Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позиція сторін у справі 03.11.2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 18 лютого 2019 року між ним та [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] було досягнуто згоди, щодо продажу позивачу 36/100 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зі свого боку повністю розрахувався за вказаний житловий будинок. Після виконання своїх обов`язків покупця, відповідачем [PERSON] були передані позивачу ключі від спірної частини домоволодіння, відповідні правовстановлюючі документи та позивач [PERSON] став користуватися ним та користується по цей час на правах власника.\~ Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою оформити договір купівлі-продажу житлового будинку в передбачений цивільним законодавством нотаріальній формі, однак відповідач та представник відповідача по теперішній час з різних мотивів (зайнятістю та інше) ухиляються від нотаріального оформлення угоди, посилаючись в тому числі на обмеження у можливості приїзду, пов`язані із всесвітньою пандемією.\~ Позивач сплатив відповідачу всю суму за придбане нерухоме майно, однак відповідач та представник відповідача не надають згоди на реєстрацію договору у нотаріуса.\~ Процесуальні дії Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 04.11.2021 року було відкрито загальне позовне провадження. 02.12.2021 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] з проханням провести судове засідання без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. В той же день, 02.12.2021 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] з проханням судові засідання провести без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. У відповідності з ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2\~ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями\~206,207\~цього\~Кодексу. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання (догляду) від 27 травня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В (реєстровий № 1567), є власником 36/100 частин домоволодіння під номером [ADDRESS] \~ у складі: житловий будинок літ. «Г», веранда літ. «г», підвал літ. «Г1», гараж літ. «Ж1», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», баня літ. «З» з навісом літ. «з», убиральня літ. «К», душ літ. «Л», та складається в цілому з чотирьох житлових будинків, зазначених на плані літ. «А» - житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 123,4 кв.м., літ. «Б» - житловою площею 36,7 кв.м., загальною площею 57,9 кв.м., літ. «Г» - житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 141, 5 кв.м., літ. «Є» - житловою площею 21,0 кв.м., загальною площею 29,4 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «В» - підвалу, «Д» - літньої кухні, «Ж» - сараю, «Ж1» - гаражу, «З» - бані, «І» - сараю, «К» - убиральні, «Л» - душу, «Д1» - сараю, споруд № 1-6, розташованих на земельній ділянці площею 1008 кв.м.\~ 18 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] був укладений в письмовій формі Договір купівлі-продажу відповідно до пункту 1 якого продавець (відповідач) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупця (позивача), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти у власність 36/100 частин домоволодіння під номером [ADDRESS] \~ у складі: житловий будинок літ. «Г», веранда літ. «г», підвал літ. «Г1», гараж літ. «Ж1», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», баня літ. «З» з навісом літ. «з», убиральня літ. «К», душ літ. «Л», та складається в цілому з чотирьох житлових будинків, зазначених на плані літ. «А» - житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 123,4 кв.м., літ. «Б» - житловою площею 36,7 кв.м., загальною площею 57,9 кв.м., літ. «Г» - житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 141, 5 кв.м., літ. «Є» - житловою площею 21,0 кв.м., загальною площею 29,4 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «В» - підвалу, «Д» - літньої кухні, «Ж» - сараю, «Ж1» - гаражу, «З» - бані, «І» - сараю, «К» - убиральні, «Л» - душу, «Д1» - сараю, споруд № 1-6, розташованих на земельній ділянці площею 1008 кв.м.\~ та сплатити за нього обговорену грошову суму. Між сторонами було досягнуто згоди, щодо ціни та строків виконання зобов`язань та у свою чергу позивач повністю розрахувався за вказаний житловий будинок, що підтверджується п. 2.2 договору, підписаним відповідачем та підтверджується розпискою наданою відповідачем [PERSON] . Після виконання [PERSON] своїх обов`язків покупця (сплати кошти за будинок), відповідачем було передано йому ключі від спірної частини домоволодіння, відповідні правовстановлюючі документи, позивач став ним користуватися та по цей час користується на правах\~ власника.\~ Разом з тим, відповідач всіляко ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та ігнорує відповідні прохання позивача. Істотні умови договору сторонами виконані, грошові кошти передані, майно передане у повне володіння та користування позивача. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Частина 1\~ст. 626 ЦК України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.. 627 ЦК). Стаття 629 ЦК України: договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина 1 ст.657ЦК України: договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями\~218\~та\~220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновків, що з огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що всі істотні умови договору купівлі-продажу були погоджені та відбулось повне виконання умов договору з боку позивача, однак відповідач безповоротно ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 36/100 часток домоволодіння під номером [ADDRESS] \~ у складі: житловий будинок літ. «Г», веранда літ. «г», підвал літ. «Г1», гараж літ. «Ж1», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», баня літ. «З» з навісом літ. «з», убиральня літ. «К», душ літ. «Л», та складається в цілому з чотирьох житлових будинків, зазначених на плані літ. «А» - житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 123,4 кв.м., літ. «Б» - житловою площею 36,7 кв.м., загальною площею 57,9 кв.м., літ. «Г» - житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 141, 5 кв.м., літ. «Є» - житловою площею 21,0 кв.м., загальною площею 29,4 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «В» - підвалу, «Д» - літньої кухні, «Ж» - сараю, «Ж1» - гаражу, «З» - бані, «І» - сараю, «К» - убиральні, «Л» - душу, «Д1» - сараю, споруд № 1-6, розташованих на земельній ділянці площею 1008 кв.м., є всі підстави для визнання зазначеного договору дійсним та визнання за позивачем права власності на об`єкт нерухомості. Судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4\~ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з\~постановою №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст.203ЦКУкраїни зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі. З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). Таким чином, суд надавши оцінку всім доказам, наявним в матеріалах справи, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідачів, приходить до висновку про можливість задоволення позову. Щодо судових витрат Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved