Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу 2981,11 грн. матеріальної шкоди, яку він завдав громадянину [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що сталася 27.02.2012 року та яка була виплачена власнику потерпілого авто 25.06.2013 року Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Статус» (далі ПрАТ СК «Статус»). При цьому посилається на те, що після ДТП, що сталося 27.02.2012 року за участю автомобіля «Isuzu Trooper», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керування [PERSON] і автомобілем «Hyundai І30», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], постановою Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2013 року, відповідача було визнано винним у порушені Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та пошкодження автомобілів. На час ДТП обов'язкова цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Статус», куди, відповідно до п.33.1.4. ч.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), відповідач зобов'язаний був повідомити про ДТП не пізніше трьох днів з дня настання ДТП. Однак, відповідач цього не зробив. Після звернення власника потерпілого автомобіля, до страхової компанії, 25.06.2013 року, їй було виплачено страхове відшкодування в зазначеній вище сумі. Оскільки [PERSON] порушив зазначені вище норми Закону, у страхової компанії виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. 28.04.2014 року між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до якого право вимоги, в тому числі і до [PERSON], перейшло до позивача. 25.09.2014 року, позивач направив до відповідача лист з вимогою відшкодувати в порядку регресу виплачену суму матеріальної шкоди. Однак, до теперішнього часу, [PERSON] вимоги не виконав. Тому, на підставі вищевикладеного, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом для захисту своїх майнових прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання представника позивача, в яких представник просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2013 р. по справі №496/1534/13-ц громадянина [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с.26) Під час розгляду вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що 27.02.2012 року о 13 год. 10 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Ісузу» д.н. [NUMBER], від'їжджаючи з двору будинку на дорогу, не надав дорогу автомобілю марки «Хюндай» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався з лівого боку по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження. На дату скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус», згідно Полісу №АВ/3433847. (а.с. 5) Згідно ст. 33, ч.33.1, пункту 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Однак, відповідач всупереч вищевказаної норми, не повідомив ПрАТ «СК «Статус» про настання ДТП. Після визнання відповідача винним у скоєні ДТП, а саме 25.03.2013 року до ПрАТ «Страхова компанія «Статус», із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася власниця пошкодженого автомобіля «Hyundai І30», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON]. (а.с. 6-7) 25.06.2013 року ПрАТ Страхова Компанія «Статус» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 2981,11 грн., про що свідчить платіжне доручення №2150 від 25.06.2013 року. (а.с. 23). Після виплати вказаної матеріальної шкоди, на підставі ст. 38, ч.38.1, пункту 38.1.1. Закону та ст. 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, у ПрАТ СК «Статус», виникло право регресного позову до [PERSON] про стягнення з нього суми матеріальної шкоди, виплаченої [PERSON]. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 28.04.2014 року, між ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» та ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №4/28-04/2014, відповідно до якого ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» передала позивачу право регресної вимоги грошових зобов'язань, в тому числі і з відповідачча - [PERSON]. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 25.09.2014 року за вихідним №53 ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» направило [PERSON] письмову вимогу щодо зобов'язання протягом семи днів сплатити на користь ТОВ суму відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 2981,11 грн. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Однак, до теперішнього часу, відповідач не сплатив позивачу вказану матеріальну шкоду, ухиляючись від обов'язків, передбачених Законом. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на нормах закону, які регулюють виниклі правовідносини, та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 2981,11 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, позивачем були понесені судові витрати, а саме був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №155 від 21.04.2015 року. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved