Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 3,62 га, який перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» на території Несолонської сільської ради (далі - Земельний пай). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті баби [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з Земельного паю. У встановлений законом термін прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю на руках сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти чого представник відповідача, який до суду не прибув та просив справу слухати за його відсутності, в своїх заявах від 01.10.2019 та 21.10.2019 не заперечив. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Несолонь Новоград-Волинського району Житомирської області померла [PERSON] , рідна баба позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на Земельний пай. Родинні стосунки між позивачем та померлою, як рідними бабою та онуком, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження [PERSON] , де його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю якого, згідно архівної довідки від 10.10.2018 є [PERSON] . Померла [PERSON] була включена до списку власників сертифікатів під №52, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) і державні акти реформованого КСП «Прогрес» в с. Несолонь, проте за життя його так і не отримала. Позивач є єдиним спадкоємцем своєї баби за законом п`ятої черги, оскільки після її смерті фактично прийняв спадщину, проживаючи з нею без реєстрації протягом шести місяців до її смерті в [ADDRESS] , а в подальшому доглядав її будинок та обробляв землю біля нього, що підтверджується довідками виконавчого комітету Несолонської сільської ради від 12.11.2018 та 06.08.2019. На підставі заяви [PERSON] , позивача по справі, від 15.11.2018 приватним нотаріусом Лавренюк Т.Г. було заведено спадкову справу № 170/2018 до спадкового майна померлої [PERSON] Батько позивача та рідний син померлої - [PERSON] помер [INFO] , інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується довідкою нотаріуса від 23.10.2019 з відповідними витягами із спадкового реєстру та реєстру заповітів. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельний пай, у зв`язку з відсутністю на руках сертифікату на право власності на земельну частку (пай), який належав [PERSON] Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід враховувати, що згідно зі ст.25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З довідок наданих виконавчим комітетом Несолонської сільської ради від 24.06.2019 та 06.08.2019 судом встановлено, що [PERSON] за життя була включена до списку власників сертифікатів під №52 (копія якого надається а.с.12), які виявили бажання отримати земельні частки (паї) і державні акти реформованого КСП «Прогрес» в с. Несолонь, а тому їй належить земельні частка (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектари і на даний час є вільні земельні ділянки для їх отримання. Проте, відповідно до довідки від 15.11.2018 з відділу у Новоград-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирські області, сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не видавався. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Земельний пай, який залишився після смерті [PERSON] . Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений, а тому судовий збір в сумі 768,40 грн. (1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved