Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позов обґрунтовано зокрема тим, що 04 жовтня 2016 року по а/д М22 Полтава-Олександрія 92 км+500 м, автомобілем марки «RENAULT Premium» д/ [NUMBER] з несправним рульовим управлінням, під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якого було пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ DaewooLanos» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Автомобіль марки «RENAULT Premium» д/ [NUMBER] був забезпеченим, а цивільно- правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» згідно полісу № АЕ/9359217 (далі «Поліс»). Умови Полісу регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»). Розмір матеріального збитку, заподіяного з вини Відповідача, в результаті ДТП, внаслідок пошкодження автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н [NUMBER] , підтверджується рахунком № 270958 від 20 жовтня 2016 року та становить: 62 432 грн. 06 коп. На підставі заяви [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, виконуючи вимоги умов Полісу та положень Закону, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснили виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну, що становить 62 432 грн. 06 коп. за мінусом франшизи 510 грн.00 коп. та вартості залишків 12 220 грн. 00 коп., таким чином відшкодувавши завдану шкоду в повному обсязі. Згідно ст. 38. Закону «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов; до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Отже, позивач вважає, що у страховика - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» згідно положень Закону перейшло право регресної вимоги до Відповідача, так як ДТП сталося внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки, відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому саме Відповідач має сплатити понесені Позивачем витрати по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, з вини відповідача. На підставі вищевикладеного, просили суд: Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Автомобільна страхова компанія «ІНГО Україна» суму в розмірі 62 432 грн. 06 коп. та понесені судові витрати в розмірі 1921 грн. 23.01.2020 року, на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано наступне. Згідно довідки № 45 від 01.11.2019 року товариства з обмеженою відповідальністю «ХАМСИНГ», [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) працював на підприємстві ТОВ «ХАМСИНГ» водієм з 01.03.2016 р. по 01.11.2019 року на автомобілі марки РЕНО ВІ 7684 В К, з напівпричіпом [NUMBER] . [PERSON] вказав, що ТОВ «ХАМСИНГ» 27.05.2016 року застрахував транспортний засіб, RENAULTPremium 400 д/н [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , по полісу АЕ/9359217. ДТП сталося 04.10.2016 року, в той час коли він працював водієм транспортного засобу, якій перебував на балансі ТОВ «ХАМСИНГ», та на якому під час виконання трудових обов`язків і потрапив у ДТП. Тому, відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем, а завдана шкода має бути відшкодована ТОВ «ХАМСИНГ». З вищезазначених підстав просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 04.02.2020 року від представника ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» - Гаркуші Г.В. до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] . Позивачем вказано, що відповідач по справі є належним, оскільки твердження [PERSON] що на час скоєння ДТП він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ХАМСИНГ» та займав посаду водія, нічим не підтверджені. Також, в постанові Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.10.2016 р. зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Лупасово, Корюківського району Чернігівської області, громадянин України, не працюючого, проживає: [ADDRESS] . Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявних на момент ДТП трудових відносин з ТОВ «ХАМСИНГ». Згідно вищевикладеного просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до копії Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань назву позивача - ПрАТ «Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна» змінено на Акціонерне товариство «Страхова компанія ІНГО». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/1661/16-п від 27.10.2016 року, яка набрала законної сили встановлені наступні обставини: «04.10.2016 року о 09.00 год. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 92 км+500 м [PERSON] ,\~ керував автомобілем RenaultPremium 400, д.н. [NUMBER] з несправним рульовим управлінням, внаслідок чого транспортний засіб винесло на смугу зустрічного руху і відбулося зіткнення з автомобілем ЗАЗ DaewooLanos д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Таким чином , [PERSON] порушив п.п.а, б, д, п.2.3 ПДР України , в результаті чого\~ відбулася ДТП та\~ автомобілі отримали механічні пошкодження.В суді [PERSON] \~ вину визнав повністю. Визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП\~ та застосувано до нього стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі\~ 340 гривень». Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На момент ДТП транспортний засіб марки «RENAULT Premium 400» д/н [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» згідно полісу № АЕ/9359217 (далі «Поліс») від 27.05.2016 року на строк до 27.05.2017 року. Відповідно до повідомлення про автопригоду від 06.10.2016 року внаслідок ДТП був пошкоджений транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . 07.12.2016 року [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП від 04.10.2016 року. Відповідно до ст. 6 Закону «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором. За результатами звіту № 270958 щодо визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ «Daewoo Lanos» д/н [NUMBER] станом на 31.10.2016 року склала 12220 гривень. На підставі розрахунку № 270958 від 20.10.2016 року визначено вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] 75 162,06 грн., вартість відновлювлювального ремонту склала 81459, 35 грн. Відповідно до страхового акту № 146779 від 08.12.2016 року за виключенням вартості залишків в сумі 12220 грн. сума яка підлягала відшкодуванню за умовами страхування - 62432, 06 грн. Відповідно до платіжного доручення № 10125 від 16.12.2016 року позивачем відшкодовано шкоду [PERSON] внаслідок ДТП в розмірі 62432,06 грн. Позивач просив суд стягнути зазначену суму в порядку регресу з відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. В постанові Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/1661/16-п від 27.10.2016 року вказано, що ДТП відбулася саме внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля, а саме: « [PERSON] ,\~ керував автомобілем RenaultPremium 400, д.н. [NUMBER] з несправним рульовим управлінням, внаслідок чого транспортний засіб винесло на смугу зустрічного руху…». З вищезазначеного суд вбачає, що до ПАТ АСК «Інго Україна» перейшло право регресивної вимоги на підставі ст. 38 Закону. Також, позивачем вказано, що оскільки [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому саме він має сплатити понесені витрати по відшкодуванню шкоди. Відповідач заперечуючи проти позову вказував, що він перебував у трудових відносинах, а тому заподіяна шкода повинна відшкодовуватися роботодавцем. Суд не може погодитися з зазначеним твердженням відповідача з огляду на наступне. По перше. Відповідно до ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються учасники дорожнього руху внаслідок порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних преїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто законодавцем вказано, що відповідальність за порушення ст. 124 КУпАП несуть саме учасники дорожнього руху, які безпосередньо їх порушили. І притягнення відповідача до відповідальності за ст.124 КУпАП на думку суду, не може свідчити про виникнення в нього обов`язку відшкодувати шкоду позивачу в даній справі. По друге. Позивачем вказано, що підставою звернення з позовом до [PERSON] є шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, що відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року ( далі- Постанова) «джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання….» Вищевказана норма ЦПК, прямо вказує, що відшкодування шкоди покладається саме на особу яка володіє транспортним засобом на правовій підставі. Визначення терміну «володіння» в даному випадку вказує не на сам факт належності транспортного засобу на праві власності певній фізичній чи юридичній особі, а на те що, такий транспортний засіб перебуває у користуванні певної особи на законній підставі. Аналізуючи положення 2.2. ПДР України, судом встановлено, що законодавцем визначено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Отже, [PERSON] в даному випадку керувала транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Доказів іншого суду не надано. Суд не може погодитися з позицією відповідача про те, що шкода повинна відшкодовуватися роботодавцем з огляду на зміст довідки № 45 від 01.11.2019 року товариства з обмеженою відповідальністю «ХАМСИНГ», відповідно до якої [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) працював на підприємстві ТОВ «ХАМСИНГ» водієм з 01.03.2016 р. по 01.11.2019 року на автомобілі марки РЕНО [NUMBER] , з напівпричіпом [NUMBER] , - оскільки вказана довідка лише свідчить про те, що дійсно [PERSON] перебував у трудових відносинах з вказаною юридичною особою. В той час, ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже обов`язковою умовою для відшкодування шкоди роботодавцем є те, що працівник безпосередньо виконував трудові обов`язки на підтвердження чого повинні бути надані відповідні докази: путьовий лист, план маршруту, тощо. Сама по собі робота на певну юридичну особу не є тотожним безпосереднім виконання трудових обов`язків. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Outcome: approved