Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернувсь до суду з названим позовом , в якому посилався на те, що 29 жовтня 2012 року він розірвав шлюб з [PERSON] . Від спільного проживання вони мають двох дітей : доньку - [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з ним та перебувають на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , тому він вимушений звернутися до суду та просить стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання дітей , починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей в розмірі 1/3 частини її доходу ( заробітку ) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину , для дитини відповідного віку . В судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримав та просив суд позов задоволити. Відповідач вимоги позивача не визнала та заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. З пояснень учасників судового розгляду та з матеріалів справи судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( а.с.4-5). Від спільного проживання сторони мають дітей : доньку [PERSON], [INFO]; доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно розпорядження Володарської районної державної адміністрації дітям визначено місце проживання за місцем проживання батька : [ADDRESS] ( а.с.7). Довідка видана виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області № 341 від 06.03.2014 року вказує , що діти перебувають на утриманні позивача ( а.с.8 ). Позивач по справі працює різноробочим ПП «Валента» ( а.с.9) на що вказує довідка про доходи № 10 від 05.03.2014 року. Відповідач працює з 28 березня 2014 року диспетчером ПП « А.Т.Н.» , згідно довідки № 98 від 05.05.2014 року ( а.с.27). Позивач в судовому засіданні вказав , що діти проживають разом з ним та перебувають повністю на його утриманні . Він займається вихованням дітей , дбає про їх здоров'я та матеріальне забезпечення. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , періодично робить дітям подарунки, які є значними та суттєво не впливають на їх забезпечення. Відповідач заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей , при цьому вказувала суду , що діти дійсно проживають з позивачем по справі , продукти харчування купує позивач , вихованням дітей займаються батьки позивача та він сам, вона інколи купує дітям одяг . З дітьми вона бачиться один раз на два місяці. Задовільняючи вимоги позивача суд виходить із тих міркувань , що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 Сімейного Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного Кодексу) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів ураховуються доходи платника аліментів , що передбачені Постановою Кабінету Міністрів від 26 лютого 1993 року N 146 « Про перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб », тобто основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини . Важливим є те, що обов'язок батьків утримувати дитину виникає незалежно від їх непрацездатності, дієздатності та не звільняє їх від обов'язку по сплаті аліментів. Способи призначення аліментів на користь дитини встановлюються Сімейним законодавством України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, тому суд прийшов до висновку, що кошти на утримання дітей (аліменти) слід присудити у частці від доходу ( заробітку) їх матері. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку : відповідач по справі є працездатного віку , працює диспетчером ПП « А.Т.Н.», стан здоров'я та її матеріальне становище не перешкоджає їй дбати про дітей , які проживають разом з батьком, інших утримань з неї не проводиться . Відповідно наведеному [PERSON] зобов'язана згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати своїх дітей. За наведених вище обставин суд вважає , що позов обґрунтований, тому підлягає задоволенню Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved