Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач у позовні заяві зазначає, що 12.08.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк» було укладено кредитний договір №500955869, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 70 368 грн. 28 коп., строком до 13.08.2019 року. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Кредитор свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит сумі 70360 грн. 28 коп. В порушення умов договору відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 13.09.2017 року має прострочену зборгованість за кредитом - 69 587 грн. 17 коп., за відсотками -31 925 грн. 80 коп. та по комісії - 47090 грн. 69 коп. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконали зобовязання з повернення кредиту за Договором. На виконання умов Договору відповідачу була направлена вимога про повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсоткам та неустойці. Наявність невиконаних зобовязань відповідача щодо повернення кредиту підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Попередження відповідача про порушення умов зобовязання - підтверджується копією вимоги про повернення кредиту та доказами її відправлення. Право вимоги за кредитним договором № 500955869 від 12.08.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено на користь ТОВ «Кредитні ініціативі» на підставі договору факторингу №1 від 21 червня 2016 року. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500955869 від 12.08.2014 року, позичальником згідно якого є [PERSON] Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у сумі 148603,66 грн., а саме: за кредитом -69 587 грн. 17 коп.; за відсотками - 31 925 грн. 80 коп.; за комісією - 47090 грн. 70 коп. Також стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі 2229 грн. 05 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Пояснила, що строки позовної давності про стягнення заборгованості не порушені, так як останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 12.12.2014 року. Незважаючи на наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення кредитної заборгованості за договором, відповідно до якого відкрито виконавче провадження у Срібнянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, доводи відповідача, викладені у запереченні, про подвійне стягнення кредитної заборгованості за договором не знайшли свого підтвердження, оскільки в ході виконання вищезазначеного виконавчого документа [PERSON] не здійснив жодного погашення заборгованості. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду. Просив відмовити в позові в зв»язку з спливом позовної давності. Вимога позивача про стягнення комісії є незаконною. Нарахування комісії здійснювалося за послуги, що супроводжують кредит, без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту. Також відповідач намагається повторно стягнути суму заборгованості, яка вже стягується за виконавчим написом нотаріуса. Враховуючи наведене, просив в позові відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. По справі встановлено наступні обставини. 12.08.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк» було укладено кредитний договір №500955869, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 70 368 грн. 28 коп. строком до 13.08.2019 року. В жовтні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Срібнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка виникла станом на 13.10.2015 року, але 06.01.2016 року Срібнянським районним судом Чернігівської області було винесено ухвалу про залишення без розгляду позову ПАТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі договору факторингу №1 від 26 червня 2016 року право вимоги за кредитним договором № 500955869 від 12.08.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». За заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2016 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15611, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500955869 від 12.08.2014 року за період з 13 жовтня 2014 року по 18 липня 2016 року на загальну суму 117 171 грн. 31 копійка з урахуванням: -заборгованості за кредитом у розмірі 69587 грн. 17 коп.; -заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 19110 грн. 79 коп.; -заборгованості з комісії у розмірі 28473 грн. 35 коп. Із копії матеріалів нотаріальної справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані заява ТОВ «Кредитні ініціативи» про вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості за кредитом станом на 18.07.2016 року, вимога про усунення порушень на адресу [PERSON] від 22.07.2016 року, реєстр поштових відправлень [PERSON] за № 0407314511681, виписки по особовим рахункам з 12.08.2014 року по 21.06.2016 року, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оригінал кредитного договору № 500955869 від 12.08.2014 року, додаток №1 до кредитного договору № 500955869 від 12.08.2014 року, договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору № 500955869 від 12.08.2014 року. Постановою начальника Срібнянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] 21.09.2017 року відкрито виконавче провадження: № ВП 54757678 від 21.09.2017 року з виконання виконавчого напису № 15611, виданого 14.08.2016 року. Відповідно до листа відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 12.01.2018 року за №03-01/38 вбачається, що виконавчий напис №15611 від 14.08.2016 року перебуває на виконанні. В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, станом на 12.01.2018 року будь-які погашення заборгованості [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» не здійснені. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань за кредитним договором № 500955869 від 12.08.2014 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по відсотках, відмовивши в задоволенні позову про стягнення тіла кредиту та комісії. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, що мається в матеріалах нотаріальної справи №746/428/17, заборгованість згідно кредитного договору № 500955869 станом на 18.07.2016 року складає: - заборгованість за кредитом у розмірі 69587 грн. 17 коп.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 19110 грн. 79 коп.; - заборгованість з комісії у розмірі 28473 грн. 35 коп. Відповідно до розрахунку, що долучений представником позивача до позову, заборгованість згідно кредитного договору № 500955869 станом на 13.09.2017 року складає: - заборгованість за кредитом у розмірі 69587 грн. 17 коп.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 31925 грн. 80 коп.; - заборгованість з комісії у розмірі 47090 грн. 69 коп. Щодо стягнення заборгованості по наданому кредиту суд виходить з наступного. Проаналізувавши вказані розрахунки та надані суду докази, вбачається, що [PERSON] отримав кредит у сумі 70 368 грн. 28 коп. Боржником 29.09.2014 року погашено 773 грн. 11 коп. кредиту. Залишок до погашення склав 69587 грн. 17 коп.(70 368 грн. 28 коп.-773 грн. 11 коп.=69587 грн. 17 коп.). Вказана заборгованість за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № 500955869 від 12.08.2014 року за період з 13 жовтня 2014 року по 18 липня 2016 року, в розмірі 69587 грн. 17 коп. є стягнутою за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.08.2016 року, що зареєстрований в реєстрі за № 15611. Відповідно п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню. Постановою начальника Срібнянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] 21.09.2017 року відкрито виконавче провадження: № ВП 54757678 від 21.09.2017 року з виконання виконавчого напису № 15611, виданого 14.08.2016 року. Незважаючи, що сума заборгованості за кредитом є стягнутою за виконавчим написом, вказана сума заборгованості позивачем повторно включена до суми стягнення з відповідача [PERSON] Суд вважає неприпустимим повторне стягнення заборгованості за кредитом, в зв»язку з чим в даній частині позову відмовляє. Щодо стягнення комісії у розмірі 47090 грн. 69 коп. суд виходить з наступного. Пунктом 2.8 Договору визначена комісійна винагорода банку. Вона нараховується, зокрема, за управління кредитом, за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (ПТКС), за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок, за переказ коштів за допомогою ПТКС ПАТ «Альфа-Банк», за надання кредиту. Вказані види послуг є послугами щодо обслуговування кредиту. За змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач встановив плату за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. А тому в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення комісії в розмірі 47090 грн. 69 коп. суд відмовляє. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом суд виходить з наступного. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, складеного за період з 12.08.2014 року по 13.09.2017 року, вбачається, що загальна заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 31925 грн. 80 коп. Разом з тим, заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 13 жовтня 2014 року по 18 липня 2016 року, у сумі 19110 грн. 79 коп. стягнута з відповідача [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса від 14.08.2016 року за № 15611. Враховуючи, що сума заборгованості за відсотками за період з 13.10. 2014 року по 18.07.2016 року, у сумі 19110 грн. 79 коп. є стягнутою, вказана сума заборгованості не може стягуватись з відповідача повторно. Таким чином, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 12815 грн. 01 коп. (31925 грн.80 коп.- 19110 грн. 79 коп.= 12815 грн. 01 коп.). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову. Враховуючи, що позовні вимоги позивачем заявлені в межах строків позовної давності, заява відповідача про застосування спливу позовної давності задоволенню не підлягає. У порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» пропорційно розміру задоволених позовних вимог 192 грн. 22 коп. в повернення судового збору.

Outcome: partial