Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач у травні 2021 звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] .Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Втрачено почуття любові одне до одного. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки в присутності дітей, що негативно відбивається на її та дітей психічному стані. Позивач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, повідомила, що вони з відповідачем не проживають разом з червня 2021 року, спору щодо поділу майна не мають ( а.с. 23). Відповідач, повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації, у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, спору щодо поділу майна не мають (а.с.22). Ухвалою судді від 05.07.2021позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 84, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей сина - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO] , згідно з копіями свідоцтва про народження (а.с. 8-9). Судом встановлено, що позивач з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство з червня 2021 року. Позивач та відповідач проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя, спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст.ст. 1, 24 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам в зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним судового збору, що становить 454 грн, а інші 50 %, що становить 454 грн. - слід повернути позивачу з державного бюджету України. Відповідно до ст. ст. 105, 112-114 СК України,

Outcome: approved