Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Харківгаз збут» звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 01.03.2017 року), в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу в розмірі 32302,42 грн., суму індексу інфляції в розмірі 3993,36 грн. та 3 % річних в розмірі 1380,43 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На обґрунтування позову посилалися на те, що з 01.07.2015 року згідно Постанови НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 року ТОВ «Харківгаз збут» забезпечує природним газом населення міста Харкова для побутових потреб шляхом його постачання до обєктів споживачів. Відповідач користується житловим будинком, який розташований за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, який обладнаний газовими приладами та пристроями. Постачання природного газу відбулося в результаті господарсько-правових відносин, на підставі угоди на постачання природного газу, яка була укладена шляхом вчинення конклюдентних дій. Відповідачем у червні 2016 року здійснено оплату у розмірі 23\~815,96 грн. на користь позивача за спожитий природний газ. Представник позивача ТОВ «Харківгаз збут» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу у розмірі 31\~681,56 грн., індекс інфляції у розмірі 438,512 грн., 3 % річних у розмірі 165,04 грн. за період з 01.07.2015 року по 24.09.2015 року. Пояснила, що постачальник природного газу зобовязаний не менш ніж раз на шість місяців знімати фактичні показання лічильника газу та здійснювати перерахунок споживачу. Так, за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, відкрито особовий рахунок [NUMBER] на [PERSON] З вересня 2015 року у вказане домоволодіння вселився чоловік відповідача [PERSON] 24.09.2-15 року [PERSON] надав допуск представнику ПАТ «Харківміськгаз» для зняття фактичних показань лічильника газу, які склали 52558 куб. м. Надалі провів оплату за спожитий природний газ у сумі 23\~815,96 грн. Вказує, що за відповідачем [PERSON] станом на 24.09.2015 року заборгованість за спожитий газ складає 31\~681,56 грн. на показання лічильника газу 52558 куб. м. від 24.09.2015 року. Тобто вже на 30.09.2015 року показання лічильника газу складали 52582 кв.м. за [PERSON] Тобто, різниця між показаннями лічильника газу складала: 52582 куб.м. 52558 куб.м. = 24,37 куб.м. ( за 6 днів вживання [PERSON] з 24.09.2015 року по 30.09.2015 року).Тариф за газ складав 7,188 грн. Сума, що рахується за [PERSON] становить 175 грн. (24,37 куб. м. х 7,188 грн.). За період з 24.09.2015 року по 30.09.2015 року [PERSON] було нараховано 24499,85 грн. Проте [PERSON] провів оплату у сумі 23\~815,96 грн. Таким чином, за [PERSON] станом на 24.09.2015 року заборгованість складає 31\~681,56 грн,, а з 24.09.2015 року заборгованість за [PERSON] складає 683,89 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що приймання газу за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, здійснюється через встановлений лічильник. Розрахунки відповідача з позивачем здійснювалися за фактичними показниками лічильника, однак в доданому до позову розрахунку відсутня будь-яка інформація про фактичні показники лічильника газу і про встановлену ціну газу. Вказує, що позивач, стверджуючи, що відповідач протягом тривалого періоду не проводив оплату за спожитий газ, при цьому не наводить доказів того, що позивач направляв письмове попередження про припинення поставки газу відповідачу, а тим більше ніяких відключень газу позивач не проводив. Вказує, що ніяких підтверджень тверджень позивача про нібито невиконання відповідачем своїх зобовязань, позивачем не надано. Позивач також не приводить первинні дані по зняттю контрольних показників лічильника, що на його погляд, свідчить про те, що доданий позивачем розрахунок не ґрунтується на свідченнях лічильника газу споживача за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7. Звертає увагу, що відповідач за даною адресою не проживала з 26.08.2015 року та з цього часу не отримувала газ за даною адресою та не мала доступу до даного обєкту. Відповідач вважала, що договір з позивачем не укладала та припиняти немає чого. Дізнавшись про нібито наявні правовідносини з позивачем, відповідач зверталася до позивача з проханням припинити постачання по її особовому рахунку газу, однак не зважаючи на це, постачання газу та нарахування якихось заборгованостей за кимось спожитий час продовжувалося. У відповідності до тарифів та обємів, що споживалися відповідачем проводилися оплати. Згідно документів, що були надані відповідачу, станом на 31.12.2015 року заборгованість була відсутня. Вказує, що договору позивач та відповідач не укладали, жодних повідомлень про зміну постачальника газу від позивача відповідач не отримувала, тобто цивільно-правові відносини між сторонами не виникали. Звертає увагу на те, що Правила, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, на які посилається позивач, введені в дію з 30.09.2015 року, а у відповідності до мирової угоди між [PERSON] та [PERSON], зобовязання [PERSON] по розрахунками з постачальникам за спожитий газ за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, закінчилися 25.09.2016 року, тобто до вступу в силу Правил, на які посилається позивач. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що будинковолодіння адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, за договором купівлі-продажу, посвідченому 13.12.2005 року, було придбано на імя його дружини [PERSON] В подальшому вони в повному обсязі знесли придбаний будинок та споруди та побудували новий житловий будинок та надвірні споруди на території вказаного будинковолодіння. До теперішнього часу новопобудований будинок у встановленому законом порядку в експлуатацію не прийнятий. В подальшому їх подружні стосунки погіршилися, почали виникати сварки, непорозуміння, в наслідок чого вони припинили спільне сімейне проживання, не могли дійти згоди щодо поділу спільного сумісного майна, а він взагалі був позбавлений доступу на територію будинковолодіння. Наприкінці серпня 2015 року йому вдалося заселитися в будинок, після чого він зясував, що за час користування ним [PERSON] виникли значні заборгованості по сплаті комунальних послуг, в тому числі послуг користування природним газом. Для встановлення розміру заборгованості були 24.09.2015 року в його присутності контролером підприємства позивача були зняти показники спожитого газу відповідно до даних лічильнику. Починаючи з цього періоду [PERSON] здійснює погашення спожитого газу в повному обсязі, наявну до 24.09.2015 року заборгованість вважає необхідним стягнути з [PERSON] Крім того, зазначив, що тривалі спори з приводу поділу майна між ним та [PERSON] закінчилися укладенням мирової угоди, затвердженої ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.03.2016 року, в якій [PERSON] також визнала свій обовязок погасити заборгованість за спожитий природний газ за час мешкання в будинковолодіння адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, станом на 24.09.2015 року. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 року, відповідно до Постанови НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 року, забезпечує природним газом населення міста Харкова для побутових потреб шляхом його постачання до обєктів споживачів (житлових будинків, квартир), іншими словами, надає послуги з газопостачання. Відповідач [PERSON] користувалась житловим будинком № 7 по провулку Шолохова, 7 у м. Харкові, який\~ обладнаний газовими приладами. Судом вивчався наданий позивачем реєстр показань газового лічильника, який вівся контролером по провулку Шолохова, та з якого вбачається, що 24.09.2015 року та 20.01.2016 року були здійснені контрольні зйомки показань лічильника газу. Крім того, відповідно до реєстру показань лічильника газу по провулку Шолохова, 7, 24.09.2015 року контролером у присутності третьої особи, [PERSON], був зроблений контрольний зйом показань лічильника 52558. Як\~ вбачається з матеріалів справи, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на матеріали, обладнання та інше майно, яке було використано в процесі будівництва житлового будинку, було визнано мирову угоду, укладену 29.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON], згідно якої, зокрема, Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з моменту затвердження мирової угоди, протягом 15 календарних днів зобовязуються сплатити при наявності всі борги по комунальним платежам (за теплопостачання, водопостачання, газопостачання, водовідведення, електропостачання та інш.), а саме: [PERSON] зобовязується сплатити при наявності борги по комунальним платежам за адресою: м. Харків вул. Танкопія, 44-а, [PERSON] О.А.0 зобовязується сплатити при наявності борги по комунальним платежам за адресою: м. Харків, пров. Шолохова, 7, які виникли за цією адресою на момент вселення [PERSON] та які були документально зафіксовані 24.09.2015 року відповідними установами, які надають послуги з теплопостачання, водопостачання, газопостачання, водовідведення, електропостачання. Враховуючи зазначене, а також враховуючи пояснення [PERSON], суд вважає доведеним факт обізнаності [PERSON] та визнання суми заборгованості за послуги газопостачання, які склалися станом на 24.09.2015 року. Зазначена ухвала про затвердження мирової угоди сторонами не оспорювалась, тому посилання представника відповідача на факт недоведеності обєму спожитого газу та наявної заборгованості є неспроможними. Посилання представника відповідача на інформацію з особового кабінету відповідача на сайті 104.ua не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки з наданої роздруківки не вбачається інформації про відсутність заборгованості у відповідача. У відповідності до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246\~газопостачальне підприємство зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природній газ і користуватися послугами згідно із законодавством. Згідно п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. №2246 «Про затвердження правил надання послуг з газопостачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Пунктами 10,11 зазначених Правил передбачено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16-1 цих Правил). У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Відповідно п. 13 Правил № 2246 - розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитись на підставі планових платежів з підсумковим розрахунком за період не більше одного року. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував факту надання послуг з газопостачання за період з 01.12.2013 року по 30.06.2015\~ року. Зазначені дії свідчить про існування між сторонами в вказаний період фактичних договірних відносин у відповідності до положень\~ст. 11 ЦК України, якою передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України\~- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Загальний обсяг спожитого природного газу за період з 01.07.2015 р. по 24.09.2015 р. склав 4407,56м3. Твердження представника відповідачки щодо занадто завишених обсяг спожитого газу станом на 24.09.2015 року суд вважає безпідставними, приймаючи до уваги зясовані під час розгляду справи дані щодо значної площі будинковолодіння та наявності на його території надвірних споруд 408 кв.м, в тому числі плавального басейну з технічною можливістю підігріву води природним газом. Для проведення нарахувань за спожитий природний газ, обсяг спожитого газу за період з 01.07.2015 року по 24.09.2015 року, підприємством позивача, відповідно до п. 1 Постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015 р. «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення», був розподілений за ціною 7,188 грн. за м3. Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача, в межах заявлених позовних вимог, суму заборгованості у розмірі 31\~681 грн. 56 коп. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Суд погоджується з наданими розрахунками позивача, які проведені відповідно до вимог листа ВСУ № 62-97 від 03.04.1997 року про «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», та вимог ст. 625 ЦК України. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 438,51 грн. та 3% річних у розмірі 165,04 грн., законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved