Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 42109,48 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянкою України [PERSON] укладено договір не відновлюваної кредитної лінії № 45/05-73, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконала належним чином, внаслідок чого станом на 27 листопада 2017 року утворилась заборгованість: за кредитом - в розмірі 31221,26 гривень; за відсотками - в розмірі 7232,93 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 3123,34 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 531,95 гривень, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та до частини 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції». У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір невідновленої кредитної лінії № 45/025-73, відповідно до пункту 1.1 якого кредитом зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених договором. Надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) зі сплатою 15 процентів річних за кредитом та комісій в розміру та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 80000 гривень з наступним порядком надання траншів кредиту, а саме: жовтень-листопад 2007 року в сумі 80000 гривень (п. 1.1.1 Договору) (а.с. 4-9). В подальшому Додатковою угодою № 1 від 21 жовтня 2008 року, Договором про внесення змін № 2 від 13 листопада 2014 року та Договором про внесення змін від 13 листопада 2014 року внесено зміни та доповнення до Договору невідновленої кредитної лінії № 45/025-73 від 30 жовтня 2007 року (а.с. 9, 10, 11). Згідно копії статуту у новій редакції ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК», погодженого 14 березня 2014 року, банк є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку віднесено до Державного реєстру банків. Діяльність банку спрямована на надання послуг фізичним та юридичним особам та здійснення іншої діяльності у відповідності до Закону України «Про банки та банківську діяльність», інших нормативно-правових актів України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, на підставі ліцензій та дозволів, отриманих Банком відповідно до чинного законодавства України (а.с. 29-32). З вказаного статуту також вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 80000 гривень, проте відповідач свої зобов'язання по кредитному договору з повернення кредитних коштів та сплати відповідних процентів за користування кредитом не виконав, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № 45/05-73 від 30 жовтня 2007 року, з якого вбачається, що станом на 27 листопада 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 42109,48 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 31221,26 гривень; сума заборгованості за відсотками - 7232,93 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 3123,34 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 531,95 гривень (а.с. 14-27). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 42109,48 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved