overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2003 року. Від даного шлюбу відповідачка 29.09.2010 р. народила дочку [PERSON]. Позивач зазначив, що з січня 2013 р. час він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, проживають окремо, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між один одним, що призвело до втрати почуття любові та поваги між ними. Позивач вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, у зв'язку з чим просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав, а відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 80\~000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що відповідач отримав в позику грошову суму в розмірі 80 000,00 грн. Фактичне отримання відповідачем вказаної суми підтверджується власноруч написаною розпискою від 27.07.2015 року, в якій зобов?язувався повернути суму боргу до 27.08.2015 року. Проте до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув. Представник позивача у судове засідання не з?явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачу грошову суму у розмірі 80 000,00 грн. На підтвердження факту отримання у позику зазначеної грошової суми, відповідачем того ж дня власноручно написано розписку, в якій останній зобовязується повернути суму боргу до 27.08.2015 року. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду із вищевказаним позовом. В позові зазначає, що між ним та відповідачем 19.12.2014 року був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/18/3m/0097, відповідно до якого банк відкрив позивачу вкладний рахунок та перерахував для зберігання грошові кошти в національній валюті на строк з 19.12.2014 року до 19.03.2015 року. Строк депозиту сплинув 19.03.2015 року, але у звязку із відсутністю готівкових коштів в касі банку позивач погодився на його пролонгування. Відповідач належним чином виконував свій обовязок щодо щомісячної виплати належних процентів до 20.07.2015 року. У вересні 2015 року позивач отримав повідомлення від тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал», що договір між ним та банком відповідно до протоколу засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» визнано нікчемним на підставі п. 9 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року. Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що порушує право власності на належні йому кошти. У звязку із викладеним, позивач просить суд визнати дійсним договір строкового банківського вкладу (депозиту) від 19.12.2014 року. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду із вищевказаним позовом, де зазначив що 25 березня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 200\~000,00 грн. зі сплатою 14,5 % річних строком до 23.03.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25.03.2008 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки за таким договором виступила двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вказана квартира була придбана ним та [PERSON] в період їх перебування у фактичних шлюбних відносинах та за спільні сімейні кошти, а позивач не надавав своєї згоди на укладення оспорюваного іпотечного договору, через що просить останній визнати недійсним. В судовому засіданні представник позивача наполіг на заявленому позові за вищевказаними підставами, а представник відповідача заперечив на заявлені позовні вимоги, вказуючи їх недоведеність. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. На підставі викладеного, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] (далі - Квартира). Зазначає, що в Квартирі був зареєстрований - [PERSON] (далі - Відповідач), який там з 2006 року не проживає. В зв'язку з вище викладеним, просить визнати Відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення Позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що[PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 15.04.2005 року, державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А., зареєстрованим в реєстрі за №1-1850 (а.с.10) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7330965 (а.с.11). Разом з тим, на підтвердження відсутності протягом шести місяцівВідповідача за місцем реєстрації, суд не бере до уваги Акти, складені депутатом Бучанської міської ради Київської області Джунь Г.Я. 08 жовтня 2015 року (а.с.13-14), оскільки вони складені зі слів Позивача, що не передбачено чинним законодавством України. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки факти викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до суду із даним позовом, в якому посилалися на те, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Зазначає, що малолітня [PERSON] [INFO], її батько [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають в вище зазначеній квартирі. В звязку з викладеним, просить визнати малолітню [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився,надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач[PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Інші Відповідачів судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливо розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи по справі, УЖКГ «Гостомель», в судове засідання не зявився, належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляд справи. Надіслали заяву з проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується Ордером на житлове приміщення №849 (а.с.6). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] [INFO], її батько [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають в вище зазначеній квартирі більше шести місяців, що підтверджується довідкою УЖКГ «Гостомель» від 16.09.2015 року №2409 (а.с.8) та Актами депутата від 18.09.2015 року, 02.10.2015 року (а.с.9-11). Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Відповідачі протягом шести місяців не проживаютьв [INFO], то суд вважає за необхідне задоволити позов в повному обсязі. На підставі ст. ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачем відносини не склалися внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сумісного господарства та шлюбні відносини на час звернення до суду не підтримують, підстав та бажання зберегти сімейні відносини не має. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 2003 року, про що у книзі реєстрації шлюбів реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції міста Києва зроблено запис № 2227, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.1998р. між сторонами зареєстровано шлюб. З часом сімейні стосунки погіршились, подружжя втратило взаєморозуміння. В багатьох сімейних питаннях виникали сварки. Шлюбні відносини фактично припинено з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Ухвалою Ленінського районного суду від 07.12.2015р. призначено подружжю строк для примирення тривалістю один місяць. Позивач надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 18.12.1998р. зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 987 (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї позивач не бажає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 Сімейного кодексу України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до моменту закінчення сином навчання. Позовна заява мотивована тим, що 26.08.1995р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають повнолітнього сина, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час син є студентом третього курсу денного відділення ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» та потребує матеріальної допомоги. Позивач надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, натомість звернувся з заявою, в якій позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі, який 16.12.2009р. рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], 04.06.1997р.н. Відповідно до довідки виданої ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», [PERSON], навчається на 3-му курсі денного відділення на бюджетній основі. Термін навчання з 23.08.2013р. по 30.06.2017р. Згідно з ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що відносини в шлюбі не склались через різні погляди на життя та несумісність характерів. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач в судове засідання не зявився, на дав через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про визнання позову. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 грудня 1995 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 1737. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сімї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сімї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах \~шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved