Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач у січні 2019 р. звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він, на підставі договору дарування від 17.02.1994 року отримав в дар від [PERSON] Ѕ частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інша Ѕ частини будинку належала [PERSON] 18.01.2017 року позивачу стало відомо, що державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] , індексний номер 29101886 від 05.04.2016 року, в результаті чого 24.01.2017 року позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру №1 . Вказане рішення позивач вважає таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства, ігноруванням вимог п. 3 чт. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не було встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів. Вказане рішення порушує права позивача та підлягає скасуванню, з огляду на те, що державним реєстратором не було взято до уваги, що житловий будинок є спільною власністю позивача та відповідача, складається з двох окремих квартир. Серед підстав виникнення права власності відсутні докази того, що друга частка спільної з позивачем власності перестала існувати чи перейшла у власність відповідачу. Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29101886 від 05.04.2016 року та державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , з розміром частки 1. Ухвалою суду від 23.01.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 41). Протокольною ухвалою суду від 15.10.2019 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. (а.с. 58) Ухвалою суду від 15.10.2019 року вирішено питання про витребування доказів та зобов`язано державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хибу А.В. надати належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно квартири [ADDRESS] (а.с. 60). 27.11.2019 року представник третьої особи подав пояснення, проти позовних вимог заперечують, вважають дії реєстратора законними та правомірними. У реєстратора були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації з підстав визначених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, зазначають, що Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконання функцій і повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснювалось до 30.04.2016 року. Після цієї дати забезпечення зазначених функцій і повноважень покладено на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с. 105-109). 23.12.2019 року позивач подав заперечення на пояснення третьої особи, зазначив, що державним реєстратором всупереч вимогам діючого законодавства, не було перевірено достовірність поданих для реєстрації документів, не перевірено підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні даної дії, що призвело до прийняття відповідачем протиправного рішення - реєстрації квартири №2 за [PERSON] , як однієї частки будинку. Дана дія вчинена 05.04.2016 року, тобто, до припинення таких повноважень державним реєстратором (а.с. 174). Ухвалою суду від 05.03.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 211). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в письмовій заяві від 20.10.2020 року просять слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Крім того, в судовому засіданні 09.06.2020 року в порядку ст. 222 ЦПК України подано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підтвердження порушення права на власність позивача. (а.с. 215, 225) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою, що міститься в матеріалах справи ,доказів поважності неявки в всудове засідання суду не надано (а.с. 221) В судових засіданнях, що проводились за його присутності, проти позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, зазначив, що право позивача на належну йому частину будинку не порушено. Позивачем зареєстровано його право власності, що підтверджується відповідними відомостями з реєстру. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. (а.с. 44 Відповідач державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. (а.с. 42, 52, 186, 190) Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві №1414/03 від 06.06.2016 [PERSON] звільнено з займаної посади (а.с. 64). Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направили, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. (а.с. 187) Матеріали справи містять письмові пояснення по суті позову, відповідно до яких в задоволенні позову просять відмовити. (а.с. 105-109) На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.01.1979 року [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах кожна жилий будинок в [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці розміром 800 кв.м., загальною жилою площею 31,0 кв.м., а також споруди: сарай під літ. Б, В, туалет під літ. Г (а.с. 8-10). 22.02.1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір щодо порядку користування належними їм на праві власності частинами майна (а.с. 11). 17.02.1994 року року [PERSON] від імені [PERSON] на підставі договору дарування жилого будинку, подарувала [PERSON] Ѕ долю жилого будинку по [ADDRESS] . Цілий жилий будинок має жилу площу 109,3 кв.м. (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту від 29.12.1987 року, будинок складається з двох квартир: загальна площа кв. 1 становить 131,1 кв.м., жила площа 54,5 кв.м.; загальна площа кв. 2 становить 104,0 кв.м., жила площа 54.8 кв.м. (а.с. 13-19). 30 липня 2001 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на 1/2 частку земельну ділянку, серія та номер ІV-КВ № 148702, виданий Київським міським управлінням земельних ресурсів, за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться 1/2 частка вище вказаного житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:028:0027, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. (а.с. 99) 30 липня 2001 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на 1/2 частку земельну ділянку, серія та номер ІV-КВ № 148701, виданий Київським міським управлінням земельних ресурсів, за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться 1/2 частка вище вказаного житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:028:0027, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с. 205) Відповідно до технічного паспорту від 17.03.2014 року, виготовленим БТІ Києво-Святошинської РДА площа кв. 2 становить 320,4 кв.м., жила площа 132,4 кв.м., а площа кв. 1 не змінювалась та становить відповідно загальна площа 131,1 кв.м., жила площа 54,5 кв.м. (а.с. 20-27). Відповідно до інформаційної довідки БТІ від 18.05.2017, житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за: Ѕ на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, та Ѕ зареєстрована на [PERSON] на підставі договору дарування (а.с. 35). Позивач та відповідач [PERSON] є зареєстрованими за місцем знаходження будинку за вищевказаною адресою (а.с. 33-34). На виконання ухвали суду від 15.10.2019 року надано завірені копії матеріалів реєстраційної справи стосовно квартири [ADDRESS] (а.с. 65-104). З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що [PERSON] через свого представника звернулась до державного реєстратора із заявою про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 68-71). 30.03.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 320,4 кв.м., житловою площею 132,4 кв.м. за [PERSON] на праві приватної власності. Індексний номер 29101886 від 05.04.2016 року. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 08.01.1979, державний акт на право приватної власності на землю від 30.07.2001 року, довідка про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури від 06.08.2015 року, технічний паспорт від 17.03.2014 року(а.с. 66-67). Рішенням державного реєстратора Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2016 року №29101886 проведено державну реєстрацію права приватної власності, розмір частки 1 на житловий будинок в [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 104). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.06.2019 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка та житловий будинок в [ADDRESS] . (а.с. 205-206). Право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно (1/2 частку житлового будинку та 1 /2 частку земельної ділянки) зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 19 січня 2017 року на Ѕ частку земельної ділянки, форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна часткова; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115488518000, номер права власності 18697250; та 21 грудня 2017 року на Ѕ частку житлового будинку, форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна часткова; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1456443180000, номер права власності 24293946. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною другою статті 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України). Правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор є спеціальним суб`єктом, на який покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно до ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно до ст.22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 56 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: -договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; -документи, передбачені п. 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між власниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності укладається у письмовій формі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що порушено його право на власність. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Щербиною Я.О. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні Договору купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з існуванням за даною адресою житлового будинку та квартирного будинку. (а.с. 215) З матеріалів справи вбачається, 02.06.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. з питанням про оформлення Договору купівлі-продажу належної йому Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. 15.06.2020 року винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] в нотаріальному посвідченні Договору купівлі-продажу Ѕ частин житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (тринадцять дріб десять). З вказаної Постанови вбачається співвласник позивача гр. [PERSON] зареєструвала свої права власності не на 1/2 частку у спільній частковій власності на житловий будинок та земельну ділянку - а на квартиру [ADDRESS] , форма власності - приватна, розмір частки - 1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 893952280386, номер права власності 14021985. Тобто в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито два розділи на один і той самий об`єкт нерухомого майна, з порушеннями форми власності та виду власності. Крім того, 01 серпня 2018 року на 1/2 частках вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна на підставі Ухвали Святошинського районного суду м. Києва Справа 759/11339/19 від 26 липня 2018 року. Ці факти позбавляють нотаріуса можливості нотаріально посвідчити Договір купівлі- продажу частки нерухомого майна у спільній частковій власності, які належать громадянину [PERSON] (а.с. 215-216) Тобто державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] зареєструвавши за співвласником позивача гр. [PERSON] не 1/2 частку у спільній частковій власності на житловий будинок та земельну ділянку - а квартиру [ADDRESS] , форма власності - приватна, розмір частки - 1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 893952280386, номер права власності 14021985 порушила право позивача на право власності. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підвереджувати іншими засобами доказування. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що у зв`язку з тим, що державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] під час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №29101886 від 05.04.2016 року за [PERSON] було порушено процедуру реєстрації права власності, передбаченої чинним законодавством, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на житловий будинок та земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] , вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову був звільнений від спрали судового збору. На підставі та

Outcome: approved