Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Соцсфера» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення та виселення, посилаючись на те, що позивач є власником житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка має статус гуртожитку, і надає фізичним особам житлові приміщення у строкове платне користування на підставі договорів найму. У кімнаті № 84 житлової будівлі по [ADDRESS] на підставі Договору найму житлового приміщення проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі не перебувають у трудових відносинах з позивачем, тому житлове приміщення не є службовим житлом. Проживання у житлових приміщеннях позивача здійснюється на підставі короткострокових договорів найму. Однак, відповідачі від підписання таких договорів відмовляються, про що складено акти відмови від підписання договору найму. У зв`язку з неналежним виконання покладених на відповідачів обов`язків щодо оплати комунальних послуг та плати за наймане приміщення у період з 13.10.2018 року по 30.09.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 17\~944 грн. 24 коп. Позивач, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Соцсфера» заборгованість у розмірі 17\~944 грн. 24 коп. та витрати по сплаті судового збору, а також виселити останніх із кімнати, без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, проти стягнення заборгованості не заперечувала, проти виселення заперечувала у повному обсязі, оскільки іншого житла у неї з сином немає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.04.2007 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» є власником будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Між позивачем (наймодавець) і відповідачем [PERSON] (наймач) були укладені договори найму житлового приміщення, відповідно до яких наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове платне користування житлове приміщення для тимчасового проживання кімнату [ADDRESS] . Від підписання договорів найму житлового приміщення відповідач [PERSON] відмовилася, про що було складено відповідні акти (а.с. 16-17, 18, 19-20, 21, 23-25, 27, 28-30, 31). Пунктом 7.2 договору № 610/3 від 01.06.2018 року передбачено, що наймач зобов`язаний оплачувати за найм приміщення та комунальні послуги в установлений договором строк у повному обсязі. Відповідно до п.п. 5.1 і 5.2 зазначеного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Розмір плати за наймане приміщення без комунальних послуг складає 223 грн. 25 коп., включаючи ПДВ. З відповідачем також укладалися договори найму № 1189/90 від 01.05.2019 року, № 1305/90 від 01.03.2020 року і № 1699/90 від 01.02.2021 року, які, окрім розміру плати за наймане приміщення, містять аналогічні умови. Згідно з п. п. 5.2 договору найму № 1189/90 від 01.05.2019 року розмір плати за наймане приміщення без комунальних послуг складає 720 грн. 00 коп., включаючи ПДВ. Відповідно до п. 5.2 договору найму № 1305/90 від 01.03.2020 року розмір плати за наймане приміщення без комунальних послуг складає 900 грн. 00 коп., включаючи ПДВ. Пунктом п. 5.2 договору найму № 1699/90 від 01.02.2021 року передбачено, що розмір плати за наймане приміщення без комунальних послуг складає 900 грн. 00 коп., включаючи ПДВ. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з жовтня 2018 року по вересень 2021 року включно заборгованість [PERSON] , [PERSON] за найм приміщення і отримані комунальні послуги складає 17\~944 грн. 24 коп. У матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на те, що відповідачі знаходяться або знаходилися в трудових відносинах з позивачем і вселилися в кімнату гуртожитку на підставі відповідного ордеру. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~ Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено законом. Частиною третьою статті 815 ЦК України, передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки до теперішнього часу відповідачами добровільно заборгованість за проживання і комунальні послуги в кімнаті [ADDRESS] , не погашена, відповідач [PERSON] не заперечувала щодо наявності заборгованості і позов в цій частині визнала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 17\~944 грн. 24 коп. Щодо виселення відповідачів із займаного приміщення, суд дійшов таких висновків. Статтею 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Судом враховано, що відповідач [PERSON] проживає в оспорюваному приміщенні з 23.10.1989 року, при цьому заборгованість за найм приміщення та комунальні послуги виникла з жовтня 2018 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами проводилась часткова оплата позивачу за договорами найму. Так, за оспорюваний період відповідачами проведена оплата на загальну суму 35\~800 грн. 00 коп., що свідчить про те, що відповідачі намагались виконувати умови договору найму. Будь-яких доказів того, що позивач звертався до [PERSON] , [PERSON] із вимогою про звільнення приміщення № 84 гуртожитку, у зв`язку із порушенням умовами договору, суду не надано. В даному випадку, суд вважає виселення [PERSON] , [PERSON] є неспіврозмірною формою втручання у права відповідачів на житло, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 2\~270 грн. 00 коп. та за вимогу немайнового характеру 2\~270 грн. 00 коп., оскільки позов задоволено частково, то судовий збір з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача лише за майнову вимогу у розмірі 2\~270 грн. 00 коп.

Outcome: partial