Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі представника за довіреністю Усікової Л.О., звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 439025,92 гривень; судові витрати покласти на відповідачів. В обгрутнування позовних вимог зазначено, що 12 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 477/нд-07-07, за яким Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 26000 доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк до 11 липня 2027 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та Національним Банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року має заборгованість в сумі 439025,92 гривень, з яких 383464,67 гривень - заборгованість за кредитом, 48412,36 гривень - відсотки за користування кредитом, 7148,89 гривень - комісія. Вказану заборгованість просить стягнути з відповідачів солідарно. У п. 4 позовних вимог та у заявах, що надходили до суду протягом розгляду справи, представники позивача за довіреністю просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись із доводами позову щодо наявності заборгованості за договором кредиту та її розміру, у тому числі процентів та комісії. Зазначив, що вказана заборгованість виникла внаслідок стрімкого росту курсу долару. Він у свою чергу неодноразово звертався і до ПАТ «Дельта Банк» і до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» і навіть до Національного Банку України з питання реструктуризації суми боргу та знаходження компромісу для мирного врегулювання спору, проте безрезультатно. Проти позовних вимог щодо стягнення заборгованості з інших відповідачів у солідарному порядку заперечував, посилаючись на те, що порука є припиненою, а тому Банк втратив своє право вимоги до поручителів. Зазначав, що 12 грудня 2014 року Банк надіслав йому вимогу про погашення заборгованості за кредитом протягом 30 календарних днів, та попередив, що у випадку невиконання цієї вимоги Банк буде змушений достроково стягнути всю суму заборгованості за кредитом. Тим самим строк виконання основного зобов'язання за договором був змінений Банком - до 12 січня 2015 року. За діючим законодавством порука припиняється за спливом строку, встановленого у договорі поруки. У випадку, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки у договорі поруки строк її дії не зазначений, а протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання вимогу до поручителів [PERSON], [PERSON] не пред'явлено, порука на день подання позову є припиненою. Просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості у солідарному порядку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, підтримуючи позицію відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] до суду не прибув, надавши заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, зазначав, що підтримує позицію відповідачів [PERSON], [PERSON] Представник третьої особи, Національного Банку України, Сапальов В.В., діючий на підставі довіреності, надіслав суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу без його участі, та зазначає, що вимоги позивача, викладені у позовній заяві, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вислухавши відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі начальника Маріупольського відділення № 1 Донецької філії Пилипенко Т.О. з одного боку, та [PERSON] з іншого, був укладений кредитний договір № 477/нд-07-07, та Додатковий договір до нього, за умовами яких Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 26600 доларів США для придбання нерухомості строком на 240 місяців, до 11 липня 2027 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 0,1% від суми кредиту, комісії за видачу готівкових коштів у розмірі 0,3% від суми кредиту (п.п. 1.1 - 1.8 розділу 1 Договору). За п.п. 2.4, 2.5 розділу 2 вказаного кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 110,83 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника на позичковий рахунок та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. Згідно із п. п. 2.6, 2.7 розділу 2 договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту з дня його надання до дня його повернення щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця, та сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Відповідно до п. 4.3 та п. 6.2 кредитного договору банк має право вимагати у позичальника дострокове та повне повернення кредиту, відсотків та комісій в разі порушення позичальником строків платежів за цим договором. Позичальник [PERSON] у свою чергу зобов'язався сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій, сукупних послуг, які надаються у зв'язку з укладенням договору та інших фінансових зобов'язань, які виникають у зв'язку з укладенням договору (п. 1.11 розділу 1, п. 4.2 розділу 2 Договору). В забезпечення кредитного договору від 12 липня 2007 року № 477/нд-07-07, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], а також [PERSON], були укладені договори поруки № № 477/нд-07-07/Р1 та 477/нд-07-07/Р2 відповідно, за якими поручителі поручились перед кредитором за виконання боржником (у даному випадку [PERSON]) зобов'язань за вказаним кредитним договором і несуть перед банком солідарну з боржником відповідальність. При цьому поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Відповідальність поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором (п.п. 1-3 договорів поруки). Так згідно із п. п. 4, 5 договорів поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобов'язаний сплатити зазначену у вимозі суму не пізніше 5 днів з моменту її отримання. Відповідно до п. 10 даного договорів поруки вони діють до повного виконання зобов'язань за кредитним договором боржником чи поручителями. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року, станом на 28 липня 2015 року заборгованість складає 19575,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 431877,03 гривень, з яких 17381,01 долари США - заборгованість за кредитом, що в еквіваленті становить 383464,67 гривень, 2194,35 доларів США - заборгованість про процентам, що в еквіваленті становить 48412,36 гривень, 7148,89 гривень - комісія. Відповідач [PERSON] факт наявності в нього заборгованості за договором кредиту підтвердив, з сумою заборгованості, наведеною у вказаному розрахунку погодився. Отже факт порушення позичальником [PERSON] зобов'язань за договором кредиту № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року та розмір заборгованості за ним є встановленими. Факт набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 12 липня 2007 року № 477/нд-07-07 підтверджується копією договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 02 липня 2010 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу [PERSON], відповідно до п. 3.1, 3.2 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, а також за попередніми договорами внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора, стає новим кредитором, у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати від боржників належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, а також попередніми договорами, а також витягом з додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань. Щодо стягнення відшукуваної заборгованості у солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, згідно до якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому за ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Верховний Суд України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року зробив правовий висновок про те, що: Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Як вже зазначалось, у п. 10 договорів поруки сторони погодили, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем. Отже конкретний строк дії поруки договорами не встановлено, у зв'язку з чим у даному випадку строк пред'явлення кредитором до поручителів вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання. Як встановлено судом та підтверджується відповідачами, 12 грудня 2014 року позивачем на ім'я [PERSON] було направлено вимогу (вих. № 31.4-08/14438/14) за змістом якої останнього повідомлено про порушення зобов'язань за договором кредиту та наявність в нього заборгованості станом на 11 грудня 2014 року в сумі 1202 доларів США та 2860,66 гривень та запропоновано розглянути претензію в строки, передбачені законодавством та договором. Одночасно вимога містить попередження, що у разі незадоволенні цієї претензії, Банк захищатиме свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за договором, яка станом на 11 грудня 2014 року становить 18282,54 доларів США та 3258,84 гривень. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що направивши вказану вимогу відповідачу [PERSON], Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 4.2.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п. 6.2 цього договору. Зобов'язання, передбачене цим пунктом, повинно бути виконане позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги від банку. Відповідач [PERSON] не заперечує, що протягом вказаного строку заборгованість не сплатив. Доказів, які б свідчили, що поручителям [PERSON], [PERSON] були направлені вимоги про повернення отриманих позичальником [PERSON] кредитних коштів, суду не надано, із позовними ж вимогами до поручителів позивач звернувся лише 03 вересня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що дає підстави вважати поруку припиненою. На підставі викладеного позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], як поручителів, про стягнення з них солідарно заборгованості за договором кредиту поряд із боржником [PERSON] є незаконними та такими, що задоволенню не підлягають внаслідок припинення поруки. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині стягнення вішукуваної позивачем заборгованості з [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial