Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 04 червня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0021/82/46237, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 27\~580 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном до 04.06.2016 року. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] станом на 02 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 13\~832,94 доларів США, яка згідно офіційного курсу Національного банку України становить 371\~526 грн. 68 коп. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13\~832,94 доларів США, а також сплачений судовий збір. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик його до суду у розмірі 150 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0021/82/46237 (а.с.5-17). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 27\~580 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном до 04.06.2016 року. Згідно із положеннями ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~ Якщо у зобов'язанні\~\~встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. \~Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобовязання, які банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти. У свою чергу, [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобовязань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 02 березня 2015 року складає 13\~832,94 доларів США, з яких 8\~496,64 доларів США заборгованість за кредитом; 941,17 доларів США заборгованість по сплаті відсотків; 4\~395,13 доларів США пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків (а.с.19-22). Як розяснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, вказана заборгованість за кредитним договором, відповідно до курсу Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, тобто на 02 липня 2015 року становить 290\~630 грн. 07 коп. (а.с.70). Відповідач [PERSON] повідомлявся про наявну заборгованість та необхідність її дострокового погашення, однак залишив дану вимогу позивача без задоволення, що підтверджується листом-вимогою (а.с.18). Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд приходить до висновку, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обємі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду.

Outcome: approved