Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 11959,06 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №IKCASHG.10964.001 від 12 вересня 2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 3500 грн. на наступні цілі: споживчі потреби, строком до 11 вересня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних. Банк свої зобов'язання виконав. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11 жовтня 2016 року має заборгованість - 11959,06 грн., яка складається з наступного: 1958 грн. - заборгованість за кредитом; 2822,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52,50 грн. - поточна заборгованість за комісією; 2625 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 4501 грн. - штрафи/пеня. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України на адресу за місцем його останньої реєстрації. Від нього не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено споживчий договір кредиту (а.с.27-32) №IKCASHG.10964.001 від 12 вересня 2011 року кредит в розмірі 3500 грн. на наступні цілі: споживчі потреби, строком до 11 вересня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних. Споживчий строковий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. Відповідно до копії вимоги від 205 грудня 2015 року (а.с.36) позивач вимагає від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 10862,32 грн. Згідно копії рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2015 року за №234 з 23 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВБР» (а.с.39). З розрахунку заборгованості за договором №IKCASHG.10964.001 від 12 вересня 2011 року вбачається, що станом на 11 жовтня 2016 року має заборгованість - 11959,06 грн., яка складається з наступного: 1958 грн. - заборгованість за кредитом; 2822,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52,50 грн. - поточна заборгованість за комісією; 2625 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 4501 грн. - штрафи/пеня (а.с.5-26). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині кредиту у розмірі 1958 грн. - заборгованість за кредитом; 2822,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 52,50 грн. - поточна заборгованість за комісією, 2625 грн. - прострочена заборгованість за комісією обґрунтовані та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 7458,06 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені/штрафів відповідно до договору: 2625 грн. - прострочена заборгованість штрафи/пеня, то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає у Донецькій області м. Бахмут, що є територією на якій здійснювалася антитерористична операція, і тому слід застосувати вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу/пені - 2625 грн., оскільки суд вважає за необхідне з урахуванням верховенства права, виваженості, справедливості застосувати ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з приставкою «та» а не або, оскільки як вбачається з умов договору усе це нараховане за тілом кредиту станом на 11 жовтня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу/пені у розмірі 2625 грн. не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджує державі з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 859,36 грн., виходячи з наступного розрахунку: 7458,06х1378/11959,06=859,36, де 7458,06 гривень - сума задоволених позовних вимог; 1378 гривень - сума судового збору за подання до суду позовної заяви; 11959,06 гривень - ціна позову, 859,36 гривень - судові витрати, присуджені державі, але з урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд вважає за необхідне дотримуючись вимог ст. 82, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з позивача на користь держави суму судового розгляду у розмірі 518,64 грн. (із розрахунку 1378 грн. - 859,36 грн. = 518,64 грн., де 1378 - сума судового збору за подання до суду позовної заяви, 859,36 грн. - сума судового збору стягнута з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, 518, 64 грн. - сума стягнення судових витрат з позивача пропорційно незадоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial