overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 03.11.2012 року Донецьким РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №525. На даний час мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні скандали, аж до рукоприкладства, невиконання батьківських обов'язків. Спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву від 26.05.2016 року, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, строк на примирення просила не надавати. Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву від 26.05.2016 року, в якій погодився на розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності, вказавши, що строк на примирення не потрібен. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 листопада 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 525. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодився на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 12.08.1995 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №340. За період шлюбу з відповідачем сумісних дітей не мають. З червня 2014 року у них з відповідачем відсутні будь-які сімейні відносини, мешкають за різними адресами, не спілкуються, спільне господарство не ведуть, між ними втрачені всі фізичні і духовні зв'язки. Подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення неможливе. На теперішній час відповідач не бажає розірвати шлюбу відповідно до вимог ст.106 СК України. Тому просила розірвати шлюбу між нею та відповідачем за рішенням суду, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, направила письмову заяву від 18.05.2016 року, в якій просила провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду також надійшла письмова заява від 19.05.2016 року про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 серпня 1995 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, про що було складено актовий запис №340. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони з червня 2014 року не підтримують подружні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодний на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 19.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №344, від якого мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, та просила задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 липня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 344. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилалася на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі Відповідач) з 13.09.2003 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, сімю та шлюб.Відповідач, ухиляється від виконання сімейних обовязків, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Просила шлюб розірвати та стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1\~500 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Бучанської селищної ради, м. Ірпінь, Київська область, актовий запис № 119 (а.с.18). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.16), який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач, ухиляється від виконання сімейних обовязків, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Також судом встановлено, що сімя розпалася. Подружні стосунки не підтримують, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати та стягнути з Відповідача на користь Позивача на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1\~500 грн. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії 1-БК № 219449, копією свідоцтва про народження Серія І-ОК №018951 та іншими матеріалами справи. На підставі ст. ст. 112, 113, 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №356. Від шлюбу у них є неповнолітні доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них не склалося. З травня 2015 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та у них склались складні стосунки. Майнового спору у них немає. У звязку із тим, що їх шлюб існує формально та збереження сімї неможливе, просила його розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася. Через канцелярію суду надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала та наполягла на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду ним подано заяву у якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №356, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-МИ №035656 (а.с.10). Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4,5). Спільне життя сторін на склалось. З травня 2015 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та у них склались складні стосунки. Таким чином, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 липня 2009 року уклав з відповідачем договір позики, згідно з яким відповідач склав боргову розписку, згідно якої відповідач повинен відшкодувати 30000 грн. за ремонт автомобіля до вересня 2009 року. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму боргу та понесені судові витрати. Представник позивача подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2009 року була складена боргова розписка, за якою [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу гроші за ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 30000 грн. до 01 вересня 2009 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно Постанови Верховного Суду України у справі 6-144цс15 від 13.05.2015 року підтвердженням укладення договору позики може бути не будь-яка розписка, а лише та, яка засвідчує факт отримання грошових коштів в борг і містить умови про їх повернення. Оскільки з тексту наданої позивачем розписки від 11.07.2009 року вбачається лише те, що відповідач зобов'язувався відшкодувати завдану шкоду в строк до 01.09.2009 року, то спірна розписка не є доказом укладення сторонами договору позики. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 10 жовтня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, за час якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Сімейні відносини припинилися з січня 2017 року і на цей час жодна із сторін не ставила питання про збереження сімї, тому сімя існує формально і кожен сторін живе своїм життям. Посилаючись на указані обставини позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 10.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 207. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести без його участі Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала що погоджується з позовними вимогами про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 207. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «Завгородня». За час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 22.01.2010 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилися сини [PERSON], [PERSON], які на цей час є неповнолітніми. Сімейні відносини припинилися близько трьох років тому. З моменту припинення шлюбних відносин жодна із сторін не ставила питання про збереження сімї. На даний час сімя існує формально, кожен із сторін живе своїм життям. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 22.01.2010 року в Станівській сільській раді Тростянецького району Сумської області. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов підтримав, розгляд справи просив провести без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про те, що проти позову не заперечує, розгляд справи просила провести без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 22.01.2010 року виконкомом Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «Оскома». У шлюбі у сторін 18.03.2010 року народились [PERSON], [PERSON] (а.с. 8,9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у квітні 2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, вони мають спільних малолітніх дітей\~ - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, з відповідачем вони спільно не проживають, коштів на утримання дітей\~ відповідач добровільно не сплачує, просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дітей. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 23). \~ \~ \~ \~\~Відповідач, що\~ належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання\~ не з`явився, причини його неявки суду не відомі, клопотань не надходило (а.с. 18-19,24). \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач з відповідачем перебувають в шлюбі, що зареєстрований 10 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, між [PERSON] та даніловою (Шіллер) [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу мають двох спільних малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно зі\~ свідоцтвами про народження (а.с. 6.7). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач\~ добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. \~ \~ \~ \~Суд\~ враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України.\~ Стан здоров`я позивача, відповідача та дітей задовільний. Інших дітей відповідач не має, утримань по виконавчим документам з нього не проводиться. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання спільних малолітніх дітей\~ - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з вимогами\~ ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved