Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач у вересні 2020 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 8700грн., пені в сумі 1131.95грн., судового збору в сумі 2102грн. Позов обгрунтовує тим, що 21.02.2017р. був укладений договір між сторонами про надання правових послуг №2017/02/001081 та додаткову угоду. На підставі договору та вчинених певних дій адвокатом Кульчицьким О.С., на користь [PERSON] були стягнуті в судовому порядку кошти в сумі 34800грн. (страхове відшкодування), які отримані нею 13.01.2020р. через органи ДВС. Згідно умов додаткової угоди про надання правових послуг (п.1) замовник зобовязаний оплатити виконавцю грошові кошти у сумі 25% від суми отриманих виплат, протее замовник [PERSON] свої обовязки за договором не виконала. Позивач подав суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону,\~ в т.ч. викликом через сайт, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.02.2017р. між ТзОВ\~ ЮК «Відшкодування» як виконавцем та [PERSON] як замовником був укладений договір про надання правових послуг №2017/02/001081 та додаткову угоду від 21.02.2017р. про надання правових послуг (а.с.9-11). Предметом даного договору (п.1.1) було те, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується\~ надати замовнику правові послуги з метою встановлення причин ДТП що мала місце 11.11.2016р., встановлення винної особи, отримання страхового відшкодування та інших виплат і заподіяної замовнику шкоди. Пунктом 3.4 договору\~ встановлено, що порядок здійснення розрахунків між сторонами\~ за надані послуги регулюється полоеннями додаткової угоди до договору, яка є невід`ємною частиною. Згідно умов додаткової угоди про надання правових послуг (п.1) замовник зобовязаний оплатити виконавцю грошові кошти у сумі 25% (без ПДВ) від суми отриманих виплат, яка нараховується після сплати всіх податків. Цей ж обов`язок щодо своєчасної оплати за надані послуги обумовлений і п.2.2 самого договору. Відповідно до договору №01/18 від 29.12.2017р. замовник\~ доручив виконання обов`язків з надання послуг у сфері права\~ керуючому Адвокатського Бюро «Кульчицький і партнери» Кульчицькому О.С. (а.с.15-18). На підставі договору та вчинених певних дій адвокатом Кульчицьким О.С. (подачі відповідних документів страховій компанії, підготовка позову до суду при відмові СК у виплаті, подача відповідних документів до виконавчої служби щодо виконання рішення суду а.с.12-13), на користь [PERSON] були стягнуті кошти в сумі 34800грн. (страхове відшкодування), які отримані нею 13.01.2020р. через органи ДВС., про що свідчить постанова ДВС від 06.12.2019р. (а.с.20-21). Проте замовник [PERSON] свої обов`язки за договором не виконала, на отриманий лист позивача від 13.01.2020р. не відреагувала (а.с.14), що доводив позивач та не спростовано відповідачем. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. А згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А тому, вимоги в частині стягнення боргу з відповідача за надані послуги по договору та обумовлену оплату за послуги, є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Що стосується стягнення пені у сумі 1131.95грн., то у відповідності до ст.549, 550 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Розрахунок пені за період з 16.12.2019р. по 31.08.2020р. подано позивачем (а.с.19) та не спростовано відповідачем. А тому, дана вимога також підлягає до задоволення. За змістом вимог ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~ сторони\~ понесені\~ ним і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2102грн. (а.с.22), а\~ тому дана сума судового збору згідно ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в позасудовому порядку відповідач заборгованість не повернув. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved