Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15563,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.08.2011 року Відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір , що підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобовязання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу кредит у розмірі , встановленому кредитним договором . Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов,язання, в зв,язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з,явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та заперечення проти позову, посилаючись на те, що до позовної заяви [PERSON] додано «Анкету-Заяву Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку», «Додаткову інформація», а також «Справку об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная 55 дней льотного кредитования» по договору SAMD №30008048213221 ІН [NUMBER] [PERSON]». Договір б\\н від 01.08.2011р., на який посилається позивач не додано. Зазначені документи знаходяться в суперечності між собою за змістом стосовно «надання банківських послуг», зроблено посилання на різні договори, не зрозумілим є те, чому документи виконані різними мовами, не підписані ( за виключенням Додаткової інформації) уповноваженим працівником банку. В жодному із доданих документів не зазначено, що [PERSON] надано банківський кредит в розмірі 5400 грн., не долучено документи про отримання відповідачем вказаної суми. Крім того, в Анкеті- Заяві, та доданих документах, які позивач вважає кредитним договором, відсутні обовязкові (суттєві) умови, передбачені ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» для договору про надання споживчого кредиту. Отже, відсутні обовязкові умови договору, передбачені Законом, а тому кредитний договір між сторонами не може вважатись укладеним. Крім того, відповідно до абзацу 4 частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, що діяла до 01.08.2011р) у договорі про надання споживчого кредиту не можуть встановлюватись дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. В той же час в наданому Розрахунку заборгованості, [PERSON] внесено зміни % ставки з 01.09.2014р-34,80%, а з 31.05.2015р.-43,20%. При цьому, повідомлення про збільшення ставки відповідачу [PERSON] не надав. До суду, доказів направлення такого повідомлення не надано. Таким чином, при умові, що кредитний договір мав бути укладений , відсоткова дискримінаційна ставка є недійсною, як і нарахована комісія, яка не передбачена договором. Також відповідач та його представник вважають, що банком пропущено строк позовної давності на звернення до суду, оскільки відповідач не надавав письмової згоди на збільшення строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі -ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між [PERSON] і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.08.2011 року Відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами , правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір , що підтверджується підписом у заяві. Відповідачеві [PERSON] за даним кредитним договором надано кредитну картку за №5577212919342736, дата відкриття 01.08.2011 року, термін дії жовтень 2014 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк». Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконувалися й не виконуються до теперішнього часу. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідача станом на 29.02.2016 року має заборгованість 15563,40 грн. , яка складається з наступного: - 1539,61 грн. - заборгованість за кредитом; - 10006,49грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2800,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 500,00 грн. штрафи (фіксована частина) - 717,31 грн. штрафи (процентна складова ). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що відповідач не надавав письмової згоди на збільшення строку позовної давності, термін дії картки закінчився 01.08.2012 року, дані про те, що картка перевипускалася на новий строк та була отримана відповідачем відсутні. Позивач звернувся з позовною заявою 16.03.2016 року, тобто поза межами дії загального строку позовної давності 3 роки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, строк позовної давності перерваний здійсненням відповідачем [PERSON] чергового платежу 16 серпня 2013 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом 28 березня 2016 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-2520цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Із письмового заперечення відповідача та його представника вбачається, що Банк незаконно збільшив розмір процентної ставки в односторонньому порядку, не повідомивши його належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України зв'язку з прийняттям Закону України від 12.12.2008 року №661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право проводити зміни тарифів. При цьому Банк, зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта. Враховуючи, що [PERSON] збільшено процентну ставку з 01.09.2014 року з 30% до 34,80% та з 01.04.2015 року з 34,80% до 43,20% в односторонньому порядку, тому умова п.1.1.3.2.3 Договору є нікчемною. На виконання припису ст.60 ЦПК України, представником позивача належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування обґрунтованого збільшення розміру процентної ставки суду надано не було. З урахуванням визнання нікчемним п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, заборгованість за процентами повинна бути перерахована [PERSON] та встановлена дійсна сума даної заборгованості, згідно кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором. Оскільки, на час розгляду справи заборгованість за процентами представником позивача не доведена, тому, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами в сумі 10006,49 грн. необхідно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю даної суми. За таких обставин, враховуючи вишевизначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір . На підставі викладеного,

Outcome: partial