Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.02.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі відділення «Торгівельнмий центр» ЗОД «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-02/4437-50, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 33600 доларів США за сплатою 13% річних, строком на 192 місяці, тобто по 21.02.2024 року. 17.04.2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно умов якої фактична заборгованість за кредитом в розмірі 32840,96 доларів США збільшується на суму заборгованості за процентами в розмірі 1780,13 доларів США, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Додаткова угода є невід'ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з врахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою. Через порушення вимог кредитного договору щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості за відповідачем станом на 18.03.2010 року склалася заборгованість в сумі 38693,52 доларів США, у зв'язку з чим 22.03.2010 року на адресу відповідача направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Але до теперішнього часу вимога відповідачем не виконана, сума боргу не сплачена. Станом на 28.08.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 1065548,12 грн. в тому числі: 279130,35 грн (34927,85 доларів США) - заборгованість по кредиту; 99904,75 грн. (12499,03 доларів США) - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 686513,02 грн. - пеня за порушення умов кредитного договору. У зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1065548,12 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засіданні представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судові засідання 06.06.2014 року та 17.07.2014 року відповідач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти, чкі містяться в матеріалах справи, тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідача. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 124 ч.2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі відділення «Торгівельнмий центр» ЗОД «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-02/4437-50, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 33600 доларів США за сплатою 13% річних, строком на 192 місяці, тобто по 21.02.2024 року. 17.04.2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно умов якої фактична заборгованість за кредитом в розмірі 32840,96 доларів США збільшується на суму заборгованості за процентами в розмірі 1780,13 доларів США, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (п. 1.3 Додаткової угоди №1). Додаткова угода є невід'ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з врахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою (п. 6 Додаткової угоди №1). Через порушення вимог кредитного договору щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості за відповідачем станом на 18.03.2010 року склалася заборгованість в сумі 38693,52 доларів США, у зв'язку з чим 22.03.2010 року на адресу відповідача направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту відповідачем не задоволена, сума боргу не сплачена. Відповідно до п. 16.3 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожний календарний день прострочення. Станом на 28.08.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 1065548,12 грн. в тому числі: 279130,35 грн (34927,85 доларів США) - заборгованість по кредиту; 99904,75 грн. (12499,03 доларів США) - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 686513,02 грн. - пеня за порушення умов кредитного договору. Пунктом 9.1., 16.2 кредитного договору обумовлено, що банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі зі сплатою всіх сум належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, усі зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль». Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., підлягають стягненню з відповідача. Керуючи ст. 124 Конституції України, ст.ст. 7, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 610, 612, 625, 629 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

Outcome: approved