Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2017 року стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 30974,17 грн., середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 25354,56 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Однак сума заборгованості в розмірі 51787, 09 грн. була перерахована позивачу лише 1 листопада 2017 року. У зв'язку з цим ставить питання про стягнення з відповідача несплачену частину середнього заробітку за час затримки розрахунку за 9 днів в сумі 2593 гривні 08 копійок та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 2756 гривень 78 копійок, а також сплачений судовий збір в розмірі 704 гривні 40 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що остаточний розрахунок з позивачем був проведений 27 жовтня 2018 року, тобто час затримки розрахунку складає 5 робочих днів, а середній заробіток за час затримки складає 1440,60 грн. Крім цього, вказує на пропущення строку звернення до суду з вказаним позовом. Щодо вимоги про стягнення компенсації за час затримки вказує на те, що позивач не є працівником товариства, а тому йому не може бути нарахована компенсація. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 7 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 26 лютого 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 26 лютого 2018 року розгляд справи відкладено до 16 березня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 29 березня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 29 березня 2018 року відкладено розгляд справи до 13 квітня 2018 року у зв'язку з неявкою всіх учасників. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2017 року №591/4399/17 стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 30974,17 грн., середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 25354,56 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Текст вказаного рішення суду, розрахунки, подані до позову, не містять даних про стягнення на користь позивача за цим рішенням компенсації втрати частини грошових коштів у зв»язку з порушенням термінів її виплати. Згідно копії платіжного доручення №25731 від 27 жовтня 2017 року публічним акціонерним товариством «Сумське НВО» було перераховано позивачу суму заборгованості в сумі 280164 гривні 35 копійок (а.с.34). Відповідач посилається на те, що саме 27 жовтня 2017 року був здійснений перерахунок. Однак, з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що публічним акціонерним товариством «Сумське НВО» сума заборгованості в розмірі 51 787 грн. 09 коп. перерахована на рахунок [PERSON] 1 листопада 2017 року двома траншами в сумах 14 262,67 грн. та 37524,42 грн. (а. с. 9). Суд вважає за доцільне покласти в основу рішення саме довідку ПАТ КБ «ПриватБанк», адже, саме з 1 листопада 2017 року у позивача виникла можливість користуватися та розпоряджатися вказаними грошовими коштами. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання всіх сум, що належать їй при звільненні, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Згідно наказу №75 від 21 березня 2014 року на підприємстві встановлений триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с.38). Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2017 року, середньоденний заробіток позивача становить 288, 12 грн. В судовому засіданні встановлено, що часом затримки розрахунку є період з 13 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року, що з врахуванням триденного робочого тижня, становить 8 робочих днів. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2304 грн. 96 коп. (288,12 грн.х8 днів). Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», та Положення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ від 20 грудня 1997 року №1427, підприємствами, організаціями та установами всіх форм власності й господарювання провадиться компенсація втрати частини заробітної плати своїм працівникам у у будь-якому разі затримки виплатити нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За повідомленням Держкомстату України, індекс споживчих цін за період з лютого 2017 року по жовтень 2017 року складав 108,9%. (а.с. 10-11). Нарахований, але не виплачений дохід у сумі 30974 грн. 17 коп. виплачено позивачу у листопаді 2017 року. Приріст індексу цін (індекс інфляції), розрахований на період невиплати грошового доходу становить 8,9%. Таким чином, сума компенсації складає 2756 грн. 70 коп. (30974,17 грн.х8,9:100=2756,70 грн.). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача несплачену частину середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 2304 гривні 96 копійок та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 2756 гривень 78 копійок. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial