Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 7 800,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з метою отримання послуг, пов`язаних із наданням допомоги із працевлаштування за кордоном, 20.12.2019 в телефонному режимі звернулась до ФОП [PERSON] (відповідач). Відповідач повідомив, що для укладання договору та початку надання послуг необхідно здійснити часткову оплату в розмірі 7 800,00 грн на зазначені ним реквізити. Після чого він протягом 3-х днів з моменту здійснення передоплати направить позивачу примірник договору для його підписання. На підставі наведеного з метою підписання договору та отримання відповідних послуг позивач 24.12.2019 сплатила на вказані відповідачем реквізити вказану суму. Однак протягом вказаного часу ні примірника договору для підписання, ні відповідних послуг позивач не отримала. У зв`язку з чим з метою повернення сплачених коштів позивач направила на адресу відповідача лист з вимогою повернути кошти. Однак претензія залишена без належного реагування. 01 квітня 2020 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження по справі. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач з метою отримання послуг, пов`язаних із наданням допомоги із працевлаштування за кордоном 20.12.2019 в телефонному режимі звернулась до ФОП [PERSON] , який повідомив, що для укладання договору та початку надання послуг необхідно здійснити часткову оплату в розмірі 7 800,00 грн на зазначені ним реквізити. Після чого він протягом 3-х днів з моменту здійснення передоплати направить позивачу примірник договору для його підписання (відповідач). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, на виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не спростовані відомості, що вказані позивачем у своєму позові. З метою підписання договору та отримання відповідних послуг позивач 24.12.2019 сплатила на вказані відповідачем реквізити 7 800,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.15644830365.1. Однак протягом вказаного відповідачем часу ні примірника договору для підписання, ні відповідних послуг позивач не отримала. З метою повернення сплачених коштів позивач направила на адресу відповідача лист з вимогою повернути кошти, що підтверджується фіскальним чеком від 03.02.2020. Однак претензія залишена без належного реагування. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань перед позивачем та не повернув безпідставно отримані кошти. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 1212 ЦК України,

Outcome: approved