Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 3915,01 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв`язку із рахунковою помилкою за період з 01.07.2015 року по 28.02.2019 року, зокрема, під час проведення перерахунку пенсії - перехід з виду на вид, відбулось подвоєння стажу в зведених стажах, у зв`язку чим відповідачу було безпідставно виплачена пенсія на вищезазначену суму, яка підлягає стягненню. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, судове засідання призначено на 12 липня 2019 року, яке було відкладене на 02 серпня 2019 року з підстав, передбачених п.1) ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Від відповідача надійшов відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, за яким можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є рахунковою. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та пояснила, що збій програми технічного забезпечення на її думку не можна вважати рахунковою помилкою, зважаючи, що помилка при нарахуванні пенсії була не поодинокою. Також, зазначає, що посилання позивача щодо недобросовісності з боку набувача необґрунтоване. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розпорядження голови комісії з припинення юридичної особи від 23.04.2019 року, який розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок ВЗ 13 № п/с139005 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] і одержує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 4643,57 грн. на місяць, установлено, що сума переплати 3915,01 грн. згідно довідки відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсій утворилася за період з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2019 року у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії з одного виду на інший відбулося подвоєння стажу в зведених стажах, що також підтверджується копією протоколу від 12 лютого 2019 року (індивідуальний перерахунок). Переплату пенсії позивач обґрунтовує рахунковою помилкою та просить на підставі ст.1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно набуту пенсію в сумі 3915,01 грн. Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала ТОУ ПФУ ТО недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії. Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. ТОУ ПФУ ТО не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт того, що у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії з одного виду на інший відбулося подвоєння стажу (в зведених стажах), не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] коштів у розмірі 3915,01 грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню ТОУ ПФУ ТО не підлягає, тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed