Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди фізичній особі, яка потерпіла від злочину, в якому зазначає, що 12.03.2020 р. [PERSON] було найнято на посаду продавця продовольчих товарів до магазину « [INFO] », розташованого за адресою [ADDRESS] . Згідно умов трудового договору від 12.03.2020 року [PERSON] прийняв на себе матеріальну відповідальність за збереження майна, товару та інших цінностей, переданих йому для виконання прийнятих зобов`язань відповідно до договору, а також зобов`язаний дбайливо ставитися до майна, товару та інших цінностей і вживати заходів для попередження збитків, попереджати фізичну особу про обставини, що загрожують збереженню цінностей шляхом написання доповідних та пояснювальних записок. Позов мотивує тим, що [PERSON] працюючи на посаді продавця продовольчих товарів, будучи матеріально-відповідальною особою, здійснюючи продаж товарів, в порушення умов укладеного трудового договору, розтратив чуже майно, яке перебувало у його віданні. Так, відповідач переслідуючи корисливий мотив у період з 16.03.2020 по 23.03.2020 та з 31.03.2020 по 06.04.2020, привласнив товари (зокрема алкогольні напої та тютюнові вироби), які перебували у його віданні на загальну суму 16624 грн. 82 коп., чим спричинив майнову шкоду. Наказом ФОП [PERSON] №1/1 від 07 квітня 2020 року було утворено інвентаризаційну комісію та проведено інвентаризацію товарів та матеріальних цінностей. За результатами проведеної інветразиції було складено Акт недостачі №Ф-0000001 від 09 квітня 2020 року з недостачею в сумі 13065,41 грн. та Акт недостачі №Ф-0000002 від 09 квітня 2020 року з недостачею в сумі 3559,41 грн. 08.09.2020 року вироком Літинського районного суду Вінницької області відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. На даний час, [PERSON] завдану майнову шкоду не відшкодував, на пропозицію надати кошти в добровільному порядку відмовляється, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь 16624,82 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про проведення судового засідання без її участі, за наявними матеріалами у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, відповідно до Довідки щодо вхідної ціни з ПДВ станом на 09.04.2020 (а.с.5-7, 8) зазначено інформацію стосовно вхідної ціни товару ввіреної відповідачу [PERSON] . Відповідно до Наказу ФОП [PERSON] №1/1 від 07 квітня 2020 року (а.с.9) було утворено інвентаризаційну комісію щодо проведення 08 квітня 2020 року повної інвентаризації товарів та матеріальних цінностей. За результатами інвентаризації необхідно скласти акт виявленої недостачі та нанесених збитків. Відповідно до Акту недостачі №Ф-0000001 від 09 квітня 2020 року(а.с.10-12) та Акту недостачі №Ф-0000002 від 09 квітня 2020 року (а.с.13) встановлено недостачу на суму 16624 грн. 82 коп. Відповідно до копії трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 12 березня 2020 року (а.с.14) відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем. Відповідно до вироку Літинського районного суду Вінницької області від 08.09.2020 р. (а.с.15) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно із ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Враховуючи вищевикладене, за матеріальну шкоду, завдану позивачу злочином, вчиненим відповідачем, останній несе матеріальну відповідальність в повному розмірі. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому необхідно стягнути із відповідача на користь позивача матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 16 624, 28 грн. З урахуванням того, що позивач при подачі даного позову звільнена законом від сплати судового збору за предметом заявленого позову та враховуючи ту обставину, що позовні вимоги підлягають до задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на відповідний рахунок судовий збір за сумою ставок щодо вимог майнового характеру.

Outcome: approved