Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач у грудні 2018 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2018 р. приблизно о 09:10 з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], цивільно - правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово», сталася ДТП, в результаті якої зазнав пошкоджень належний позивачу та під його керуванням автомобіль [NUMBER]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2018 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП. Згідно звіту про оцінку пошкодженого, належного позивачу автомобіля, розмір майнової шкоди визначено у розмірі 96 581,50 грн. Далі позивач зазначає, що 22.02.2018 р. Розпорядженням № 253 Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг всі ліцензії ПрАТ «СК «Здорово» на провадження страхової діяльності анульовано. 11.04.2018 р. Розпорядженням № 518 Комісії, ПрАТ «СК «Здорово» виключено з Державного реєстру фінансових установ, у зв'язку з чим позивач скористався своїм правом на пред'явлення даного позову саме до винуватця дорожньо-транспортної пригоди - відповідача [PERSON] А тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 96 581,50 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 10.12.2018 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду з документами по справі отримано належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. [NUMBER], 2017 року випуску (ас. 22). Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Здорово» та відповідачем [PERSON] був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1650527. Встановлено, що 10.08.2018 р. приблизно о 09:10 з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], сталася ДТП, в результаті якої зазнав пошкоджень належний позивачу та під його керуванням автомобіль [NUMBER]. Встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2018 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правовопорушення. При цьому, відповідача [PERSON] визнано виним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення (ас. 7). Встановлено, що згідно Звіту № 252 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.08.2018 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП, складає 96 581,50 (ас. 12-14). Судом встановлено, що 22.02.2018 р. Розпорядженням № 253 Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг всі ліцензії ПрАТ «СК «Здорово» на провадження страхової діяльності анульовано. 11.04.2018 р. Розпорядженням № 518 Комісії, ПрАТ «СК «Здорово» виключено з Державного реєстру фінансових установ (ас. 9-10, 11). Як встановлено судом, позивач, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що обрав спосіб захисту своїх прав шляхом пред'явлення даного позову саме до винуватця дорожньо-транспортної пригоди - відповідача [PERSON] Пунктом 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З системного аналізу наведених норм матеріального права можа дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦКУкраїни. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-2808цс15 від 20.01.2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що [PERSON] винний у заподіянні шкоди, що сталась в результаті ДТП 10.08.2018 р. о 09:10 в м. Києві по вул. Кільцева Дорога, 5, а тому з нього підлягає стягненню відшкодування в сумі 96 581,50 грн., розмір який є обгрунтованим та доведеним та відповідачем не спростований належними та допустимими доказами в порядку ст. 76-77 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до ст. 81 ЦПК України, довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved