Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 1 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (яке є правонаступником АКБ «Форум») та відповідачем по справі укладено кредитний договір № 0400/08/26-Zv, згідно якого відповідачу, як позичальнику, було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти (кредит) в сумі - 22000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 відсотків річних. Вказує, що факт отримання грошових коштів позичальником (відповідачем-1) підтверджується заявою на видачу готівки № 3279 від 03.07.2008 року. Також зазначає, що в якості забезпечення за кредитним договором між позивачем, як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, укладено договір поруки від 28.04.2009 року, відповідно до якого останній поручився перед кредитором за виконання [PERSON] , зобов`язань за кредитним договором № 0400/08/26-Zv від 03 липня 2008 року, додаткових угод, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі (п. 1.1. договору поруки). 28.04.2009 року між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику було змінено графік погашення кредиту. 13.04.2012 року позичальнику було проведено конвертацію валюти зобов`язання за кредитним договором з долара США на гривню на підставі Додаткової угоди № 3 до кредитного договору. Відповідно до вказаної угоди залишок за кредитом на момент проведення конвертації становив 141 611,89 грн. 89 коп. (п. 1 Додаткової угоди № 3). Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по кредитному договору у встановлений договором терміни не виконав, зокрема не повертає заборгованість по кредиту, а також передбачені договором штрафні санкції за прострочення взятих на себе зобов`язань. Стверджує, що станом на момент подання позовної заяви, за відповідачем обліковується заборгованість перед публічним акціонерним товариством «Банк Форум» за кредитним договором № 0400/08/26-Zv від 03 липня 2008 року, в розмірі 169 263,24 грн., з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 21 341,46 грн., поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 113 989.47 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 23 677,38 грн., поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 1724,08 грн., пеня - 3530,85 грн. та штраф - 5000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0400/08/26-Zv від 03 липня 2008 року у розмірі 169 263,24 грн. 24 коп. та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1692,63 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. 19.11.2014 року через канцелярію суду зареєстровано заяву представника позивача про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] , яка є позичальником за кредитним договором. 02.02.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області провадження у справі зупинено до вирішення питання правонаступництва 11.06.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відновлено провадження у справі. 30.09.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Л.В. спадкову справу № 21/2010 за померлою [INFO] [PERSON] 27.11.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області провадження по справі закрито у зв`язку зі смертю відповідача. 24.01.2019 року ухвалою Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , в інтересах [PERSON] на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27.11.2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. 15.05.2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу [PERSON] , яка підписана представником [PERSON] задоволено. Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 24.01.2019 року скасовано. Передано справу № 308/534/14-ц до апеляційного суду для продовження розгляду. 18.09.2019 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду залучено до участі у справі правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - [PERSON] та правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] . 30.10.2019 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] - задоволено. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2015 року - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 13.11.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором разом з постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.10.2019 року та ухвалою від 04.11.2019 року повернуто на адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для виконання. 13.11.2019 року автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Данко В.И. 28.01.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Шпуганич В.П. подав заяву про зміну предмета позову, в якій, в рахунок погашення заборгованості, що виникла у [PERSON] , яка є правонаступником [PERSON] , перед [PERSON] , який є правонаступником публічного акціонерного товариства «Банк Форум» за кредитним договором № 0400/08/26-Zv від 03 липня 2008 року в сумі 185 836,64 грн., просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03 липня 2008 року № 3407 зі змінами і доповненнями та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. 03.07.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у прийнятті заяви позивача [PERSON] про зміну предмету позову відмовлено. 12.07.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Шпуганич В.П. подав через канцелярію суду заяву із поясненнями до справи, в якій хоче пояснити з приводу двох підстав для відмови у позові, про які заявив представник відповідача. Перше - це неможливість фізичної особи бути кредитором. З даного приводу звертає увагу на те, що за загальним правилом, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. З ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Водночас, зазначає, що процедура припинення банку як юридичної особи проводиться у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При ліквідації банку Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі з дня початку процедури ліквідації банку здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку. Згідно з п. 1.2 оспорюваного договору про відступлення права вимоги сторони визначили, що жодне з його положень, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором. Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку, який перебуває в стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання на конкурсних засадах будь-яким суб`єктам правовідносин, у тому числі без статусу банку або фінансової установи. При цьому, враховуючи відкликання Національним банком України банківської ліцензії банку, а також наслідки початку процедури його ліквідації, обмеження прав фізичних осіб на участь у торгах з продажу прав вимоги цим банком законодавством не визначені. Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та прийняті на його виконання нормативно-правові акти ФГВФО, які не містять заборони щодо придбання фізичними особами майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, є пріоритетними щодо інших нормативних актів України. Вказує, що відповідач не набув права здійснювати фінансові операції стосовно боржника, за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. Звертає увагу суду на те, що ухвалою Тячівського районного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 307/3203/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , публічного акціонерного товариства «Банк Форум», про визнання недійсним та скасування договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором, про визнання недійсним та скасування договору про відступлення прав за договором поруки, про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна щодо реєстрації права іпотекодержателя було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки та її представника. Ухвала суду залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суту від 08 жовтня 2020 року. Зазначає, що вказані договори, на підставі яких [PERSON] набув право вимоги, укладено у процедурі ліквідації Банку «Форум». Вказує, що у справі, що переглядається, спірний договір відступлення прав вимоги за кредитним договором був укладений у процедурі примусової ліквідації банку, порядок проведення якої регулюється спеціальними нормами. Саме такі висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 640/14873/19 (провадження № 61- 6649св20). Друга підстава для відмови у позові, про яку заявив представник відповідача, це те, що кредитор не пред`явив вимоги до спадкоємців. З даного приводу звертає увагу суду на таке. У січні 2014 року ПАТ Банк «Форум» звернувся до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0400/08/26-Zv від 03 липня 2008 року зі змінами і доповненнями яка станом на 17 січня 2014 року склала 169 263,24 грн. [INFO] померла [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт яким своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкова справа № 56826029 заведена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Людмилою Володимирівною. В межах строку пред`явлення вимог банком 01.12.2014 року до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори було скеровано претензію кредитора. У цій вимозі (претензії) кредитор звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкової справи, щоб остання довела інформацію до відома спадкоємців померлої [PERSON] про її зобов`язання за правочинами. Якщо кредитор звернувся до позичальника з позовом про стягнення заборгованості/звернення стягнення на іпотеку, то у випадку смерті відповідача під час розгляду судової справи в суді положення статті 1281 ЦК України не застосовуються, а застосовуються загальні процесуальні норми, які передбачають процесуальне правонаступництво. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 468/2121/14-ц від 11.11.2020 року; № 311/2172/13 від 16.09.2020 року; № 661/3379/15-ц від 20.02.2020 року. На підставі вищевикладеного, просить суд зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права врахувати при розгляді даної справи. Подальший розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника. 12.08.2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Дубровська О.М. подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі із письмовим виступом у судових дебатах та вказує, що правові позиції Верховного Суду, зазначені [PERSON] , як підстава для задоволення позову, не можуть слугувати такою підставою, оскільки правові висновки в зазначених справах - № 468/2121/14-ц, № 311/2172/13 та № 661/3379/15-ц стосуються звернення стягнення на предмет іпотеки в у разі смерті боржника. Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця померлої боржниці [PERSON] - [PERSON] . Вказує, що приписи статей 1281 і 1282 ЦК України регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. Зазначає, що кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Стверджує, що доказом обізнаності кредитора - банку «Форум», про відкриття спадщини є претензія банку «Форум» від 09 грудня 2014 року, адресована Першій Ужгородській нотаріальній конторі, що міститься на 79 арк. справи. Однак, в матеріалах справи відсутні докази надсилання або подання цієї претензії до Першої Ужгородської нотаріальної контори. В матеріалах спадкової справи відсутня претензія банку «Форум» від 09 грудня 2014 року та докази її надходження до адресата. Зазначає, що в липні 2018 року [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2015 р., якою було закрито провадження в цій цивільній справі в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] . Таким чином, з липня 2018 року [PERSON] знав про смерть боржника [PERSON] , обставини справи і мав можливість надіслати претензію до спадкоємця [PERSON] або нотаріальної контори у визначений законом час, однак цим правом не скористався. Вказує, що наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Враховуючи викладене, просить суд у задоволені вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором відмовити. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шпуганич В.П. у судове засідання не з`явилися, однак, [PERSON] зареєстрував через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак, 12.08.2021 року [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» в особі начальника відділу індивідуального бізнесу Ужгородської філії Губіної Ж.М. та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0400/08/26-Zv, згідно з яким відповідачу надано кредит в загальному розмірі - 22 000,00 дол. США, строком по 02.07.2013 рік на споживчі цілі з розрахунку 13,5 % річних. Даний факт підтверджується також заявою [PERSON] на видачу готівки № 3279 від 03.07.2008 року. Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору № 0400/08/26-Zv, банк має право вимагати дострокового повернення коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов`язань за договором, які є забезпеченням виконання зобов`язань. Згідно з п. 4.1. кредитного договору № 0400/08/26-Zv, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Згідно з п. 4.4. кредитного договору № 0400/08/26-Zv, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п. 3.3. договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн. Також, відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 0400/08/26-Zv, забезпеченням повернення коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки є будинок та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку 277,8 кв. м., площа земельної ділянки 0,08 га. Заставна вартість предмету іпотеки 186 604,00 грн. Судом встановлено, що 28 квітня 2009 року між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику було змінено графік погашення кредиту. 05.05.2010 року між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику пролонговано строк кредитування на 21 місяць до 29 квітня 2015 року. 13.04.2012 року між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до п. 1 якої сторони домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості позивача та змінити валюту зобов`язання з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку заборгованості в сумі 17 624,38 дол. США за курсом 8,035 грн., що становитиме 141 611,89 грн. Відповідно до п. З, 4 Додаткової угоди № 3 до кредитного договору кредитні кошти надаються строком по 27.04.2018 року зі сплатою 15,0 % річних. Також, з матеріалів справи вбачається, що 03.07.2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» в особі начальника юридичного відділу Ужгородської філії Михалківа Б.С. та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 якого цей договір забезпечує виконання іпотекодавцем - [PERSON] зобов`язань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержатилем кредитного договору № 0400/08/26-Zv від 03.07.2008 року та додаткових угод про нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий трикімнатний будинок, заг. площею 277,8 кв. м., житловою площею 48,7 кв. м, вартістю 363 330,00 грн., заставною вартістю 186 604,00 грн. Судом також вставлено, що в якості забезпечення за кредитним договором, між позивачем, як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, укладено договір поруки від 28.04.2009 року, відповідно до якого останній поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 0400/08/26-Zv та додаткових угод, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі (п. 1.1. договору поруки). Судом встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування у встановлені строки належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 09.01.2014 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі - 169 263,24 грн., яка складається з наступного: 21 341,46 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 113 989,47 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 23 677,38 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих процентах; 1 724,08 грн. - поточна сума заборгованості за нарахованими процентами; 3 530,85 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 5000,00 грн. - штраф за невиконання зобов`язань. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З копії ухвали Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду від 24.01.2019 року вбачається, що [INFO] помер поручитель по кредитному договору - [PERSON] . Судом також встановлено, що [INFO] померла відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2014 року. До матеріалів справи ПАТ «Банк Форум» також долучило претензію на суму 41 257,54 грн., яка надсилалася ними до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори за вих. № 15789/4.1 від 09.12.2014 року про включення грошових вимог ПАТ «Банк Форум» до спадкової маси померлої [PERSON] та врахування їх щодо кожного спадкоємця. Також судом встановлено, що 03.07.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір № 1201-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до п. 2.1. якого банк відступив шляхом продажу [PERSON] належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальника, іпотекодавця та поручителя, зазначених в Додатку № 1 ( [PERSON] та [PERSON] ) до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників. Що стосується твердження представника відповідача [PERSON] про непред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини, суд констатує наступне. За правилами статей 1281, 1282 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно ст. 37 ЦПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та ч. 1 ст. 55 ЦПК України в поточній редакції, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі, суд зупиняє провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в поточній редакції) до залучення до участі у справі правонаступника (п.1 ч. 1 ст. 203 ЦПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, п. 1 ч.І ст. 253 ЦПК України в поточній редакції). Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ч. 2 ст. 37 ЦПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин ч. 2 ст. 55 ЦПК України в поточній редакції). Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього. В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Процесуальне правонаступництво можливе виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Як уже зазначалося вище, 18.09.2019 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду залучено до участі у справі правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - [PERSON] та правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Установивши, що [PERSON] померла після відкриття провадження у справі і ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.09.2019 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, норма статті 1281 ЦК України щодо строків звернення кредитора до спадкоємців із вимогою у даному випадку не застосовується, оскільки у справі, яка переглядається, мало місце процесуальне правонаступництво, відповідно до якого до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього. Наслідки пропуску зазначеного строку можуть застосовуватися, зокрема, у разі смерті спадкодавця до відкриття провадження у справі, коли процесуальне правонаступництво вже не є можливим. Посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, є помилковим, оскільки у справі, яка розглядалася Великою Палатою Верховного Суду, спадкодавець помер до відкриття судом провадження у справі про стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку із чим кредитор пред`явив позовні вимоги до спадкоємців, тобто процесуального правонаступництва не відбулося. Отже у справі, яка переглядається, та у справі № 522/407/15-ц встановлено різні фактичні обставини. Крім того, посилання представника відповідача про те, що кредитор після залучення правонаступника померлої сторони не пред`явив до неї позовних вимог є помилковим, оскільки такою вимогою є пред`явлення банком у січні 2014 року позову до правопопередника - [PERSON] . У зв`язку із процесуальним та матеріальним правонаступництвом обов`язки щодо виконання зобов`язання спадкодавця переходять до його спадкоємця автоматично, але у межах отриманого у спадок майна, так само як і процесуальні права та обов`язки правопопередника. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 11.11.2020 року у справі № 468/2121/14-ц, а також Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 20.02.2020 року у справі № 661/3379/15-ц. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved