Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа- Банк») в особі представника по довіреності [PERSON] звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 200\~952, 24 грн. та судовий збір в сумі 2009,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк», відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №47/ф від 09.03.2006 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Відповідно до умов цього договору позичальник отримав кредит в сумі 30\~000,00 дол. США. В порушення умов договору про іпотечний кредит та графіку погашення кредиту, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, станом на 25.08.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 200\~952,24 грн., яку позивач і просить стягнути. В судовому засіданні представник позивача по довіреності [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в сумі 380 486,14 грн., а також судовий збір в сумі 1 644,48 грн. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Свої заперечення обґрунтували тим, що взяті на себе зобовязання за договором про іпотечний кредит перед банком відповідач виконує. Вважають, що дії відповідача відповідають умовам договору про іпотечний кредит та не суперечать вимогам ЦК України. Також зазначили, що позивачем не додано жодних доказів, які б підтвердили факт отримання [PERSON] відомостей про відступлення права вимоги за вказаним договором. Оскільки в договорі відступлення права вимоги не вказана сума заборгованості, вважають його нікчемним відповідно до ст. 638 ЦК України. Тому вимоги позивача вважають необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, про причину не явки суду не повідомила. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи підтверджено та встановлено. 09.03.2006 року між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] укладеного договір про іпотечний кредит №47/ф, за яким банк надав позичальнику 30\~000,00 дол. США з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних та кінцевим терміном погашення 07.03.2026 року. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги по кредитних договорах, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Згідно договору відступлення права вимоги по кредитних договорах ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги по кредитних договорах, укладених з фізичними особами, в тому числі і за кредитним договором №47/ф від 09.03.2006 року з [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов'язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Такі ж положення містяться і в пункті 5.2 кредитного договору, в яких зазначено, що позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом, суми неустойки в порядку, передбаченому договором. Судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, не здійснював сплату щомісячних платежів відповідно до графіку платежів, внаслідок чого станом на 25.08.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 380\~486, 14 грн., з яких: заборгованість за кредитом 294\~987,53 грн., по відсотках 59\~957, 36 грн., по комісії 6\~489, 91 грн., пеня 19\~051, 34 грн. (а.с.101). Також встановлено, що 12.09.2014 року позивач надіслав відповідачу вимогу від 10.09.2014 року за вих. № 80770-34-б/б про досудове врегулювання спору, у якій зазначив, що станом на 25.08. 2014 року загальна сума заборгованості становить 15\~049, 65 дол. США і запропонував відповідачу у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку. Відповідно до п.п 5.3.2. договору, банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором, у випадках коли позичальником не виконуються обов'язки прийняті ним на себе відповідно до укладеного договору, позичальником порушений графік погашення заборгованості за кредитом, непогашені проценти за користування кредитом у строк встановлений договором. Заперечення відповідача, представника відповідача з приводу відсутності правових підстав для ПАТ «Альфа-Банк» вимагати у [PERSON] сплати боргу не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому випадку виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, повідомлення боржника про заміну кредитора є диспозитивною нормою і не є обов'язковою. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він може виконати зобов'язання старому кредитору, і таке виконання буде вважатися належним. І як будь-яке належне виконання зобов'язання на користь старого кредитора буде означати припинення зобов'язання для боржника (ст. 599 ЦК). Тобто новий кредитор буде не в праві вимагати від боржника виконання на свою користь. Єдине право, що залишиться у нового кредитора в такому випадку - це право вимагати від старого кредитора передачі всього отриманого від боржника як безпідставного збагачення (ст. ст. 1212 - 1214 ЦК). За таких обставин, договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 17.12.2012 року не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує умови кредитного договору №47/ф від 09.03.2006 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], оскільки чинне законодавство не вимагає згоди боржника на уступку кредитором права вимоги іншій особі. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що є доказами прав нового кредитора у зобов'язанні. Надані суду копії документів: договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»; витяг з реєстру позичальників, який відповідає даним повного реєстру позичальників (а.с. 30, 87-89) також засвідчують право вимоги ПАТ «Альфа-банк» як кредитора за договором про іпотечний кредит від 09.03.2006 року. Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, тобто до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Повідомлення [PERSON] про перехід права вимоги до нового кредитора - позивача у даній справі за допомогою смс-повідомлення, також не може бути підставою для відмови у позові. Разом з тим, суд враховує, що згідно розрахунку заборгованості за кредитом останні платежі по кредиту [PERSON] були здійснені 27.03.2013 року, 25.07.2013 року та 09.12.2013 року саме на рахунок позивача, що суд розцінює як визнання відповідачем нового кредитора - ПАТ «Альфа-банк». А тому, заперечення відповідача щодо відсутності доказів переходу прав нового кредитора ПАТ «Альфа-банк» не заслуговують на увагу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 380 486,14 грн. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» сплачені судові витрати по справі.

Outcome: approved