Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26265,77 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» 06.08.2014 року був укладений кредитний договір № 500954762, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5075,20 грн. зі сплатою 15,99 % річних, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими відсотками. Вказує, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року. 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року. 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року. Станом на 11.01.2020 року заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена та складає 22 778,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4788,80 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 7 621,17 грн., заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги - 768,93 грн., заборгованість з пені - 9600,00 грн. Крім того, пославшись на ст. 625 ЦПК України, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 431,00 грн. та втрати від інфляції в сумі 1441,47 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500954762 року від 06.08.2014 року в розмірі 26265,77 грн., та понесені позивачем судові витрати в сумі 2102, 00 грн. судового збору та 20 000,00 грн. витрати на правову допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 21.04.2020 року за вх. № 9429 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову, зокрема вказавши, що позивач не довів свого права на вимогу заборгованості за кредитним договором № 500954762, оскільки у матеріалах справи відсутні додатки до договорів про відступлення права вимоги від 21.06.2016 року та 26.12.2019 року. Основна сума боргу за розрахунком позивача відрізняється від суми заборгованості, яка зазначені в реєстрі прав вимог. Вважає, що слід застосувати насідки спливу строку позовної давності, оскільки позов поданий після його закінчення. 23.06.2020 року за вх. № 14137 від представника відповідача адвоката Любович М.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання не погоджуючись з доводами позивача, зазначила, що позовна заява не підлягає задоволенню. Зокрема вказала, що позивачем по справі подано до суду кредитний договір, який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в 2014 році. При цьому позивачем не надано основний кредитний договір № 500453508 від 29.01.2014 року, а надано лише додаток до цього кредитного договору. Натомість надано кредитний договір № 500954762 від 06.08.2014 року про рефінансування кредитного договору № 500453508 від 29.01.2014 року. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Позивачем надано суду три договори факторингу, однак не надано жодного доказу того, що позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача - [PERSON] . Жодного доказу наявності права грошової вимоги позивача до відповідача, жодного доказу того, що [PERSON] дійсно повинна сплатити на користь кредитора грошові кошти, в матеріалах цивільної справи відсутні. Крім того, вважає, що загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом сплив 21 червня 2019 року. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6200,00 грн. 09.07.2020 року за вх. № 15361 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечила проти доводів викладених стороною відповідача у відзиві на позов, просила позов задовольнити в повному обсязі. 10.07.2020 року за вх. № 15506 до суду від представника відповідача надійшли заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України. 04.08.2020 року за вх. № 17357 до суду від представника позивача надійшла відповідь на заперечення. 14.09.2020 року за вх. № 20561 до суду за підписом генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він просив позов задовольнити в повному обсязі, відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на професійну правову допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021 рокувитребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» оригінал договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року з усіма додатками, включаючи реєстр боржників, а також первинні фінансові документи (виписки по рахунках кредитної заборгованості, нарахованих відсотків і комісій, пені (або її розрахунок) для огляду в судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (том І а.с. 249). Разом з позовом подане до суду клопотання в якому представник позивача просить розглядати справу у всіх судових засіданнях без участі представника ТОВ «Вердикт-Капітал» (том. І а.с. 8). Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні 09.09.2020 року позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, пославшись на викладене у поданих заявах по суті справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500954762 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 5075,20 грн. терміном до 07.08.2019 року, з процентною ставкою за його користування 15,99 % річних (том І а.с. 11-14). Договір підписаний сторонами. Відповідно до витягу з Договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року ПАТ «Альфа банк» передав ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1 до Договору (том І а.с. 23). Згідно договору факторингу № 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» передало свої права грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до Договору (том І а.с. 24-34) Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» передало свої права грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до Договору (том І а.с. 35-44). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У матеріалах справи міститься витяг з додатку 1 до Договору факторингу від 21.06.2016 року, в якому єдиним боржником за кредитним договором № 500954762 від 06.08.2014 року під № 4113 вказана [PERSON] , сума заборгованості на дату укладення договору складає 4788, 80 грн., сума заборгованості по процентам та комісії складає 2710, 16 грн. (том І а.с. 213). Однак, у наданому позивачем витягу Додатку 1 до Договору факторингу від 21.06.2016 року «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» боржник під № 4113, тобто [PERSON] , відсутній (а.с. 218-220). Також у витягу з додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року єдиним боржником за кредитним договором № 500954762 під № 34682 вказана [PERSON] , сума заборгованості на дату укладення договору складає 4788, 80 грн., сума заборгованості по процентам та комісії складає 7 425,16 грн., пеня, штраф, неустойка на день укладення договору факторингу складає 9400,00 грн. (том І а.с. 211). Однак, у наданому позивачем витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року боржник [PERSON] відсутній (а.с. 216-217). Також у витягу з додатку 1-1 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року єдиним боржником за кредитним договором № 500954762 під № 18850 вказана [PERSON] , сума заборгованості на дату укладення договору складає 4788, 80 грн., сума заборгованості по процентам та комісії складає 7 621,19 грн., пеня, штраф, неустойка на день укладення договору факторингу складає 9600,00 грн. (том І а.с. 212). Однак, у наданому позивачем витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року боржник під № 18850 відсутній (а.с. 214-215). Крім того, в п. 2.1 Договору факторингу від 26.12.2018 року та п. 2.1. Договору факторингу від 16.01.2019 року зазначено, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, за виключенням права нараховувати відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Пункт 2.2. Договору передбачає право вимоги на суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами за Основним договором, право на одержання яких належить Первісному кредитору. Проте, в порушення вказаних пунктів договорів, як вбачається з витягу з додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року та з витягу додатку 1-1 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, факторами ТОВ ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердик-Капітал» нараховані проценти та пеня за користування кредитом та порушення строків повернення коштів. Відповідно ч. ч. 1, 4, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На виконання ухвали суду, якою було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» оригінал договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року з усіма додатками, включаючи реєстр боржників, а також виписки по рахунках кредитної заборгованості, нарахованих відсотків і комісій, пені, або її розрахунок, стороною позивача вказаних судом документів не надано. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обставина права позивача грошової вимоги до відповідача, не обґрунтовано суми заборгованості за кредитним договором з нарахуванням процентів та пені по договору, вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 26265,77 грн. не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат судом відзначається, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Згідно договору про надання правничої професійної допомоги від 10.06.2020 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом АО «Адвокатська фірма Ромаданова і партнери» Любович М.Ю., адвокат зобов`язується надавати професійну правничу допомогу та представляти інтереси клієнта по справі № 405/960/20 в Ленінському районному суді м. Кіровограда. (а.с. 201). Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу загальна вартість послуг адвоката у справі № 405/960/20 становить 4700, 00 грн., які складається з: складання заперечення на відповідь на відзив - 1 000, 00 грн.; підготовка і подання письмових пояснень - 1 500,00 грн.; підготовка і подання письмових пояснень і клопотання - 1 500,00 грн.; планова участь у судовому засіданні - 700,00 грн. (а.с. 233). Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 59 від 08.10.2020 року підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 4700,00 грн. [PERSON] перед адвокатом АО «Адвокатська фірма Ромаданова і партнери» Любович М.Ю. (а.с. 234). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що дійсно адвокатом Любович М.Ю. здійснювалось представництво інтересів [PERSON] у суді першої інстанції та подавались письмові пояснення та клопотання по справі. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, а також складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу понесені відповідачем підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в сумі 4700, 00 грн., а судові витрати понесені позивачем залишаються по фактично понесеними.

Outcome: approved