Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач\~ свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2017 року він був звільнений з роботи на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення заробітну плату по день звільнення з роботи в сумі 9000,00 грн. йому не виплачено. Тому просить стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9000,00 грн та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати станом на 30 березня 2018 року у розмірі 18605,00 грн. та суму коштів за невикористану відпустку у розмірі 1 4488,40 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 2 квітня 2018 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2018 року відкрито провадження у справі призначено судове засідання на 24 травня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2018 року розєднано позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРНАФТОХІММОНТАЖ» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки щодо кожного позивача окремо, призначено до судового розгляду на 19 липня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 19 липня 2018 року відкладено розгляд справи до 31 серпня 2018 року. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] з 3 травня 2017 року по 29 вересня 2017 року працював на ТОВ «БМП «УКРНАФТОХІММОНТАЖ», звільнений на підставі п. 1 ст. 38 КЗпПП України (а.с.12). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України вбачається, що сума заробітку для нарахування пенсії [PERSON] за період з травня 2017 року по вересень 2017 року становить 17094,00 грн. Позивач ставить питання про стягнення заробітної плати в сумі 9000,00 грн. Суд вирішує справу в межах заявлених вимог, тому стягнення підлягає сума в розмірі 9000 грн. 00 коп. Відповідач, будучи сповіщеним про дату та час слухання справи за місцем його реєстрації як юридичної особи, суду даних про розмір заборгованості позивача не надав. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2018 року витребовувалися у відповідача відомості щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні [PERSON]. Однак, кореспонденцію відповідач не отримував. Таким чином, неподання стороною відповідача будь-який доказів на спростування вимог позивача зумовлене не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 23.04.2018 року у справі №916/3188/16 . Згідно ст.\~47\~КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. Як вбачається з розрахунку та індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.7-13) середньоденна заробітна плата позивача становить 148 грн. 84 коп. Позивач ставить питання про стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку станом на 30 березня 2018 року, який становить 18\~605 грн. 00 коп. Кількість днів невикористаної щорічної відпустки становить 10 днів (2 дні х 5 місяців). Таким чином розмір коштів за невикористану відпустку становить 1488, 40 грн. (10 днів х 148,80 грн.). Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене,\~ в звязку з чим на його користь необхідно стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9000 грн. 00 коп., середній заробіток на час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18605 грн. 00 коп., та 1488 грн. 40 коп. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови №\~13\~від 24.12.1999\~р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved