Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Представник [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. В провадженні Солом»янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В якості доказу правомірності вимог до [PERSON] представником позивача було надано договір поруки № SR-003/460/2006 від 28.11.2006 р. Однак [PERSON] не укладала такий договір з банком. Договір скріплений печаткою ЗАТ «Фонд «Ваш дім» , проте не вказано на яких підставах товариство діє від імені ЗАТ «ОТП Банк», яке на даний час має назву ПАТ «ОТП Банк», банком договір не підписаний, печатка фінансової установи під договором відсутня. За таких обставин, представник позивача просить суд визнати недійсним договір поруки SR-003/460/2006 від 28.11.2006 р. з огляду на положення ст.ст. 207,215 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити. Представник ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з»явився, надав заперечення на позов, де зазначив, що договір поруки укладався сторонами та до нього було прийнято зміни, підстави для визнання його недійсним відсутні. Також просив застосувати до вимог [PERSON] наслідки пропущення строку позовної давності. Представник ЗАТ «Фонд «Ваш Дім» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленим наступне. 28.11.2006 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-003/460/2006 за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 71 800,00 доларів США строком до 28.11.2013 року. Також 28.11.2006 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-003/460/2006 за умовами якого позивач взяла на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов»язань за кредитним договором № ML-003/460/2006 від 28.11.2006 року в повному обсязі, як солідарний боржник. За приписами ст. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою при триманням, завдатком. За договором поруки, відповідно до ст. 553 ЦК україни, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Представник позивача зазначає, що договір поруки має бути визнано недійсним, оскільки його не було підписано стороною - ЗАТ «ОТП Банк». Замість кредитора, угода була підписана ЗАТ «Фонд «Ваш дім», проте доказів, які б свідчили про наявність у представника Товариства таких повноважень відсутні. За положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, договір поруки скріплено від імені кредитора печаткою ЗАТ «Фонд «Ваш Дім» та підписом [PERSON]., при цьому текст договору не місить в собі інформації, щодо повноважень представника відповідача на підписання угоди від імені кредитора - ЗАТ «ОТП Банк». Під час розгляду справи належних та допустимих доказів зворотному отримано не було. Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). За змістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов»язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й об»єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Обов»язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Таку правову позицію висловив Верховний суд України за результатами розгляду справи № 6-75цс15 та виклав у постанові від 03.02.3016 р. За положеннями ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник ПАТ «ОТП Банк» просить застосувати до спору наслідки пропущення строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача не довів час з якого [PERSON] дізналась про порушення її прав. Доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не підписувала спірний договір 28.11.2006 р. отримано не було За таких обставин беручи до уваги дату укладання договору - 28.11.2006 р.. суд погоджується з доводами представника ПАТ «ОТП Банк» щодо пропуску позивачем строку позовної давності та вважає за можливе відмовити у задоволенні вимог про визнання недійсним договору поруки. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed