Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «АкцентБанк», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 28164 гривні 60 коп. та судові витрати по справі в розмірі 281 гривню 65 коп., посилаючись на те, що 03 липня 2008 року між ЗАТ «АкцентБанк», правонаступником якого є позивач, і відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Уклавши з ПАТ «АкцентБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.06.2015 року становить 28164 гривні 60 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість по платежах встановлених кредитним договором не погашає, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив суду, що він 03.07.2008 року не отримував платіжну картку в відділеннях ПАТ «АкцентБанк», не отримував кошти в розмірі 3000 гривень і тому не може відповідати за даним позовом. Щодо написання заяви про отримання кредиту від 03.07.2008 року він пояснив, що можливо текст в заяві він писав, оскільки рукописний текст в заяві похожий на його почерк, але платіжної картки і грошей він не отримував. В жовтні 2013 року він звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій вказував, що кредит в сумі 3000 гривень 03.07.2008 року він не отримував і у вказаний період протягом декількох днів він не міг знайти свій паспорт, але заяву в міліцію він не писав, так як паспорт знайшовся. Суд, заслухавши відповідача і його представників та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2008 року між ЗАТ «Акцентбанк» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. В даному випадку сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач [PERSON] станом на 27.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 28164 гривні 60 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 14527,24 грн., заборгованість за пенею та комісіями 8820,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1317,36 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно довідки про стандартні умови кредитування, яка підписана відповідачем 3.07.2008 року, строк кредиту 12 місяців. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє до моменту належного виконання сторонами своїх зобовязань. Як вбачається з досліджених по справі доказів відповідач [PERSON] не виконав свого зобовязання по кредитному договору, що є підставою для позивача вимагати відшкодування заборгованості по кредиту. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що він не отримував платіжну картку та не отримував кредит в розмірі 3000 гривень, оскільки із заяви про надання кредиту видно, що крім паспортних даних [PERSON] в заяві є відомості, які могли бути відомі лише відповідачу, а саме номер його мобільного телефону, дівоче прізвище матері, місце роботи та номер робочого телефону. Довідкою ПАТ «АкцентБанк» від 01.10.2015 року підтверджується, що кошти клієнт [PERSON] отримав 03.07.2008 року у сумі 3000 гривень через касу Печерського філіалу, Подольське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волошська, б. 32/34. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що інша особа шахрайським способом могла заволодіти вказаними коштами. До правоохоронних органів він не звертався. Суду не надано відомості про строк дії платіжної картки, а тому відсутня можливість вирішити питання щодо початку перебігу строку позовної давності з часу припинення строку дії платіжної картки. Відповідно до ст. 616 ч. 2 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються із боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як убачається із листа ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 17.10.2013 року позивачу було відомо про заперечення відповідача щодо отримання кредиту в сумі 3000 гривень по договору від 03.07.2008 року, але будь яких дій щодо своєчасного звернення до суду про стягнення заборгованості по кредиту не було прийнято. Без сумніву, незважаючи на те, що суду не надана інформація про строк дії платіжної картки, строк її дії не міг бути досить тривалим, і тому по закінченню строку дії платіжної картки банк мав всі підстави вимагати від відповідача повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, але такі вимоги позивачем предявлені лише 16.07.2015 року. Позивачем не надано суду листів-претензій до відповідача, з яких би було видно, що банк приймав міри щодо належного виконання зобовязань позичальником. Тому за вказаних обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір збитків, якими є нарахована відповідачу комісія за розрахункове обслуговування в розмірі 8820 гривень та визначити до відшкодування розмір комісії за один рік, що становить 1260 гривень. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 281,65 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №PROM9BРТ67 від 29.06.2015 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 206 гривень 06 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial