Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - АТ «Ощадбанк», банк, позивач) в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, клієнт) про стягнення суми кредитної заборгованості у загальному розмірі 3812, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 05 червня 2013 року між сторонами укладено договір № 459322 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку типу MasterCard Elektronik 0 грн. 25 грудня 2014 року сторони підписали додатковий договір № 1 до Договору № 459322, за умовами якого позивач встановив на платіжній картці відповідача кредит в сумі 1000 грн. на строк, що відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою 28% річних щомісячно, а за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені договором та надав відповідачу кредитні кошти, прте всупереч умовам договору відповідач порушив умови щодо повернення коштів та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 3812, 40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву де просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 31/. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 05 червня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 459322 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку типу MasterCard Elektronik 0 грн. /а.с. 7-9/. 25 грудня 2014 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до Договору № 459322, за умовами якого позивач встановив на платіжній картці відповідача кредит у сумі 1000 грн. на строк, що відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою 28% річних щомісячно, а за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних /а.с. 10/. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, умови якого встановлені банком в Правилах користування платіжними картками і Тарифах за користування платіжними картками. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому. Відповідно до п. 4.2 додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на відповідний строк дії нової платіжної картки, при цьому повне погашення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається /а.с. 10/. Відповідно до пункту 4.4 додаткового договору, клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором /а.с. 10/. У разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач виконав свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в узгодженому сторонами розмірі, проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. 10 травня 2017 р. позивач направив відповідачу лист-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк /а.с. 14/, проте вказана вимога залишилася без реагування. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір заборгованості відповідача станом на 04 червня 2018 р. становить 3812,40 грн., яка складається з: загальної суми основної заборгованості - 992,75 грн., проценти за користування кредитом (строкові) - 103,78 грн., проценти за користування кредитом (прострочені - 888, 97 грн., пеня за прострочену заборгованість - 1263,12 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена) - 3,77 грн., суми втрат від інфляції від прострочення суми заборгованості за кредитом - 368,31 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 170,59 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту - 85,59 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 39,30 грн. /а.с. 15-17/. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved