Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІДАС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд витребувати і повернути із незаконного володіння [PERSON] нежитлові будівлі літ. «П-2», літ.»У-2», літ. «С-1, літ. « Т-7», літ. «Ц-1», що розташовані за адресою: м. Харків, вул..Чоботарська, 80.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ТОВ «МІДАС», на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2004\~р. реєстр.\~№\~1?3428, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], належать на праві власності виробничий будинок літ. «Т-7», виробничий будинок літ.\~«П?2», виробничий будинок літ. «У-2», виробничий будинок літ. «С-1», виробничий будинок літ.\~«Ц-1», що розташовані у м.\~Харкові по вул. Чоботарська, 80. Зазначеними нежитловими будівлями, протягом майже 10 років, користується у своїй господарській діяльності ФОП [PERSON] Зазначені нежитлові будівлі використовуються нею під складські. Як виявилося, ніяких договірних відносин між ТОВ «МІДАС» та [PERSON] не існує. У грудні 2014\~р. адміністрація ТОВ «МІДАС» звернулася до [PERSON] з вимогою повернути ТОВ МІДАС» з незаконного володіння, але [PERSON] в категоричній формі відмовила в цьому зазначаючи, що вона витратила багато власних коштів на збереження та реконструкцію цих будівель та вона вважає, що за цей час вона набула на ці нежитлові будівлі право власності. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ТОВ «МІДАС», третя особа Харківська міська рада, в якій просила суд відмовити ТОВ\~«МІДАС» визнати за нею, [PERSON] право власності на: виробничий будинок літ. «Т-7» загальною площею 5003,4 кв.м, розташований за адресою: м.\~Харків. вул.\~Чоботарська. 80, що являє собою помольне відділення 63% готовності відповідно до Збірки укрупнених показників відновлювальної вартості будівель та споруд зерносховищ та підприємств мукомельної промисловості, затвердженої Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань будівництва; виробничий будинок літ. «П-2» загальною площею 1305,8 кв.м, розташований за адресою: м.\~Харків. вул.\~Чоботарська. 80, що являє собою склад готової продукції 57,5% готовності відповідно до Збірки укрупнених показників відновлювальної вартості будівель та споруд зерносховищ та підприємств мукомельної промисловості, затвердженої Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань будівництва; виробничий будинок літ. «У-2» загальною площею 442,0 кв.м, розташований за адресою: м.\~Харків. вул.\~Чоботарська. 80, що являє собою відпускний пристрій на автотранспорт 38,5% готовності відповідно до Збірки укрупнених показників відновлювальної вартості будівель та споруд зерносховищ та підприємств мукомельної промисловості, затвердженої Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань будівництва; виробничий будинок літ. «С-1» загальною площею 66,0 кв.м, розташований за адресою: м.\~Харків. вул.\~Чоботарська. 80, що являє собою трансформаторну підстанцію 60,5% готовності відповідно до Збірки укрупнених показників відновлювальної вартості будівель та споруд зерносховищ та підприємств мукомельної промисловості, затвердженої Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань будівництва; виробничій будинок літ.\~«Ц-1», загальною площею 19,4 кв.м, розташований за адресою: м.\~Харків, вул.\~Чоботарська. 80. Обгрунтовуючи позов тим, що спірними нежитловими будівлями, а саме літ. «Т-7», літ. «П-2», літ. «У-2», літ. «С-1», літ.\~«Ц-1» розташованими за адресою: м.\~Харків, вул.\~Чоботарська,\~80, вона користується від початку 2004\~р. Зазначені нежитлові приміщення використовувала в своїй господарській діяльності відкрито, витрачала власні кошти на охорону території та цих обєктів. Упорядкувала прилягаючу територію, відремонтувала деякі приміщення. Ані ТОВ «МІДАС», ані хтось інший протягом цього часу не заявляв, що він є власником цих нежитлових будівель. Ніхто, окрім неї, не турбувався про стан зазначених будівель, не проводив заходів для збереження їх від руйнування, ніхто не опікувався станом території на якій знаходяться спірні нежитлові будівлі. Вона, протягом майже одинадцяти років, оплачувала прибирання та охорону прилеглої території, здійснювала поточні ремонти,оплачувала комунальні послуги, а отже набула на спірні нежитлові будівлі право власності в порядку набувальної давності. Представник позивача в судове засідання з»явився. Позвоні вимоги підтримав. Надав пояснення аналогічно обставинам викладеним в позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, зазначаючи, що [PERSON] не має жодних прав на зазначені нежитлові будівлі оскільки дані нежитлові будівлі знаходяться в приватній власності ТОВ «МІДАС» про що свідчить договір купівлі продажу від 16.09.2004\~р. реєстр.\~№\~1-3428, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Представник відповідача в судове засідання з»явився. Проти задоволення позовних вимог ТОВ « Мідас» заперечувала. Зустрічн позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення надала аналогічно обставинам викладеним в позові. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, письмових заперечень до суду не надав, про місце та час слухання справи попереджався належним чином. Причини не явки суду не повідомив. У звязку з чим суд вважає можливим заслухати справу в відсутність представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «МІДАС» необхідно відмовити в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «МІДАС», на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2004\~р. реєстр.\~№\~1?3428, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], належать на праві власності виробничий будинок літ. «Т-7», виробничий будинок літ.\~«П?2», виробничий будинок літ. «У-2», виробничий будинок літ. «С-1», виробничий будинок літ.\~«Ц-1», що розташовані у м.\~Харкові по вул. Чоботарська, 80. Зазначені нежитлові будівлі були придбані ТОВ «МІДАС» у складі єдиного майнового комплексу Харківського комбінату хлібопродуктів №\~2 у стані часткової готовності. ТОВ «МІДАС» з часу придбання спірних нежитлових будівель ними не користувався, кошти на утримання нежитлових будівель та території на якій вони розташовані не витрачав, комунальні послуги не сплачував. Як зазначено в судовому засіданні представником відповідача, відповідач [PERSON] з кінця вересня 2004 року розпочала користуватися нежитловими будівлями літ.\~«Т?7», літ. «П-2», літ. «У-2, літ.\~«С?1», літ.\~«Ц-1», розташованими у м.\~Харків, по вул.\~Чоботарська. 80. [PERSON] протягом всього часу відкрито користувалася зазначеними обєктами, утримувала територію на якій розташовані зазначені обєкти, здійснювала поточні ремонти та реконструкцію, забезпечувала охорону спірних нежитлових приміщень. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року №1952-IV обовязкової державної реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Згідно до пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22 червня 2011\~р документам, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Вимогами ч.2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вимог ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду , як передбачено ч.4 ст. 344 ЦК України. Згідно пунктів 1, 8\~ Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу\~він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила\~статті 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності\~ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій\~статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, починається з 01.01.2001року. Розясненнями Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Про деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» вбачають в собі , що інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Таким чином, суд враховує, що відповідач [PERSON] володіє спірними обєктами нерухомого майна з кінця вересня 2014\~р., володіє публічно та відкрито сплачує комунальні послуги, здійснює поточні та капітальні ремонти. З жодними вимогами про витребування даних приміщень з її володіння на протязі 10 років від будь-яких осіб не надходило. Загальний строк володіння складає понад 10 років. Обєкт нерухомого майна, також не відноситься до категорії «безхазяйне нерухоме майно» (ст. 335 ЦК України) та «відумерла спадщина» (ст.\~1277 ЦК України) та приходить до висновку, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню в порядку\~ст.344 ЦК України Відповідно до ст.\~60 Цивільного кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, представником позивача в судовому засіданні не було надано доказів в підтвердження того факту, що [PERSON] незаконно заволоділа спірними приміщеннями, та не надано жодного доказу в обґрунтування позиції ТОВ « Мідас». У звязку з чим відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача ТОВ « Мідас», з урахуванням того, що [PERSON] відкрито користувалась зазначеними приміщення і на протязі довгого час, а саме з 2004 р. ТОВ « Мідас» не висував до неї жодної претензій з даного питання. Судові витрати вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. У звязку з чим відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved