Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 31.07.2018 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. 12.11.2018 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 47\~812\~ грн.\~12\~коп.,\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 31.07.2018\~по 12.11.2020\~у сумі\~11\~518\~грн.\~41\~коп.\~без відрахувань\~податків і\~збору.Відповідач повністю сплатив створену заборгованість перед позивачем лише 20.01.2021. Тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.11.2018 по 20.01.2021 включно, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 267 грн. 87 коп., у загальному розмірі 129 381 грн. 21 коп.. Ухвалою суду від 05.02.2021 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-50 год. 15.03.2021, вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. Судові засідання призначалися 15.03.2021 о 09-50 год., 07.04.2021 о 09-40 год. В судове засідання сторони не з`явилися. 07.04.2021 представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що питання стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача вже вирішено рішенням по справі № 592/12004/18. Тому позивач фактично просить стягнути середню заробітну плату за час невиконання рішення товариством, що не передбачено чинним законодавством. При ухваленні рішення просили врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 № 716/9584/15-ц та застосувати принцип справедливості та співмірності, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не повинна перевищувати 3\~156 грн. 90 коп.. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що по 31.07.2018 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 267 грн. 87 коп., що встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2018, справа № 592/12004/18, провадження № 2/592/4522/18. /а.с. 4/ При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. 12.11.2018 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми (№ 592/12004/18, провадження № 2/592/4522/18) з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 47 812 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2018 по 12.11.2018 у сумі 11 518 грн. 41 коп. без відрахувань податків і збору. Створена заборгованість позивачу була повністю виплачена лише 20.01.2021. Встановлені факти підтверджуються рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2018 ((№ 592/12004/18, провадження № 2/592/4522/18), випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] , копії яких додані до матеріалів справи. /а.с. 9, 10/ Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Наказом № 81 від 16.04.2019 скасований Наказ № 75 від 21.03.2014 та з 01.07.2019 у товаристві запроваджений п`ятиденний робочий тиждень. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 94, 110, 115, 117 КЗпП України. Так при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середнього заробітку позивача вказаним у позові. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.11.2018 по день фактичного розрахунку, тобто по 20.01.2021 включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 267 грн. 87 коп. без відрахувань податків і зборів. У зазначений період на підприємстві було 483 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 129 381 грн. 21 коп. без відрахувань податків і зборів (483х267,87). Ураховуючи зазначене заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача відшкодування судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved