Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.3, 11, 15, 16, 22, 207, 526, 530, 638, 642, 1046-1056 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 24196 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що сторони шляхом підписання Заяви № 001-05507-280513 від 28.05.2013 року, уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав у позивача кредит у вигляді відкриття карткового рахунку та встановлення ліміту кредитної лінії на картковому рахунку у розмірі 20000 грн., а відповідач зобов'язався щомісяця у встановлені строки здійснювати погашенення кредитних платежів; проте відповідач договірних зобов'язань належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 07.08.2014 року у нього утворилась заборгованість в сумі позову, в тому числі: за тілом кредиту - 12196 грн., за прострочем тілом кредиту - 7800 грн., за відсотками - 0 грн., за комісіями - 4200 грн. Позивач участі представника в судовому засідання не забезпечив, у позовній заяві просив розглянути справу без участі його представника, при цьому, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, оскільки судові повістки з іншими документами були завчасно двічі надіслані відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, зазначеним на стор.11 паспорта відповідача, що стверджується копією його паспорта ВН 593984, та у наданих на вимогу суду відомостях адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задовлення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що у відповідності до укладеного між сторонами кредитного договору, який складається із підписаних сторонами Заяви № 001-05507-280513 від 28.05.2013 року та Тарифів на обслуговування платіжних карток «Тарифний пакет «Готівочка 2012», відповідач отримав у позивача кредит шляхом відкриття карткового рахунку у національній валюті та встановлення ліміту кредитної лінії на картковому рахунку у розмірі 20000 грн. строком на 364 дні. Відповідач, користуючись платіжною карткою, здійснив операцію за її допомогою по зняттю готівки, однак кредитних платежів не сплачував, внаслідок чого станом на 07.08.2014 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 24646 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 12196 грн., за прострочем тілом кредиту - 7800 грн., за комісіями - 4200 грн., що стверджується доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову. Відповідно до умов укладеного сторонами договору - п.2.6 Заяви № 001-05507-280513 від 28.05.2013 року та Тарифів на обслуговування платіжних карток «Тарифний пакет «Готівочка 2012» - держатель картки зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.3.1 - 0,0001%), плати за обслуговування (тариф 1.4 - 1,5%), овердрафту, процентів за недозволений овердрафт (тариф 1.3.3 - 48%), штрафу за прострочену заборгованість (тариф 3.1 - 0,01%, але не менше та/або не більше 150 грн. за кожен факт прострочення) та суми заборгованостей минулих періодів. Як видно з розрахунку ціни позову, згідно з правилами здійснення операцій за картковими рахунками щомісячний платіж повинен був здійснюватись до 15 числа кожного місяця в сумі 600 грн. кредиту та 300 грн. комісії, однак регулярних кредитних платежів відповідач не сплачував. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. У відповідності до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі позову, у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Тому

Outcome: approved