Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі, крім позивача зареєстровані його син та онук. Відповідач та його син з 2012 року в квартирі не мешкають, не здійснюють оплату за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла, не приймають участі у веденні спільного побуту. Через вказані обставини позивач несе зайві витрати по утриманню власності. Тому просить суд визнати [PERSON] та його сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач позов підтримав. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради надав суду висновок про розв'язання спору, згідно якого вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні проти позову заперечив. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою від 28 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16 січня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 16 січня 2019 року відкладено судове засіданні до 8 лютого 2019 року у зв'язку з залученням третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради. Протокольною ухвалою головуючого від 8 лютого 2019 року відкладено розгляд справи до 19 лютого 2019 року за клопотання третьої особи для надання висновку. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією витягу про реєстрацію права власності (а.с.9-10) В спірному житлі зареєстровані: [PERSON], син [PERSON] та онук [PERSON], що підтверджується довідкою МЄІРЦ №348/01112018-300121899 (а.с.11). В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач у 2009 році виїхав до м. Київ, з даного часу в спірному житлі фактично не мешкає, [PERSON] взагалі ніколи в квартирі позивача не проживав, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, їх особисті речі в житлі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок щодо розв'язання спору, згідно якого проти задоволення позову заперечує, з підстав, що позивачем не надано доказів, що [PERSON] має інше зареєстроване місце проживання. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи положення ст. 160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце реєстрації повинно відповідати місцю фактичного проживання дитини. Батько малолітнього [PERSON] обрав місце проживання дитини разом з ним, у суду відсутні підстави для визначення місце проживання [PERSON] з дідусем за адресою: [ADDRESS]. Забезпечення прав неповнолітньої особи не повинно здійснюватися шляхом порушення прав інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про визнання [PERSON] та його сина [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved