Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач у серпні 2021р. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомирович про визнання виконавчого напису нотаріуса №83238 від 03.06.2021р. таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. В обґрунтування позову вказує, що 03.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №83238 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 22.08.2019р., укладеним з ТОВ «ФК «Дінеро», в розмірі 8955.50грн. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки жодного договору з ТОВ «ФК «Дінеро» не укладала, кошти ніякі не отримувала. Водночас, у липні 2019р. було викрадено мобільний телефон позивача, на якому були фотокопії даних паспорта та доступ до електронної пошти, про що повідомлено правоохоронні органи. На ім`я позивача було відкрито рахунок в ПАТ «Ощадбанк», але за період з 01.08.2019р. по 01.09.2019р. жодних коштів від ТОВ «ФК «Дінеро» ні в сумі 300грн.(за кредитним договором), ні в сумі 3300грн.(за виконавчим написом) не надходило. В липні 2021р. по місцю роботи дізналась про наявність виконавчого провадження щодо стягнення коштів за виконавчим написом. Ухвалою суду від 06.09.2021р. забезпечено позов у даній цивільній справі та зупинено стягнення коштів в межах наявного ВП. 16.09.2021р. представник відповідача подав відзив на позов та заяву щодо зменшення витрат на правову допомогу. У відзиві зазначено, що нотаріусу були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріус тільки перевіряє наявність документів, а не права та обов`язки учасників правовідносин. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача у судові засідання не з`явився, подавши письмовий відзив на позов. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавали. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №83238 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому ТОВ «ФК «Дінеро» відступлено право вимоги\~ за договором факторингу та додаткової угоди від 27.12.2019р.. заборгованість за кредитним договором від 22.08.2019р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро», за період з 27.12.2019р. по 20.05.2021р. в розмірі 8955.50грн., з яких 3300грн. заборгованість за тілом кредиту, 5605.50грн. за відсотками, 50грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.12). За умовами кредитного договору від 22.08.2019р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро» (а.с.14-15) надана та загальна сума кредиту 300грн., відсоткова ставка 444.86% річних, пеня 1.50%, дата погашення 05.09.2019р., передбачена також комісія за продовження дії договору. Однак, підтвердження продовження дії договору нотаріусу не було надано, як і вірно у позові вказується на те, що тіло кредиту за умовами кредитного договору та вказаного у виконавчому написі є різними, при цьому, що жодних доказів збільшення ліміту також не надавалось нотаріусу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~ (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як доводила сторона позивача, у липні 2019р. було викрадено мобільний телефон позивача, на якому були фотокопії даних паспорта та доступ до електронної пошти, про що повідомлено правоохоронні органи (а.с.16). На ім`я позивача, як вона доводила, було відкрито рахунок в ПАТ «Ощадбанк», але за період з 01.08.2019р. по 01.09.2019р. жодних коштів від ТОВ «ФК «Дінеро» ні в сумі 300грн. (за кредитним договором), ні в сумі 3300грн.(за виконавчим написом) не надходило (а.с.17). На підставі виконавчого напису було відкрите ВП №65923200 (а.с.18-19,31-33) В липні 2021р. по місцю роботи дізналась про наявність виконавчого провадження щодо стягнення коштів за виконавчим написом. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказав, що нотаріусу були надані документи що підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріус тільки перевіряє наявність документів, а не права та обов`язки учасників правовідносин. Однак, які саме документи були надані нотаріусу відповідач не зазначив, як і не долучив копії таких доказів до відзиву. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір за подачу позову 908.0грн. (а.с.10), за забезпечення позову 454.00грн (а.с.30). Щодо стягнення коштів на правову допомогу, які відповідач просив зменшити, то слід зазначити наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору (угоди) про надання правової допомоги від 10.08.2021року, акт прийняття послуг за договором про надання правової допомоги від 02.12.2021р. Так, згідно акту загальна вартість послуг становить 2567,50 грн., з яких підготовка позовної заяви (вивчення документів, наданих клієнтом, підготовка тексту позовної заяви, засвідчення та складання пакету додатків до позовної заяви для суду та відповідача) 2000 грн. (8год.) та складання клопотання про забезпечення позову 567,50 грн. (2 год.). При цьому відповідачем подано до суду 16.09.2021р. клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2567,50 грн., оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу, на думку суду, відповідає вищезазначеним критеріям. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved