Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг шляхом підписання заяви б/н від 23.03.2011, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ураховуючи те, що відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного погашення кредиту, унаслідок чого станом на 31.08.2019 виникла заборгованість в розмірі 11554, 02 грн., яка складається з наступного:4006, 26 грн. заборгованість за кредитом; 5 521, 38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 526, 38 грн. штраф (процентна складова), які у добровільному порядку не сплачує наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направила. Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. 26.03.2020 ухвалою суду було зобов`язано Акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» до дати наступного судового засідання надати суду оригінал розписки про отримання відповідачем - [PERSON] платіжної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених кредитним договором № б/н від 23.03.2011. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Із оглянутої судом анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у банку від 23.09.2011, [PERSON] , ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна»/ GOLD, вказавши суму ліміту 1500 грн.. З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 31.08.2019 виникла заборгованість в розмірі 11554, 02 грн., яка складається з наступного:4006, 26 грн. заборгованість за кредитом; 5 521, 38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 526, 38 грн. штраф (процентна складова), які підписані представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (а.с.12-17). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі. Крім цього, за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На виконання вимог ухвали суду від 26.03.2020 позивачем було надано відповідь відповідно до якої констатовано, що надання розписки про отримання платіжної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених кредитним договором не передбачено банківською установою. Крім цього, позивачем після подачі позову але до початку розгляду справи по суті (16.-04.2020, 30.04.2020, 02.07.2020) було надано в якості доказів Виписку про рух коштів відповідача, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , довідку про видачу на ім`я [PERSON] кредитних карток, утім такі докази було надано з порушення вимог ст.83 ЦПК України, не наведено обґрунтувань неможливість їх подання у визначений цією нормою строк та причини неподання, а також відсутні докази направлення їх заздалегідь відповідачеві, відтак такі докази судом не приймаються до уваги. З урахуванням наведеного, проаналізувавши зібрані у справі докази судом встановлено, що документи, які було додано до позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику [PERSON] мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання нею кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, на яких би містився її підпис, отож підстав вважати, що у неї виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, відсутні. Крім цього, як було встановлено позивач не надав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/ GOLD, отож не доведено, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту (правова позиція Верховного Суду від 03.07.2019, у справі № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати). Як убачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, останній визначив ліміт по платіжній картці 1 500 грн., у той час як у позові позивач зазначає його розмір 5 000 грн. При цьому, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2020 справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed