Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Почивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Між сторонами були укладені договори позики, за умовами яких відповідачу було надано у позику грошові кошти 05.02.2008 року у розмірі 18 000 доларів США, 01.04.2008 року у розмірі 5500 доларів США, 13.06.2008 - 700 доларів США , які він зобов`язався повернути до 31.12.2010 року, що підтверджується борговими розписками. 16.11.2013 між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про розстрочку виконання грошових зобо`язань, згідно якого [PERSON] зобов`язується повернути 24 200 доларів США до 31.12.2017 року. Відповідач виконував зобов`язання до 01.08.2017 року. Станом на 01.08.2017 рік відповідачем було сплачено 11 709,77 доларів США. Починаючи з 01.08.2017 року відповідач не сплатив жодного платежу. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного просить суд, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики станом на 31.12.2020 року у розмірі 12490,23 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 31.12.2020 складає 352973,90 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 1285,44доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 31.12.2020 становить 36326,53грн, отже загальна сума боргу становить 389300,43 грн та судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем були укладені договори позики, за умовами яких відповідачу було надано у позику грошові кошти 05.02.2008 року у розмірі 18 000 доларів США, 01.04.2008 року у розмірі 5500 доларів США, 13.06.2008 - 700 доларів США , які він зобов`язався повернути до 31.12.2010 року, що підтверджується борговими розписками. На підтвердження укладання договорів позики відповідачем були надані розписки від 05.02.2008, 01.04.2008, 13.06.2008 року про отримання ним від позивача суми позики, яка зазначена вище. 16.11.2013 між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про розстрочку виконання грошових зобо`язань, згідно якого [PERSON] зобов`язується повернути 24 200доларів США до 31.12.2017 року. Відповідач виконував зобов`язання до 01.08.2017 року. Станом на 01.08.2017 рік відповідачем було сплачено 11 709,77 доларів США. Починаючи з 01.08.2017 року виплата боргу відповідачем припинилася. З моменту укладання договору до дня звернення до суду відповідачем кошти частково не повернуто. На сьогоднішній день всі три розписки знаходяться у позивача. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснено у п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання за укладеним із [PERSON] договорів позики та не повернув взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення (відповідно до даних НБУ офіційний курс долара США станом на 19.08.2021 року становив 26 грн. 6455 коп). Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики станом на 19.08.2021 року складає: 12490,23 доларів США, 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 1285,44 доларів США, отже загальна сума боргу становить 13775,67 доларів США, що еквівалентно на момент ухвалення рішення згідно курсу НБУ 367059,61 грн. Вимоги щодо стягнення основної суми боргу та 3% річних суд визнає обґрунтованими. Станом на день звернення позивача до суду із позовними вимогами, відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, таким чином з нього підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 13775 доларів США 67 центи, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та за підстав, що зазначені вище. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 10510 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved