Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.16, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 623, 1049, 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 19587,95 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору № В53.169.71440 від 15.03.2012 року, відповідач 15.03.2012 року отримав у позивача кредит на поточні потреби в розмірі 5869 грн., виключаючи витрати на страховий платіж, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців; однак, зобов'язань за договором позивач належним чином не виконував, останній платіж боржником здійснено 27.06.2012 року, у зв'язку з чим станом на 08.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 19587,95 грн., яка складається із боргу по кредиту в сумі 4982,98 грн., процентах в сумі 1743,27 грн. та пені за період з 08.01.2013 року по 08.01.2014 року в сумі 12861 грн.; відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Представник позивача в судове засідання не прибув, повторно надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, оскільки судові повістки з іншими документами були завчасно двічі надіслані відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, зазначеним у наданих на вимогу суду відомостях адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду; однак, про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № В53.169.71440 від 15.03.2012 року, відповідно до умов якого відповідач 15.03.2012 року отримав у позивача кредит на поточні потреби в розмірі 5869 грн., виключаючи витрати на страховий платіж, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців, який зобов'язувався повернути разом з процентними платежами до 15.03.2013 року шляхом сплати до 15 дня/числа кожного місяця платежів відповідно до встановленого додатком № 1 даного договору графіку щомісячних внесків (сума щомісячного внеску становить 562,17 грн., сума останнього внеску - 563,29 грн.) (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 2.1 договору та графік щомісячних внесків за кредитним договором № В53.169.71440 від 15.03.2012 року). Згідно з п.2.3 договору у разі порушення позичальником строків сплати платежів по кредиту банк має право нарахувати та стягнути з позичальника витрати, пов'язані із супроводом і стягненням простроченої заборгованості за даним договором. Згідно з п.2.4 договору банк має право стягнути з позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% в період оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Згідно з п.3.4.3 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за кредитне обслуговування, відшкодування збитків і витрат на стягнення боргу згідно тарифів банку, а позичаньник зобов'язаний на вимогу банку достроково виконати вказані зобов'язання у випадку зокрема якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 30 календарних днів чи невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якої іншої умови цього договору. Згідно з п.3.2.3 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит, проценти, плату за кредитне обслуговування і комісії достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.3.4.3 даного договору. Як стверджує позивач в позовній заяві та вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості, відповідач зобов'язань за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 08.01.2014р. утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 19587,95 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості, яка складається із боргу по кредиту в сумі 4982,98 грн., процентах в сумі 1743,27 грн. та пені за період з 08.01.2013 року по 08.01.2014 року в сумі 12861 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі позову - 19587,95 грн. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі кредиту, процентів та пені, як і в сумі позову загалом, у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. Заяви про зменшення розміру неустойки до суду не надходило, а відтак, у суду відсутні правові підстави для застосування норм ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. Тому

Outcome: approved