Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Представник [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO], в порядку спадкування за заповітом, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що позивач у шестимісячний строк подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним на її користь батьком - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва зважаючи на те, що позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документу на вище зазначене нерухоме майно та оригіналу заповіту які знаходяться на тимчасово окупованій території. Після смерті батька позивача спадкоємцями є тільки його донька, інших спадкоємців за заповітом немає. В судове засідання представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити з підстав зазначених в позові. Не заперечувала щодо покладення судових витрат на [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати у свою відсутність, надав письмове пояснення на позовну заяву в якому просить справу згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи також просив розглянути справу за його відсутність відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який за свого життя зробив розпорядження на випадок своєї смерті та все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом він матиме право і що йому буде належати на момент смерті заповідав [PERSON] [INFO]. Вказаний заповіт є чинним. Спадкуванням згідно до ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В свою чергу положеннями ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Як свідчать матеріали справи, на момент смерті [PERSON], йому належала на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних Н.В. від 13.10.2011 №1155. Вказане підтверджується інформаційною довідкою КВ-2015 №16948 від 27.05.2015 Київського міського БТІ про те, що вказане житлове приміщення на праві власності зареєстроване за [PERSON]. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить вищевказане житлове приміщення. За довідкою від 22.10.2015 р. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., нею відкрита спадкова справа №3/2015 від 15.05.2015, після смерті гр. [PERSON], [INFO]. Як свідчать матеріали спадкової справи, станом на 22.10.2015 нотаріусом була отримана заява про прийняття спадщини від [PERSON], доньки померлого, будь-яких інших заяв по вказаній спадковій справі не надходило. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, як це встановлено ст. 1269 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, позивач зверталась до вищевказаного приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, на майно, що належало останньому, як спадкодавцю, на праві власності. Однак, постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. від 15.07.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нежиле приміщення та роз»яснено право на звернення до суду за захистом своїх справ. Підставами такої відмови слугувало те, що оскільки відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно,яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно та оскільки згідно п.5.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом вимагає проведення нотаріусом правової оцінки заповіту, його перевірки, для чого необхідний оригінал заповіту, якого немає і отримати його неможливо, тому що оригінал находиться на тимчасово окупованій території. Також, роз»яснино право звернення до суду за захистом своїх прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, беручі до уваги те, що померлий [PERSON] за життя мав у приватній власності вищесказану квартиру, суд приходить до висновку, що до спадкоємиці [PERSON] - [PERSON] перейшли усі права, що їх мав спадкодавець на день своєї смерті. Крім того, за положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Приписами ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Беручі до уваги все вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти судові витрати на [PERSON] Виходячи з наведеного,

Outcome: approved