Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Представник [PERSON] «СК «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.01.2014 року між [PERSON] «СК «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» було укладено договір добровільного страхування № 28-0199-01407/1624, за яким позивачем було застраховано майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Peugeot Partner 1.4», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20.10.2014 року о 19-00 годині, по вул. Кірова в районі будинку № 168 в м. Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Peugeot Partner 1.4», державний реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився у володінні [PERSON] та під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля потерплого. 23.10.2014 року потерпілий звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП на підставі страхового акту № ДККА-40723 від 20.11.2014 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування складала 32005,18 гривень. Страховиком було сплачено дану суму потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням № 28826 від 27.11.2014 року. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач, як винна особа має відшкодувати суму страхового відшкодування. 15.12.2015 року останньому було направлено лист № 259 УСГ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, однак відповідач вказану суму заборгованості до цього часу не сплатив. З огляду на викладене позивач вважав необхідним звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на їх користь суму страхового відшкодування у розмірі 32005,18 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справі вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно додатку № 2-0199-01407/1624 до Генерального договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 28-0199-01407 від 05.11.2012 року, позивач [PERSON] «СК «Українська страхова група» застрахував майнові інтереси ТОВ «Ілта», повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Peugeot Partner 1.4», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору з 07.02.2014 року по 06.02.2015 року /а.с. 4/. Позивачем [PERSON] «СК «Українська страхова група» на підставі заяви ТОВ «Ілта» про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування від 23.10.2014 року /а.с. 8/, акту огляду пошкодженого транспортного засобу Peugeot Partner 1.4, державний реєстраційний номер [NUMBER], від 10.11.2014 року /а.с. 13/, експертного висновку № 29/10/14 від 31.10.2014 року /а.с. 14-16/, рахунку № ПР11/03/01 від 03.11.2014 року /а.с. 17/, розрахунку суми страхового відшкодування від 20.11.2014 року /а.с. 18/,страхового акту № ДККА-40723 від 20.11.2014 року /а.с. 19/ було виплачено ТОВ «Ілта» страхове відшкодування в розмірі 32005,18 гривень, що підтверджується наданим платіжним дорученням № 28826 від 27.11.2014 року /а.с. 20/. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.02.2015 року було встановлено, що [PERSON] 20.10.2014 року о 19 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «OPEL FRONTERA», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Кірова в районі будинку № 168 в Жовтневому районі міста Маріуполя не вибрав безпечну швидкість руху, враховуючи дорожню обстановку, та виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210994-20, державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження а потерпілі [PERSON] та [PERSON] були травмовані. Після ДТП [PERSON] місце пригоди залишив, чим порушив пп. 2.10, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст. 122-4,124 КУпАП. Даною постановою відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КпАП України /а.с. 5/. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох дже\-рел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.02.2015 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої 20.10.2014 року за участю його транспортного засобу «OPEL FRONTERA», державний номер [NUMBER] та автомобіля ВАЗ 210994-20, державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], при цьому відомостей про визнання [PERSON] винним у скоєнні ДТП за участю транспортного засобу Peugeot Partner 1.4», державний реєстраційний номер [NUMBER], який було застраховано позивачем, та притягнення до адміністративної (або кримінальної) відповідальності суду надано не було. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено його право зворотної вимоги, передбачене ст. 993 ЦПК України, до відповідача [PERSON], тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, за необґрунтованістю. Відмовляючи у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, відмовляє позивачу в стягненні з відповідача на його користь понесених витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed