Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 8233 гривень 63 копійок посилаючись на те, що відповідач порушив істотні умови по зобовязанням за Договором про надання споживчого кредиту №2008159233 від 20 лютого 2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2008159233, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 6510 гривень 00 копійок, з яких: на споживчі цілі 5000 гривень 00 копійок, на придбання послуг у продавця 1 ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» - 1260 гривень 00 копійок, на придбання послуг у продавця 2 ТОВ «ОКЛОК» - 250 гривень 00 копійок, строком на 36 місяців з 20 лютого 2014 року по 20 лютого 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 8233 гривень 63 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 30). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштовий конверт з відміткою «адресат в селе не проживает» (а.с.29) та зворотне поштове повідомлення з його підписом (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 20 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2008159233, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 6510 гривень 00 копійок, з яких: споживчі цілі 5000 гривень 00 копійок, на придбання послуг у продавця 1 ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» - 1260 гривень 00 копійок, на придбання послуг у продавця 2 ТОВ «ОКЛОК» - 250 гривень 00 копійок, строком на 36 місяців з 20 лютого 2014 року по 20 лютого 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.4-11). З заяви на видачу готівки №4 від 20 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] отримав виплату коштів за кредитним договором №2008159233 від 20.02.2014 року у розмірі 5000 гривень 00 копійок (а.с.13 зворотній бік). Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, у звязку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 02 лютого 2017 року складає 8233 гривні 63 копійки (а.с.14) в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 6321 гривня 63 копійки; відсотки за користування Кредитом 48 копійок; комісія 1911 гривень52 копійки. З оригіналу платіжного доручення №1186 від 09 лютого 2017 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок. З договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2008159233 від 20.02.2014 р. укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.16-19,33,34). Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобовязань за договором належним чином не виконував, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8233 гривень 63 копійок, судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved