Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04.03.2002 року по 30.05.2005 року, з 16.04.2007 р. по 20.02.2008 р. та з 20.07.2009 року по 30.01.2012 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Свердловантрацит» та працював на посаді проходчика. 30.01.2012 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком. 28 квітня 2004 року при виконанні трудових обовязків з ним стався нещасний випадок: при установці опори (ніжки) нахилу арки, шматком породи і що відшарувався з боку вирубки, травмовано кисть правої руки та стопу правої ноги. Причиною нещасного випадку стало те, що перед установкою арочної опори (ніжки) не обібрано шмат породи. Про нещасний випадок на виробництві було складено Акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 № 27 від 29.04.2004 року. В наслідок отриманої під час виконання трудових обовязків травми йому було встановлено діагноз: відкритий перелом основного фалангу 3 пальця правої ступні, забита рана 2 пальця правої ступні, забита рана правої кисті, та він знаходився на лікуванні в травматичному відділенні з 29.04.2004 року по 14.05.2004 року. В даний час він перебуває на обліку в місті Суми як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України. На виконання судового рішення відповідачем йому було видано направлення на проходження МСЕК. Відповідно до довідки МСЕК від 29.02.2016 року йому встановлено 30% стійкої втрати працездатності, в тому числі 15 % - первино (за травму 2004 року). При зверненні до відповідача з заявою про призначення страхових виплат, йому було безпідставно в цьому відмовлено з посиланням на невідповідність акту встановленій формі. Вважає що оскільки складений акт по формі Н-1 ніким не визнаний недійсним чи незаконним у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні йому визначених законом страхових виплат. Тому просить зобовязати відповідача призначити йому страхові виплати у звязку з стійкою втратою працездатності в наслідок трудового каліцтва на підставі акту по формі Н-1 від 29.04.2004 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов заперечив та зазначив, що у фонду відсутні підстави для призначенні позивачу визначених законом страхових виплат, оскільки поданий позивачем [PERSON] не відповідає встановленій законом формі, що діяла на час проведення розслідування нещасного випадку на виробництві. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду докази, вважає що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав. З Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2016 року у справі за позовом [PERSON] до КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Суми про зобовязання вчинити певні дії вбачається, що вказаним рішенням зобовязано КУ «Сумська міська клінічна лікарня №4», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Суми видати [PERSON] направлення на проходження МСЕК для встановлення відсотка стійкої втрати працездатності, повязаної з наслідками нещасного випадку та відносно якого складено Акт по формі Н-1 за №27 від 29.04.2004 року. На виконання вказаного судового рішення, що набрало законної сили, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми направлено [PERSON] на проходження МСЕК для встановлення відсотка втрати працездатності, повязаної з наслідками нещасного випадку згідно Акту по формі Н-1 за №27 від 29.04.2004 року. (а.с. 17) З Довідки МСЕК від 29.02.2016 року (а.с. 18) вбачається, що позивачу встановлена ступень втрати професійної працездатності у 30 %, в тому числі 15% - первинно. 03 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому страхових виплат на підставі вказаного Акту та довідки МСЕК, але йому було в цьому відмовлено. (а.с. 19). На думку суду вказані дії відповідача відповідають вимогам закону з наступних підстав. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Згідно статті 14 вищезазначеного закону, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоровю або настала смерть. Статтею 35 Закону України «Про охорону праці» визначено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Отже, факт каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я на виробництві посвідчується актом про нещасний випадок. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Згідно ст. 43 вказаного Закону, для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються, зокрема, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійні захворювання за встановленими формами. Як встановлено судом, Акт про нещасний випадок по формі Н-1 №27, якій був поданий позивачем, складений за формою визначеною Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 р. № 623 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.1998 р. № 923 ). В той же час, на момент нещасного випадку, що стався з позивачем 28 квітня 2004 року, вказане положення втратило чинність та питання порядку розслідування таких випадків було визначено Положенням про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 р. № 1094. Вказаним положенням була визначена нова форма акту Форми Н-1. Наведене свідчить, що наданий позивач акт не відповідає встановленій на час проведення розслідування нещасного випадку на виробництві формі. Окрім цього, наданий позивачем [PERSON] №27 у встановленому порядку не затверджений та містить відомостей про дату його затвердження (вказано лише рік). Наведене у своїй сукупності вказує на те, що в наслідок недоліків поданого позивачем [PERSON] про нещасний випадок на виробництві та невідповідності його встановленій формі, відповідач не має можливості призначити позивачу визначені законом страхові виплати. Щодо посилання представника позивача про неможливість в іншій спосіб вирішити питання призначення позивачу страхових виплат, оскільки нещасний випадок стався на непідконтрольній Україні території, суд вважає за необхідне зазначити, що на даний час процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності чи у фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, визначає Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від року від 30.11.2011 № 1232 (далі - Порядок). Вказаним Порядком визначено, що проведення розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю, організовує територіальний орган Держпраці, який наказом створює комісію - тимчасово діючий колегіальний орган з визначенням його якісного та кількісного складу, завдань та повноважень. Даний орган складає акти встановленої форми, примірники актів за формою Н-5 і Н-1 надсилаються Фондові соціального страхування. У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства, встановлення факту нещасного випадку розглядається у судовому порядку. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що судом був встановлений факт нещасного випадку на виробництві з позивачем суду не надані. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає що дії відповідача відповідають вимогам закону, а тому у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed