Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач у грудні 2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.02.2015 р. пр. Червонозоряному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] 07.11.2014 р. з відповідачем [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо експлуатації автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. водія [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, в результаті якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до страхових [PERSON] від 24.04.2015 р. та від 10.07.2015 р. позивачем було прийнято рішення про виплату потерпілому «ДНКІБШМ» суми страхового відшкодування в розмірі 22 497,39 грн., яка була перерахована, у зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 22 497 грн. 39 коп. та судовий збір. Представники позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання, відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 36). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі, подав письмові заперечення (а.с. 38-41). Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2014 р. з відповідачем [PERSON] був укладений Поліс № АІ/3252290 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо експлуатації автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). Встановлено, що 18.02.2015 р. пр. Червонозоряному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Встановлено, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п.п. 13.1 ПДР (а.с. 6). Згідно п.п. 38.1.1, п. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у відповідні строки та за умов про вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Проте, в судовому засіданні представник відповідача заперечуючи проти позову зазначив, що його довіритель [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди не перебував за кермом забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER], у зв'язку з чим до адміністративної відповідальності був притягнутий саме водій, який був за кермом вказаного вище автомобіля, а саме: [PERSON] та право керування якого прямо передбачено умовами Договору обов'язкового страхування. А тому, представник відповідача вважає, що позивач не набув права регресної вимоги з відшкодування страхової виплати саме до відповідача [PERSON] Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що відповідно до умов Полісу № АІ/3252290 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: п. 8 до керування забезпеченого даним полісом автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] допущені особи з водійським стажем менше трьох років та/або водійський стаж страхувальника менше трьох років. Тобто, умовами укладеного між сторонами Полісу передбачено керування забезпеченим автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] іншою особо, в даному випадку водієм [PERSON], якого постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлено, що листом від 16.09.2015 р. відповідача [PERSON] повідомлено, що оскільки, відповідно до постанови суду його визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та оскільки, відповідно до положень п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він не повідомив страховика у відповідні строки про настання страхового випадку, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити суму страхового відшкодування в розмірі 22 497,39 грн. (а.с. 28). Проте, зазначені у вказаному вище листі відомості про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія [PERSON] Також, суд вважає безпідставним посилання позивача на обов'язок відповідача [PERSON] в порядку п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомити страховика про настання страхового випадку. Оскільки відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного вище Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів. При цьому, суд враховує, що вказаний вище лист претензія направлений відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проте, суду не надано доказів направлення такого листа та доказів його отримання відповідачем, при цьому, суд враховує, що в матеріалах наявні відомості, в тому числі, з Полісу від 07.11.2014 р. № АІ/3252290, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна довідка органів ДАІ про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, проте, яка сталася 01.01.2015 р. в м. Херсон з участю автомобіля Chevrolet Aveo н.з. [NUMBER], в той час як дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] сталася 18.02.2015 р. в м. Києві (а.с. 10). Також, позивач просить стягнути суму сплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 22 497,39 грн., проте, суду надано платіжне доручення про сплату суми страхового відшкодування лише в розмірі 17 797,91 грн. (а.с. 27). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме: що під час дорожньо-транспортної пригоди 18.02.2015 р. у м. Києві за кермом забезпеченого автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] на правових підставах перебував водій [PERSON], який в судовому порядку визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП та на якого і був покладений обов'язок повідомлення страховика про настання страхового випадку, суд приходить до висновку про відсутність у позивача права регресної вимоги до відповідача [PERSON] з виплати страхового відшкодування. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого правового обґрунтування та підтвердження в судовому засіданні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed