Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк » звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ( далі Генеральна угода) від 27.11.2014 року [PERSON] ( далі відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21196.89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було відбуватися починаючи з « 1 » по « 25 » число кожного місяця шляхом надання відповідачем грошових коштів для погашення заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, позивачем [PERSON] складають між ним та банком Кредитний договір. Однак, в звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором\~у позичальника [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 30998,69 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.ст.\~526,\~530,\~599 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Зі змісту статей\~626,\~638 ЦК України\~слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням\~ст. 628 ЦК України. Згідно з частинами 1, 3\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ( далі Генеральна угода) від 27.11.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21196.89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було відбуватися починаючи з « 1 » по « 25 » число кожного місяця шляхом надання відповідачем грошових коштів для погашення заборгованості. Судом встановлено, що при укладенні 27 листопада 2014 року Генеральної угоди між позивачем та відповідачем, сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 квітня 2010 року та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів ( зворот а.с.10 ). Відповідно до змісту вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 01.07.2013 року, відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також [PERSON] становить між ним та банком\~договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Позичальник зобов'язувався повернути суму кредиту, сплатити відсотки у строки, визначені договором, однак у порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В порушення умов договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має своє відображення в розрахунку заборгованості, який досліджувався судом в ході судового розгляду. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість, яка станом на 20.11.2016 року за розрахунком позивача становить 30998,69 грн., а саме: 14210,29 грн. заборгованість за кредитом; 2566,86 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10231,38 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 3990,16 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить із такого. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8-9) встановлено, що за вказаний період відповідач має заборгованість, яка станом на 20.11.2016 становить 30998,69 грн., яка складається з : 14210,29 грн. заборгованість за кредитом; 2566,86 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10231,38 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 3990,16 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки розмір заборгованості підтверджено банком у розрахунку, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме відповідач має сплатити позивачу 30998,69 грн. Відповідно до вимог\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1378 грн. (а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідача

Outcome: approved