Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

позивач через свого представника адвоката Шандрівського Т.В., що діє на підставі довіреності від 10 липня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. та зареєстрованої в реєстрі за номером 4846, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), розмір якої станом на 1 березня 2021 року становить 15929,51 гривень, у тому числі: заборгованості за кредитом - 14636,66 гривень, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 1204,80 гривень, комісії - 17 гривень, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,12 гривень, 3% процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 48,64 гривень, 3% процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,29 гривень; а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 гривень. Позов мотивує тим, що 20 липня 2015 року між сторонами укладено договір № 1114003 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного плану «Зарплатний» та видано платіжну картку. 6 листопада 2015 року з відповідачем укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (надалі ДКБО). Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до ДКБО та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Банк відкрив на ім`я відповідача рахунок № [NUMBER] , в гривнях України. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), укладеної між банком та відповідачем, останньому надано кредит в розмірі 15000 гривень. Відповідно до розділу 22 ДКБО (редакція чинна на день укладення ДКБО), датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відповідної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частини кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Відповідач активно користувався картковим рахунком, здійснював зняття готівки, проводив платежі, що підтверджується наданою до позову випискою до рахунку за період з 16 серпня 2019 року по 1 березня 2021 року. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 30 процентів річних за користуванням кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; і 0,001 процентів річних за користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги використанням платіжної картки. У відповідності до блоку 3 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Відповідно до розділу XXII ДКБО (редакція чинна на день укладення ДКБО), плата нарахування процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс-періоду) обов`язкового місячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищевказаних платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягає погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Погашення заборгованості за кредитним рахунком, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта відповідно до договору. Згідно з п. 1.29 розділу XXII ДКБО (редакція чинна на день подання позовної заяви) строк повернення кредиту є таким, що настав, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого у разі прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 85 календарних днів. Зважаючи на те, що прострочення виконання зобов`язань клієнта за договором щодо погашення заборгованості за процентами перевищує строк понад 85 календарних днів, то в силу умов п. 1.29 розділу XXII «Загальні умови надання кредиту» ДКБО строк повернення кредиту є таким, що настав. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, у свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 16, 526,530, 612, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 11 березня 2021 року. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача про час і місце проведення судових засідань. В судовому засіданні представник позивача Решетняк П.Є., який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25 січня 2021 року, позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив вимоги такого задовольнити та у зв`язку з визнання позову відповідачем просив повернути 50% суми сплаченого судового збору. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і вказав, що не мав місця праці, зараз працевлаштувався та готовий погашати наявну заборгованість. Заслухавши пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20 липня 2015 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 1114003 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного плану «Зарплатний» та видано платіжну картку. 6 листопада 2015 року з відповідачем укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до ДКБО та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Банк відкрив на ім`я відповідача рахунок № [NUMBER] , в гривнях України. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), укладеної між банком та відповідачем, останньому надано кредит в розмірі 15000 гривень. Відповідно до розділу 22 ДКБО, датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим представником (працівником) банку. Відповідно до заяви про кредит, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30 процентів річних за користуванням кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; і 0,001 процентів річних за користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Згідно з п. 1.29 розділу XXII ДКБО строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого у разі прострочення виконання зобов`язань клієнта за договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 85 (вісімдесят п`ять) календарних днів. Відповідно до матеріалів позовної заяви, відповідач не виконав умов договору щодо сплати заборгованості, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання, а тому станом на 1 березня 2021 року у нього виникла заборгованість, яка становить 15929,51 гривень, у тому числі: заборгованості за кредитом - 14636,66 гривень, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 1204,80 гривень, комісії - 17 гривень, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,12 гривень, 3% процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 48,64 гривень, 3% процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,29 гривень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, відтак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом - 14636,66 гривень, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1204,80 гривень, комісії - 17 гривень, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,12 гривень. Зокрема, суд враховує наявність в матеріалах справи договору № 1114003 від 20 липня 2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, розписки про отримання платіжної картки, заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 6 листопада 2015 року, підписаної позичальником власноручно, що свідчить про обізнаність відповідача з умовами кредитування. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3 % річних, суд виходить з наступного. Як встановлено вст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення 3% процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 48,64 гривень, 3% процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 11,29 гривень підлягають до задоволення. На підставі наведеного, враховуючи визнання позову зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість розмір якої станом на 1 березня 2021 року становить 50261,25 гривень, у тому числі: основна заборгованість (прострочена) - 44685,03 гривень, проценти за користування кредитом - 5427,62 гривень, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 121,2 гривень, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,4 гривень; а також витрат по сплаті судового збору. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з визнанням позову відповідачем на підставі частини першої статті 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1135 гривень, а іншу частину судового збору слід стягнути з відповідача, що становить 1135 гривень.

Outcome: approved