Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б\\н від 29.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що відповідач підписав заяву на отримання кредиту ознайомився із умовами кредитування, що підтверджено його підписом у заяві, отримав пам»ятку та зобов»язувався ознайомитися з вказаними правилами на сайті позивача. Вважаючи вказану заяву на отримання кредиту та умови кредитування договором приєднання у порядкуст.634 ЦК України позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 5892,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9240,97 грн.,заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1937,86 грн, 500 грн.00 коп- штраф( фіксована частина) та 853,58 грн. штраф (процентна складова). Всього на суму 18425,23 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову та просила суд позов задовольнити. У судове засідання належним чином повідомлений відповідач 17.06.2015 року,07.08.2015 року не з»явився заяв про поважні причини неявки не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Позивач проти цього не заперечує. Заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] заповнив бланк заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг без дати та номеру затвердження таких Правил та Умов у Приват Банку, без зазначення повної назви юридичної особи у відповідності до Статуту юридичної особи ( а.с.5) де повідомив про своє місце проживання, місце роботи, наявність майна, контактні телефони,розмір доходу та банком було зазначено види банківських послуг. Пам»ятка клієнта вручена не було, про що не зроблено відмітку у вказаній заяві-анкеті. Судом встановлено, що заяви про особисті відомості відповідача долучено Умови та правила представлення банківських послуг. ( а.с.7-11). Позивач у судовому засідання повідомив що надана суду заява та умови правила представлення банківських послуг підписані з боку відповідача та від імені банку з кредитного експерта, є правочином без номеру та дати та є Договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України а тому Договір не складався та не підписувався уповноваженим зі сторони Банку. Судом встановлено, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог не надав суду доказів щодо відкриття карткового рахунку на ім»я відповідача, договору про відкриття кредитної лінії, правила користування кредитною карткою з якою ознайомлено відповідача, доказів про отримання кредитної карки, доказів про ознайомлення відповідача саме з цим текстом Умов кредитування ( а.с.6,7) та Умов і Правил надання банківських послуг затвердження наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, оскільки в анкеті-заяві відповідача не йдеться саме про ці правила та умови. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами. Уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України. Відповідно до ст. 212ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як вбачається із доказів поданих позивачем обґрунтування позовних вимог правочин на оформлення та відкриття кредитної картки суду не надано, не надано доказів про відкритий картковий рахунок у відповідача та номер карткового рахунку, доказів про отримання кредитної картки відповідачем, не наданий докази про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені Банку договори,який підписаний уповноваженими особами, не надано доказів про ознайомлення саме з цими Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, про що не йдеться у заяві-анкеті, а тому на думку суду позивачем позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню, що підтверджені квитанціями. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed