Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 25.04.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк») та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, з розміром кредитного ліміту в сумі 10000 грн. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 156308 грн. 96 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 156308 грн. 96 коп. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк») та [PERSON] 25.04.2008 року були укладені договір №2901001155/К про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи (а.с.10-11) та договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної кредитної картки (а.с.18-20). Відповідно до умов договорів відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях з лімітом заборгованості за кредитною лінією - 10000 грн., зі строком дії один рік, тобто до 24 квітня 2009 року (п. 3.1, п.4.1 та п. 1.2 договорів). Судом встановлено, що позивачем було виконано свої зобов'язання за укладеними договорами, що підтверджується поточною випискою по контрактам з 24.04.2008 року по 02.04.2014 року (а.с.8-9), а відповідач не виконав умови договорів і має заборгованість по поверненню кредитних коштів. Внаслідок неналежного виконання умов договорів у відповідача станом на 03.04.2014 року виникла заборгованість по договорам у розмірі 156308 грн. 96 коп. з них: прострочена заборгованість по кредиту - 10000 грн., штрафні санкції (20% від заборгованості) - 4024 грн. 33 коп., прострочена заборгованість по процентам - 10121 грн. 66 коп., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 24.04.2009 року по 03.04.2014 року - 90250 грн., пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів з 24.04.2009 року по 03.04.2014 року - 41912 грн. 97 коп. (а.с.7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним виконані зобов'язання за договорами належним чином, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в добровільному порядку, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 10000 грн., штрафні санкції (20% від заборгованості) в розмірі 4024 грн. 33 коп. та заборгованість по процентам в розмірі 10121 грн. 66 коп., а всього 24145 грн. 99 коп. Що стосується стягнення пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 24.04.2009 року по 03.04.2014 року в розмірі 90250 грн. та пені за несвоєчасну сплату прострочених процентів з 24.04.2009 року по 03.04.2014 року - 41912 грн. 97 коп., то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №7 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5» роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Отже, суд зобов'язаний застосувати строк позовної давності передбачений ст. 258 ЦК України. Крім цього, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, з врахуванням обставин справи, того факту, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, інших обставин, на думку суду розмір пені слід зменшити, обмежившись одним роком перед зверненням позивача до суду. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 03.04.2013 року по 03.04.2014 року в розмірі 18250 грн. (10000 грн. х 365 днів прострочки х 0,5% / 100%) та пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів з 03.04.2013 року по 03.04.2014 року в розмірі 2035 грн. 58 коп., а всього 20285 грн. 58 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 444 грн. 32 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial