Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що 21.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-D00/135/2007 разом з додатковими угодами до вказаного договору про надання останньому кредиту в сумі 47 162,00 швейцарських франків із встановленням плаваючої процентної ставки - 3,99%+FIDR на строк до 21.12.2035 р. Цільове призначення кредиту - придбання земельної ділянки кадастровий № 5324085201:01:001:0322, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Супрунівка. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 21.12.2007 р. укладено договір поруки № SR-D00/135/2007 разом з додатковими угодами до нього та договір іпотеки придбаного майна. 20.05.2008 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-D00/165/2008 разом з додатковими угодами до вказаного договору про надання останньому кредиту в сумі 26 720,00 швейцарських франків із встановленням плаваючої процентної ставки - 5,99%+FIDR на строк до 19.05.2036 р. Цільове призначення кредиту - для придбання житла, а саме двокімнатної квартири розташованої у [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору 20.05.2008 р. укладено договір поруки №SR-D00/165/2008/1 разом з додатковими угодами до нього між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та договір поруки № SR-D00/165/2008 разом з додатковими угодами до нього між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Також укладений договір іпотеки придбаного в кредит житла. 30 червня 2009 року Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». 28 травня 2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитними договорами № ML-D00/135/2007 від 21.12.2007 р. та №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008 р. Для забезпечення виконання умов договорів між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 7 червня 2010 року укладений договір відступлення прав за договорами забезпечення, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровими №5620. У зв'язку з неналежним виконанням на думку Позивача [PERSON] своїх зобо'язань за вказаними кредитними договорами ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено на адреси Відповідачів досудову вимогу №138 від 19.03.2013 р., вимоги про погашення заборгованості №137 від 19.07.2013 р. та №139 від 19.07.2013 р. На вказані вимоги відповідачі не відреагували. В позовній заяві позивач просить стягнути з Відповідачів солідарно заборгованість за двома кредитними договорами №ML-D00/135/2007 від 21.12.2007 та №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008, з урахуванням курсу швейцарського франку до гривні встановленого НБУ станом на 05.08.2013 р., в сумі 5 715 582,65 грн. 04.09.2014 р. позовні вимоги було збільшено у зв'язку зі зміною валютних курсів до 9 130 189,68 грн. Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що ТОВ « ОТП Факторинг Україна» є неналежним позивачем по справі, оскільки ним не надано доказів отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від АТ «ОТП Банк» прав за кредитними договорами №ML-D00/135/2007 від 21.12.2007 та №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р. по причині відсутності у матеріалах справи акту приймання-передачі кредитного портфелю до договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 28 травня 2010 року Заявлені позивачем досудові вимоги направлялись ним за невірною адресою, в зв'язку з чим не могли бути отримані жодним з відповідачів, а тому у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на виникло право на повне дострокове стягнення заборгованості за кредитами, виходячи з норм ст.11 «Про захист прав споживачів». Сума виданого кредиту перевищує суму основного боргу зазначеного в договорі фінансової поруки № SR-D00/165/2008 від 20.05.2008, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. У зв'язку з цим дія договору поруки припинена на підставі ч.1 ст.559 ЦКУ. 26.12.2012 р. відбулося позасудове врегулювання спору за кредитним договором №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р., що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2012 за реєстровим №3287 та заявою АТ «ОТП Банк» № Д00-11-2/1392 від 26.12.2012 р. По кредитному договору №ML-D00/135/2007 від 21.12.2007 Позивачем не надано розрахунок суми боргу, що не дає змоги перевірити правильність його обчислення. По жодному з кредитних договорів не надано доказів їх видачі. Відповідно до наданої копії статуту ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права здійснювати операції на валютному ринку, а тому не може вимагати стягнення коштів у іноземній валюті, із застосуванням різниці валютних курсів та донарахуванням відсотків. На підставі зазначеного представники відповідачів просили відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків. Частиною 1. ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторонами в цивільному процесі згідно зі ст. 30 ЦПК України є позивач і відповідач, які беруть участь у справі і спір щодо цивільного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу яких повинен вирішити суд. Позивач - це одна зі сторін процесу, яка особисто або в інтересах якої звернулася до суду з позовом, вважаючи, що її права порушені або оспорюються. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами №ML-D00/135/2007 від 21.12.2007 та №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р. Сторонами в цих кредитних договорах є закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON]. Водночас додаткові договори №4 від 30 грудня 2010 року та №5 від 30 серпня 2011 року до кредитного договору № ML-D00/165/2008 укладені [PERSON] з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» яке діяло як представник від імені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору комісії укладеного 28 травня 2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Також додаткові договори №4 від 30 грудня 2010 року та №5 від 30 серпня 2011 року до кредитного договору № ML-D00/135/2007 укладені [PERSON] з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке діяло як представник від імені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору комісії укладеного 28 травня 2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Дані обставин свідчать про фактичне визнання сторонами правонаступництва ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відносно публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Це ж підтверджується довіреністю виданою [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стосовно продажу заставної квартири та договором купівлі-продажу даної квартири. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню обставини визнані сторонами. Позивачем в якості доказів надано копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю укладеного 28.05.2010 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та АТ «ОТП Банк» (продавець). У п. 3.1. цього договору зазначено, що продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього договору). Проте, копії Додатку 1 до вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю суду не надано. Водночас у матеріали справи наданий договір про відступлення права вимоги від 7 червня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У пункті 1.1 статті 1 «Предмет договору» зазначено що укладення даного договору обумовлено укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 28 травня 2010 року, а в підпункті 349 та 350 додатку 1 до даного договору наведено посилання на кредитні договори та відповідні договори забезпечення укладені з [PERSON]. Так, на забезпечення виконання умов кредитного договору № ML-D00/165/2008 АТ «ОТП Банк» передані права за договором іпотеки № РML-D00/165/2008. Докази передачі прав за договорами фінансової поруки № SR-D00/165/2008/1 від 20.05.2008 року укладеного з [PERSON] та № SR-D00/165/2008/ від 20.05.2008 року укладеного з [PERSON], не надано. Тобто, виходячи з наданих доказів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало від АТ «ОТП Банк» права за кредитним договором та права за договором іпотеки, права ж за договорами фінансової поруки позивачу не передавались. Аналогічно, за кредитним договором № ML-D00/135/2007 АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права за договором іпотеки № РML-D00/135/2007. Докази ж передачі прав за договором фінансової поруки № SR-D00/135/2007/ від 27.12.2007 року укладеного з [PERSON] відсутні. Таким чином, Позивач не отримав права на стягнення боргу з поручителів. Відповідно до ст. 6,627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а тому відчуження прав лише за кредитним та іпотечним договорами є право сторін, яке не оспорене жодною з них протягом строку позовної давності. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав у матеріали справи докази повноважень представництва також і від АТ «ОТП Банк». У судовому засіданні представника позивача було зобов'язано надати докази передачі прав за кредитними договорами. Також ухвалою про витребування доказів від 17 жовтня 2014 року представника позивача який є одночасно представником АТ «ОТП Банк» було зобов»язано надати копію договору комісії від 28 травня 2010 року, однак вимоги суду позивачем проігноровані. Отже, при ухваленні рішення суд керується доказами, що фактично надані. При вивченні матеріалів справи встановлено, що видача кредиту згідно з умовами Кредитного договору № ML-D00/165/2008 відбулася з цільовим призначенням кредиту - для придбання нерухомого майна ( п.2 ч.1). Відповідно до п.5 ч.1 нерухомим майном визначена двокімнатна квартира загальною площею 62,9 кв.м, житловою - 39,9 кв.м, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Таким чином, виданий кредит є споживчим кредитом в розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, направлення на адресу [PERSON] досудової вимоги як зазначено в ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є необхідною умовою виникнення права у позивача на повне дострокове стягнення кредиту. Як видно з наданих копій досудових вимог, останні направлялися за адресою : [ADDRESS], що не відповідає адресі проживання відповідача [PERSON] - [ADDRESS]. Також надані квитанції про рекомендовані відправлення свідчать про направлення досудових вимог на ім'я «[PERSON]», а не [PERSON]. Відповідно до п.1.7.1 ч.2 кредитного договору № ML-D00/165/2008 банк здійснює видачу кредиту на умовах відповідності умов договору рішенню Кредитного Комітету. Доказів наявності такого рішення та відповідності умов укладеного договору відповідному рішенню не надано, що унеможливлює оцінку даного договору як такого, що відповідає нормам ст.203 ЦК України. Відповідно до п.1.7.2 ч. 2 Кредитного договору № ML-D00/165/2008 «Банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаних в кредитній/их заявці/ках позичальника…». На підтвердження позовних вимог позивачем не надано доказів звернення [PERSON] до АТ «ОТП Банк» з кредитною заявкою/ами щодо видачі кредиту. Також не наведені докази дебетування позичкового рахунку. Відсутні і докази відкриття такого рахунку. Тобто, факт видачі кредиту матеріалами справи не підтверджується. Водночас видача довіреності а також письмові пояснення надані представником позивача та письмові пояснення надані особисто [PERSON] та фінансовим поручителем [PERSON] свідчать про те, що самі відповідачі факт отримання даного кредиту не заперечують, водночас посилаються на проведене позасудове врегулювання. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодер-жателя. Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Ст.38 Закону України «Про іпотеку» визначає можливість позасудового врегулювання шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на вибір іпотекодержателя. Наданий договір про відступлення прав за іпотечним договором № РML-D00/165/2008 підтверджує право Позивача на здійснення продажу Предмета іпотеки. Судом встановлено, що 26.12.2012 р. відбулось позасудове врегулювання спору за кредитним договором №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р. Так, приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] АТ «ОТП Банк» подано заяву (повідомлення) №Д00-11-2/1392 від 26.12.2012 про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] та належить [PERSON], яка була передана в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р. у зв'язку з погашенням зобов'язань по вказаному кредитному договору та припиненням договору іпотеки. 26.12.2012 р. укладено договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2012 за реєстровим №3287. Згідно з цим договором [PERSON] від імені якого на підставі довіреності діє ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає у власність, а [PERSON] приймає у власність за плату квартиру за [ADDRESS]. Продаж вчинено за 385 00,00 грн., які покупець вніс на розрахунковий рахунок ТОВ «ОТП Банк». Таким чином, Позивач скористався своїм правом передбаченим ст.33,36,38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотеко держателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Враховуючи зазначене, дію кредитного договору №ML-D00/165/2008 від 20.05.2008р. припинено 26.12.2012 у зв'язку з позасудовим врегулюванням спору на підставі ст. 36,38 Закону України «Про іпотеку». Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобовґязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субґєктивне право і кореспондуючий йому обовґязок перестають існувати. Зі змісту частини 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобовґязання. Виходячи з наведеного, дію договорів поруки №SR-D00/165/2008/1 від 20.05.2008 р. та № SR-D00/165/2008 від 20.05.2008 р. припинено також на підставі ст. 559 ЦК України. Видача кредиту згідно з умовами кредитного договору № ML-D00/135/2007 відбулася з цільовим призначенням кредиту - для придбання нерухомого майна ( п.2 ч.1). Відповідно до п.5 ч.1 нерухомим майном визначена земельна ділянка Відповідно до п.1.7.1 ч.2 кредитного договору № ML-D00/135/2007 банк здійснює видачу кредиту на умовах відповідності умов договору рішенню Кредитного Комітету. Доказів наявності такого рішення та відповідності умов укладеного договору відповідному рішенню не надано, що унеможливлює оцінку даного договору як такого, що відповідає нормам ст.203 ЦК України. Відповідно до п.1.7.2 ч. 2 кредитного договору № ML-D00/135/2007 «Банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаних в Кредитній/их заявці/ках позичальника…». На підтвердження позовних вимог позивачем не надано доказів звернення [PERSON] до АТ «ОТП Банк» з кредитною заявкою/ами щодо видачі кредиту. Також не наведені докази дебетування позичкового рахунку. Відсутні і докази відкриття такого рахунку. Тобто, факт видачі кредиту матеріалами справи не підтверджується. Більше того, на підтвердження свого позову позивач не надав і розрахунку позовних вимог. Тобто, наявність боргу згідно Кредитного договору № ML-D00/135/2007 жодними доказами та матеріалами справи не підтверджується. На вимогу суду щодо надання таких доказів, яка ґрунтувалася на відповідних усних клопотаннях представника відповідача, позивач не відреагував. У зв'язку з цим неможливо з'ясувати чи видавався даний кредит взагалі а також яким чином проводився розрахунок суми заборгованості за кредитним договором та правильність такого розрахунку, а як наслідок - неможливо встановити обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed