Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

ПП «Явір-2005» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохають стягнути з [PERSON] шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу в розмірі 238312,02 грн. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах з ПП «Явір-2005», під час виконання трудових обов'язків, допустив порушення Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2017 [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з ПП «Явір - 2005» на користь потерпілого [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 33761,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 240000 грн. Враховуючи, що ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» виплатили позивачу страхове відшкодування в сумі 35449,75 грн., прохають стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди в сумі 273761,77 грн. і виплаченим ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» страховим відшкодуванням, тобто 238312,02 грн. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року (а.с.25) провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Згідно копії витягу з наказу від 03.03.2016, [PERSON], на підставі його заяви, прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів ПП «Явір-2005», з 04.03.2016 (а.с.10). 17 квітня 2016 року близько 08 год. 00 хв., у світлий час доби, під час виконання трудових обов'язків [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], власником якого є ПП «Явір-2005» , рухаючись по просп. Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Полтавської області, порушив п.п.12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра». В результаті дорожньо-транспортної пригоди у пішохода [PERSON], згідно з висновком судово-медичної експертизи, № 784 від 22.07.2016, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: перелому кісток основи черепа (луски, лобної кістки справа з розповсюдженням на верхнє-зовнішній край правої орбіти, довжиною 10 см та розповсюдженням на стінки основної пазухи); забою головного мозку базального відділу лобної долі справа з крововиливами; крововиливу в основну пазуху справа; кровиливу в ячейки соскоподібного відростка справа; гематоми правого слухового ходу з розвитком посттравматичного кохлеоневриту та сенсоневральної туговухості справа; перелому кісток носа; рани лобної ділянки обличчя справа; параорбітальної гематоми та гематоми вилицевої ділянки обличчя справа; 2) закритого трьохкісточкового перелому лівої гомілки: скалкового роздробленого перелому нижньої третини малогомілкової кістки та медіальної лодижки; перелому внутрішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням; гематоми лівого гомілково - ступневого суглобу; перелому середньої третини лівої гомілки зі зміщенням (неправильної трикутної форми основа якого орієнтована до зовнішньої поверхні гомілки); 3) перелому сьомого ребра справа по під паховій лінії зі зміщенням, які визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, тому що є небезпечними для життя в момент їх утворення. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2017 (а.с.6-9), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст.1 п. «в», 10,15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року [PERSON] від призначеного судом основного і додаткового покарання звільнено. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ПП «Явір-2005» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану злочином у сумі 33761,77 грн. та моральну шкоду у сумі 240000 грн. Постановою про закінчення виконавчого провадження № 56305118 від 25.05.2018, виконавчий документ про стягнення з ПП «Явір-2005» на користь [PERSON] матеріальної шкоди, завданої злочином у сумі 33761,77 грн. та моральної шкоди у сумі 240000 грн. виконано в повному обсязі (а.с.13). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягає. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER], зареєстрований за ПП «Явір-2005» (а.с.5). 01.07.2015 між ПрАТ «СК «Арсенал» та ПП «Явір-2005» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8452201, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до п. 24.1 та ст.261 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Арсенал» виплатила ПП «Явір-2005» страхове відшкодування у розмірі витрат потерпілого на лікування та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю, що підтверджується платіжним дорученням № 9725881 від 03.08.2018 (а.с.20). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч.1 ст.1188 ЦК України). Згідно із ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до норм ч.1 ст.130 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved