Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

позов мотивований тим, що 27.07.2005 року позивач купив у [PERSON] автомобіль марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 08.10.2003 року м. Київ МРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України. За придбаний автомобіль позивач сплатив відповідачеві 12000 доларів США, що станом на 27.07.2005 року складало еквівалент 60600 грн. [PERSON] отримав кошти в присутності свідків, претензій не мав, що підтверджується складеною ним особисто розпискою. Також [PERSON] передав ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ і видав довіреність на право користування та розпорядження автомобілем. 01.12.2005 року позивач здійснив тимчасовий облік придбаного автомобіля у Вінницькому МРЕВ на своє ім'я, що підтверджується відповідною обліковою карткою. Він встановив у автомобіль магнітолу, сигналізацію, здійснював страхування та неодноразовий ремонт автомобіля за власні кошти, володів та безперешкодно користувався ним на власний розсуд протягом десяти років. В 2015 році він дізнався, що на автомобіль марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, який він придбав, був накладений арешт постановами державних виконавців відділу ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва: -№ 6395 від 20.01.2009 року; -№ 539/19 від 07.08.2009 року в/п 14209161; -№ 451/17 від 24.02.2011 року, в/п 24635458; -№ 489/17 від 04.03.2011 року в/п 24823631; -№ 490/17 від 04.03.2011 року в/п 24823730; -№ 951/17 від 23.02.2012 року в/п 31340636; -№ 678/17 від 10.01.2013 року в/п 35900292; -№ 732/17 від 01.04.2014 року в/п 42727014, а також постановою заступника начальника слідчого відділу ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Коваленко М.В. від 29.09.2008 року по кримінальній справі № 60-2251. Позивач вважає, що накладені на автомобіль арешти порушують його права власника, що спонукало його звернутись до суду з даним позовом. 12.12.2016 року позивач уточнив позовні вимоги і просив: зняти арешти та заборони на відчуження з автомобіля марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 08.10.2003 року м. Київ МРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України [PERSON], накладені постановами державних виконавців відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції м. Києва: № 6395 від 20.01.2009 року; № 539/19 від 07.08.2009 року в/п 14209161; № 451/17 від 24.02.2011 року, в/п 24635458; № 489/17 від 04.03.2011 року в/п 24823631; № 490/17 від 04.03.2011 року в/п 24823730; № 951/17 від 23.02.2012 року в/п 31340636; № 678/17 від 10.01.2013 року в/п 35900292; № 732/17 від 01.04.2014 року в/п 42727014; № 142/17 від 13.02.2015 року в/п 42727014; № 278/17 від 11.02.2013 року в/п 24161416; №302/19 від 13.04.2009 року; від 10.11.2015 року в/п 49259522; від 30.05.2005 року; а також що накладений постановою заступника начальника слідчого відділу ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Коваленко М.В. від 29.09.2008 року по кримінальній справі № 60-2251. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що автомобіль він придбав у [PERSON], проте оскільки автомобіль не має номера двигуна і номера шасі/кузова, він не зміг зняти його з реєстрації в ДАІ і поставити на облік на своє ім`я. Просив позов задоволити, оскільки арешти перешкоджають йому вільно користуватись автомобілем. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала та пояснила, що [PERSON] придбав автомобіль у [PERSON] ще в 2005 році, сплатив обумовлену суму коштів і на момент купівлі-продажу автомобіль під арештом не перебував. Відповідач видав на ім'я позивача довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. З 2005 року позивач вважав себе законним володільцем автомобіля, відкрито ним володів, користувався, неодноразово ремонтував, автомобіль перебував на тимчасовому обліку на ім`я [PERSON] В 2015 році позивач був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що на автомобіль накладений арешт в зв`язку з боргами [PERSON] Разом з тим, кредитори не мають претензій до [PERSON] з приводу автомобіля, оскільки його пошук не здійснюється, ДВС і слідчі органи автомобіль не вилучали. Просила врахувати, що письмово сторони не укладали договір купівлі-продажу, але фактично між сторонами відбулась купівля-продаж автомобіля, угода відповідала їх справжній волі, відбулась передача грошей та майна. Оскільки права позивача як законного володільця автомобіля порушені, просила суд скасувати арешти, які накладені державними виконавцями та слідчим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав. Відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Представники третіх осіб: Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в судові засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавали. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третіх осіб. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію, виданого 08.10.2003 року м. Київ МРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України, власником автомобіля марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, є [PERSON] (а.с. 84). 26.03.2008 року [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON] користуватись та розпоряджатись (зняти з обліку та продати, обміняти, здати в оренду тощо) автомобілем марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 08.10.2003 року м.Київ МРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України. Довіреність нотаріально посвідчена 26.03.2008 року і дійсна до 26.03.2013 року з правом передоручення повноважень третім особам (а.с. 89). Згідно облікової картки приватного ТЗ, [PERSON] тимчасово володіє цим транспортним засобом і має право керування (а.с. 83). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що купив автомобіль у відповідача, тому є законним власником і арешти, накладені на майно, порушують його права. В підтвердження придбання автомобіля позивач надав розписку, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні. Згідно цієї розписки від 27.07.2005 року (копія на а.с. 90) [PERSON] підтвердив, що продав автомобіль [PERSON] марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, тип легковий седан-В, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 08.10.2003 року м. Київ МРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України та отримав від [PERSON] кошти в розмірі 12000 доларів США в присутності свідків [PERSON], [PERSON] Претензій до [PERSON] по сплаті коштів не має у зв'язку з повною оплатою вартості автомобіля. Разом з тим, оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу має свої особливості. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою КМ від 07.09.1998 року № 1388 якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (в редакції від 29.04.2004 року, що діяла на момент купівлі-продажу відповідно до пояснень представника позивача), згідно п. 2 яких вони є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно п. 41 Порядку зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Забороняється зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту, а також транспортних засобів, що є речовими доказами у кримінальній справі і приєднані до неї постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, огляд його перед продажем не здійснювався, автомобіль залишився зареєстрованим за [PERSON] відповідно до облікової картки, виданої територіальним сервісним центром 30.11.2016 року (а.с. 125). До вчинення цих дій [PERSON] не мав права відчужувати автомобіль, а позивач його придбавати. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цього Порядку, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою КМ від 19.04.1993 року № 283. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником [PERSON] та позивачем [PERSON] не укладався, а з огляду на викладене, посилання позивача як на підставу для задоволення позову на те, що він є власником спірного автомобіля є таким, що суперечить вищезазначеним вимогам закону. Таким чином, аналізуючи надані суду докази суд прийшов до висновку, що на підставі довіреності від 26.03.2008 року між сторонами виникли і існували до 26.03.2013 року правовідносини представництва, які регулюються ст.ст. 237-249 ЦК України, а видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором про відчуження, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Із облікової картки, виданої територіальним сервісним центром 30.11.2016 року (дата запису 08.10.2003 року) (а.с. 125) вбачається, що власником автомобіля марки ВМW-318, держномер [NUMBER], 1995 року випуску, є [PERSON]. Даний автомобіль значиться в розшуку згідно постанов відділу ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва: № 142/17 від 13.02.2015 року, № 302/19 від 13.04.2009 року, № 278/17 від 11.02.2013 року. Також на автомобіль накладені арешти відповідно до постанов державних виконавців: №451/17 від 24.02.2011 року виконавче провадження №24635458; №951/17 від 23.02.2012 року виконавче провадження №31340636; №539/19 від 07.08.2009 року, виконавче провадження №14209161; №732/17 від 01.04.2014 року виконавче провадження №42727014; №489/17 від 04.03.2011 року виконавче провадження №24823631; №1056/16 від 02.06.2016 року виконавче провадження № 51287319; №678/17 від 10.01.2013 року, виконавче провадження №35900292; №6395 від 20.01.2009 року, вик. Лист №2-3583/08. Крім того, арешт накладений СВ ВМВ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві по кримінальній справі № 60-2251 відповідно до постанови від 29.09.2008 року. В судовому засіданні представнику позивача були роз`яснені вимоги ст.ст. 10, 33 ЦПК України щодо доказування та заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідачів, проте представник позивача наполягала на вирішенні справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи і клопотання про залучення інших осіб (стягувачів за виконавчими провадженнями), не заявила. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк або іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи наведені обставини, норми Закону, а також оскільки позивач [PERSON] не набув у встановленому законом порядку право власності на спірний автомобіль, а довіреність, на підставі якої він керував транспортним засобом, була дійсна до 26.03.2013 року, його вимога про звільнення майна з-під арешту є безпідставною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed