Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.07.2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500501749, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 10280грн. 17коп. Визначена процентна ставка за користування кредитом 12,99% річних. Відповідно до п.2.3 договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 18.01.2018р. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 10280грн. 17коп. 21.06.2016р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а останнє набуло право вимоги заборгованості по договору кредиту, в т.ч. за договором від 17.07.2014р., укладеного між ПАТ « Альфа-Банк» та боржником. 26.12.2018р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в т.ч. за договором кредиту від 17.07.2014р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 16.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в т.ч. від 17.07.2014р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «Веста» втратив такі права. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника на кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 26.11.2020р. становить 27690грн. 92коп., з яких: тіло кредиту 10280грн. 17коп., проценти на дату відступлення права вимоги 13484грн. 24коп., відсотки з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 2526грн. 51коп., пені 1400грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК нараховані 3% річних та інфляційні, які станом на 26.11.2020р. разом із розміром заборгованості становлять: 32129грн. 64коп., з яких: 3% річних 926грн. 14коп., втрати від інфляції 1710грн. 62коп., подвійна облікова ставка НБУ 1801грн. 96коп., а також тіло кредиту 10280грн. 17коп., проценти на дату відступлення права вимоги 13484грн. 24коп., відсотки з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 2526грн. 51коп., пеня 1400грн. Також зазначено, що позивачем сплачені витрати на правничу допомогу адвоката 20000грн. та судовий збір 2102грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість 32129грн. 64коп., судовий збір 2102грн. та витрати на правничу допомогу адвоката 20000грн. Ухвалою суду від 29.01.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що відсутні документи, які підтверджують дійсність вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Так, не надано позивачем документів про перехід права вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні установи», від ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «ФК «Веста», від ТОВ «ФК «Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал» щодо боржника [PERSON] . Відсутній розрахунок заборгованості; відсутні інформація у анкеті-заяві щодо сплати неустойки за прострочення сплати кредитних коштів за кредитним договором від 17.07.2014р. Позивач посилається на витяг з Умов та Тарифів, але відсутні документи на момент отримання відповідачем кредиту про умови сплати пені, штрафів; надані документи не є читабельними і їх не можливо дослідити. Вважає суму витрат на правничу допомогу явно завищеною, необґрунтованою та не підтвердженою доказами. Крім того, подана заява про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж відповідач здійснив 28.08.2015р., а позовна заява подана до суду 23.12.2020р. Отже, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем подано відповідь на відзив та заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Зазначено, що датою остаточного повернення кредиту є 18.01.2018р., а тому відсутні підстави для задоволення заяви відповідача. Крім того, відповідач був ознайомлений із умовами договору, зокрема п.23 розділу 2 кредитного договору передбачено, що строк позовної давності становить 50 років. Із цими умовами відповідач був ознайомлений, а тому просить позов задовольнити. Вважає, що заборгованість визначена вірно і не є погашеною. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачем подані заперечення на відповідь на позов, за якими просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що докази на підтвердження збільшення позовної давності є безпідставними, оскільки позивачем долучено до позову лише витяг з договору, а примірник договору позичальнику не було надано. Крім того, відповідач не підписував умови договору п.23 розділу 2, а тому слід вважати, що він не був обізнаний з такими умовами договору. Відповідач не підписував такі умови договору. В судове засіданні позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. В судове засіданні відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву, заперечень та заяви про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 17.07.2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500501749, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 10280грн. 17коп. Визначена процентна ставка за користування кредитом 12,99% річних (п.2.2 договору). Договір складається із заяви позичальника, яка підписана відповідачем та кредитного договору. Додатком до договору є №1, яким є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які також підписані відповідачем. Відповідно до п.2.3 договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 18.01.2018р. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 10280грн. 17коп. Під час розгляду справи відповідач та його представник не заперечували факту підписання цих документів та отримання кредиту у вказаному розмірі. Незважаючи на посилання позивача у запереченнях на заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності, - на п.23 розділу 2 «Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (щодо визначення строку позовної давності 50 років), ці умови не є підписаними відповідачем [PERSON] , заперечуються останнім, як такі, що з ними він не був ознайомлений у момент укладання договору. 21.06.2016р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1. При цьому, відсутні підтвердження того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту від 17.07.2014р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . До позову долучено лише витяг з договору факторингу №1 від 21.06.2016р. (а.с.24). 26.12.2018р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, з врахуванням додаткової угоди від 27.12.2018р., додаткової угоди №1 від 14.01.2019р. та акту приймання-передачі Реєстру боржників від 14.01.2019р., відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» права вимоги за договорами «Основні договори» або «Основний договір» в залежності від контексту, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту, що визначена у п.п.2.2 цього договору. Крім того, за п.2.3 договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 договору. Клієнт зобов`язаний в день здійснення повної оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього договору підготувати і передати фактору реєстр боржників за формою, встановленою в додатку №1-1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників (п.п.2.3.1). При цьому, відсутні підтвердження того, що ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту від 17.07.2014р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.25-39). 16.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, з врахуванням додаткової угоди від 17.01.2019р., відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договорами «Основні договори» або «Основний договір» в залежності від контексту, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту, що визначена у п.п.2.2 цього договору. Крім того, за п.2.3 договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 договору. Первісний кредитор зобов`язаний в день підписання даного договору та здійснення новим кредитором повної оплати ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього договору підготувати і передати новому кредитору реєстр боржників за формою, встановленою в додатку №1-2 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників (п.п.2.3.1). Крім того, долучено витяг лише за підписом генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» з додатку №1-2 до договору від 16.01.2019р. про те, що за №26677 значиться: « [PERSON] договір №500501749 від 17.07.2014р. (залишок по тілу 10280грн. 17коп., залишок по відсотках 13484грн. 24коп.)». Також, за наданими відповідачем документами - розрахунку заборгованості до кредитному договору від 17.07.2014р., що виданий відділенням «Черкаське» АТ «Альфа-Банк», вбачається, що останній платіж [PERSON] на погашення заборгованості по цьому договору був здійснений 28.08.2015р. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За нормами ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави (ст.1083ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 1084ЦК, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Як передбачено ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК). Відповідно до ст. 516 ЦК, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За нормами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги як необґрунтовані не підлягають до задоволення. Так, позивачем у розумінні ст.ст. 76-82 ЦПК України, не доведено належними, допустимими та переконливими доказами перехід права вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи», від ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «ФК «Веста», від ТОВ «ФК «Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал», та відповідно право вимоги останнього за кредитним договором від 17.07.2014р. №500501749 щодо боржника [PERSON] . Дослідивши всі надані позивачем копії договорів та витягів з договорів, а також відомості про заборгованість, судом встановлено, що відповідно до витягу з договору факторингу №1 від 21.06.2016 неможливо встановити, за яким саме кредитним договором передано право грошової вимоги ТОВу «Кредитні ініціативи». Також немає можливості визначити, чи має фактор право наступного відступлення прав вимоги за кредитним договором, переданим йому за цим договором факторингу. Крім того, до суду позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення товариствами повної (остаточної) оплати ціни прав вимоги за вказаними вище договорами факторингу та відступлення прав вимоги, а тому немає можливості встановити момент набуття товариствами, зокрема і ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги за кредитним договором від 17.07.2014р. щодо боржника [PERSON] . Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то вона, як на думку суду, не підлягає до задоволення, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. В даному випадку суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому відмовив в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то слід відмовити і у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат, понесених на надання правничої допомоги адвоката. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed