Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся в суд із позовом до відповідача[PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 25.01.2008 р. між ПАТ «Сведбанк», яке відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та відповідачем підписано кредитний договір № 1901/0108/88-006, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 43 000,00 доларів США, із процентною ставкою - 11,9 % річних, із кінцевим терміном погашення до 25.01.2018 р. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 75 645,20 доларів США, з становить 604 632,08 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідачав користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 604 632,08 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив та просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 204 568,30 грн. та судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні подав заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову, оскільки заборгованість за кредитним договором стягнута за рішенням суду також просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо стягнення заборгованості по відсотках та пені. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»(Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №1901/0108/88-006 (надалі Договір). Відповідно до умов вказаного Договору банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту на споживчі цілі в розмірі 43000 дол. США на строк з 25 січня 2008 року по 25 січня 2018 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 11,9% річних. Згідно п.п.3.3. Договору проценти за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно у попередній місяць та на момент повернення кредиту за рахунок відсотків через касу Банку. Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.3 Договору, Банк має право надіслати йому повідомлення про зміну умов договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому строк виконання Позичальником зобов'язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення Банком Позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору, у порядку, передбаченому пунктом 3.8. Договору. 03 січня 2011 року ПАТ «Сведбанк»надіслав [PERSON] повідомлення №14 про зміну умов Кредитного договору №1901/0108/88-006, в якому зазначено, що прострочена заборгованість Позичальника перед Банком становить 20507,28 дол. США. З наведеного вбачається, що Кредитор свої зобов'язання за кредитним договором №1901/0108/88-006 від 25 січня 2008 року виконав повністю, а саме надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту на споживчі цілі в сумі 43000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 25 січня 2008 року. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 204 568,30 грн., яка складається з: 64 309,04 грн. - прострочені відсотки; 140 259,26 грн. - нарахована пеня. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до статей 258, 267 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи ті обставини, що позивач звернувся до суду з позовом 21.11.2013 р., суд вважає, що позивач міг довідатися про порушення свого права, однак, знаючи про порушення вказаних прав більше одного року позивач не звертався за його захистом до суду, а тому позивачем пропущено строки звернення до суду за захистом свого права щодо стягнення пені за кредитним договором, яка нарахована за період з 30.07.2008 р. по 28.11.2012 р., і відсутні підстави для його поновлення, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 64 309,04 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial