Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.12.2014 р. у розмірі 106\~261,47 грн. 23.12.2020 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 87818,88 грн., з яких 65078,44 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22740,44 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України (а.с.70,т.3). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №\~б/н від 03.12.2014 р. відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому змінювався, а розмір кредиту збільшився до суми 50 000 гривень. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Позичальник не виконує належним чином зобов`язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, у зв`язку з чим наявна заборгованість. Ухвалою суду від 20.03.2020 р. відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем до суду подано відзив на позов, згідно якого останній вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що оскільки з анкети-заяви відповідача та інших наданих банком документів не вбачеється погоджених сторонами умов кредитування у письмовій формі (суми кредиту, розміру процентів користування кредитом, розміру пені та штрафу), тому проценти і неустойка не можуть бути стягнуті з відповідача, а тільки може бути стягнута сума фактично видана відповідачу, в межах строків позовної давності. Надана Банком копія Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить вказівки на волевиявлення Позичальника укласти саме Кредитний договір, а не Договір банківського обслуговування та погоджені сторонами істотні умови такого договору: його предмет (суму кредиту), ціну (процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту для споживача), строк та інші істотні умови кредитного договору. Натомість в Анкеті-заяві вказано конкретно про укладення Договору про надання банківських послуг, а не Кредитного договору. В Анкеті-заяві вказано конкретно про укладення Договору про надання банківських послуг, а не Кредитного договору, у графі «бажаний кредитний ліміт» пусто. Надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг Приватбанку також є документами, виданими Банком в односторонньому порядку, і не містять підпису відповідача ні про погодження таких умов, ні про взагалі ознайомлення з ними. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Заяви, клопотання учасників справи. 29 квітня 2020 року ухвалою суду клопотання відповідача про витребування доказів задоволено, призначено витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк матеріали кредитної справи [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) в оригіналі для огляду під час судового засідання наступні докази, долучені до позовної заяви: - Копія Анкети-заяви Позичальника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) (додаток № 5 до позову АТ КБ «Приватбанк»); - Витяг з тарифів Банку з підписом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) про ознайомлення з ними (додаток № 6 до позову АТ КБ «Приватбанк»); - Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг» АТ КБ «Приватбанк» та Правил користування платіжною карткою з підписом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) про ознайомлення з ними (додаток № 7 до позову АТ КБ «Приватбанк»); витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570; адреса реєстрації: 01001, мiсто Київ, вулиця Грушевського, буд. 1д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) належним чином засвідчені копії наступних доказів для долучення до матеріалів справи: - Витяг з тарифів Банку з підписом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) про ознайомлення з ними (додаток № 6 до позову АТ КБ «Приватбанк»); - Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг» АТ КБ «Приватбанк» та Правил користування платіжною карткою з підписом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) про ознайомлення з ними (додаток № 7 до позову АТ КБ «Приватбанк»); - Рішення АТ КБ ПриватБанк щодо збільшення/зменшення кредитного ліміту [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) - всі, що приймались із зазначенням дати прийняття та особи, уповноваженої приймати таке рішення. - Докази повідомлення [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) про підвищення процентної ставки за Кредитним договором б/н від 03.02.2014 р. та фактичного одержання ним кожного відповідного повідомлення. 25 вересня 2020 року позивачем було направлено до суду клопотання про долучення до матеріалів справи наступних письмових доказів: -Виписку по картковому рахунку; -Витяг з умов та правил надання банківських послуг; -Копію наказу про затвердження умов та правил надання банківських послуг; -Довідку про зміну умов кредитування; -Довідку про видані картки клієнту; -Клопотання про огляд веб-сайту (https://privatbank.ua/terms). 09 грудня 2020 року відповідачем надано письмові пояснення, у яких зазначено, що надана позивачем копія Анкети-заяви позичальника не містить відміток про бажаний кредитний ліміт і не вказує на волевиявлення [PERSON] укласти з Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» саме кредитний договір, а не договір про надання банківських послуг. Також відповідач зазначив, що у долучених позивачем копіях довідки за кредитним договором №\~б/н між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] про відкриття та термін дії карток та довідки про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , відсутні підписи позичальника та кредитодавця, а тому не підтверджує факт наявності кредитних відносин та згоду [PERSON] на користування кредитним лімітом на запропонованих банком умовах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року між позивачем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк», оформлено платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. На платіжну картку [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі: 2\~500,00 грн. від 23.06.2016\~р.; 3\~000,00 грн. від 01.06.2017\~р.; 25\~000,00 грн. від 06.10.2017\~р.; 50\~000,00 грн. від 02.10.2018\~р.; 0,00\~грн. від 30.05.2019\~р.. Із матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві [PERSON] містяться лише його анкетні дані та контактна інформація. Заява не містить даних про те, яку саме картку було видано банком відповідачу, її вид, строк дії та умови кредитування. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просив суд долучити до матеріалів Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: архів умов\~та правил\~надання банківських\~послуг розміщені\~на сайті\~www.privatbank.ua, внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, довідка про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту. Згідно з наданим банком розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 23.12.2020 року наявна заборгованість у сумі 87818,88 грн., з яких 65078,44 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22740,44 грн. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є заборгованість за кредитним договором. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві відповідача [PERSON] процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 грудня 2014 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua як невід`ємна частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua, розміщений на сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач, ознайомлювався і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору №\~б/н від 03.12.2014\~р., оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті www.privatbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому його не можна розцінювати як частину договору №\~б/н, укладеного між сторонами 03 грудня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з тим, враховуючи наведене не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки суд прийшов до висновку, що заборгованість за простроченим тілом кредиту виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка передбачена зазначеними вище Умовами, не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення кредиту у термін, передбачений договором. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed