Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач у січні 2014 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що на праві власності позивачу належить гуртожиток по [ADDRESS]. 01.04.2013 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір найму № 31, відповідно до якого останній було передано в найм три ліжка-місця в кімнаті [ADDRESS] у вказаному вище гуртожитку. Позивач зазначає, що вищезазначений договір є строковим та строк дії його закінчився 31.10.2013 р. проте, відповідачка та її співмешканець відповідач [PERSON] незаконно продовжують проживати у вказаному вище житловому приміщенні та в добровільному порядку його не звільняють. Позивач неодноразово письмово повідомляв відповідачів про необхідність звільнити спірне житлове приміщення, проте, вказані вимоги були залишенні без реагування та задоволення. Позивач просить суд виселити відповідачів з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, стягнути з останніх упущену вигоду за період з 01.11.2013 р. по 15.01.2014 р. в розмірі 4 918 грн., неустойку за період з 01.11.2013 р. по 15.01.2014 р. в розмірі 8 474,52 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином (а.с. 87, 88, 94), причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд вважає неявку останніх без поважних причини та вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. 22.04.2014 р. на адресу суду надійшли заперечення представника відповідачів адвоката [PERSON] договір на представництво, наявний в матеріалах справи, лише відносно відповідача [PERSON] (а.с. 57). Відповідно до вказаних вище заперечень, представник зазначає, що відповідачкою [PERSON] було сплачено оплату за проживання у гуртожитку за листопад 2013 р. в розмірі 1 890 грн., а тому сума збитків має бути перерахована, також, представник вважає, що позовні вимоги відносно відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки з 2014 р. у гуртожитку не проживає, оскільки мешкає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 95-96). Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є гуртожитком і на праві колективної власності належить позивачу ВАТ «ТРЕСТ «КИЇВМІСЬКБУД-2», правонаступником якого є ПАТ«ТРЕСТ «КИЇВМІСЬКБУД-2» (а.с. 9, 43-48). Встановлено, що відповідачка [PERSON] 26.02.2013 р. звернулась з заявою до позивача про надання дозволу укласти договір найму оренди житла, при цьому, зазначила, що звільнення займаного приміщенні за першою вимогою адміністрації Товариства гарантує (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2013 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір № 31 ф найму (оренди) житла, відповідно до якого, відповідачка прийняла в строкове платне користування три ліжко-місця в кімнаті [ADDRESS] з щомісячною оплатою за найм трьох ліжко-місць в розмірі 1 890 грн. (а.с. 11-16). Відповідно до п. 6.1. вказаного вище Договору, даний договір є строковим та діє з 01.04.2013 р. по 31.10.2013 р. Встановлено, що між позивачем та відповідачкою також був підписаний Перелік осіб, що мають право проживати разом з наймачем де зазначено, що з [PERSON] у гуртожитку має право проживати відповідач [PERSON] (а.с. 17). Судом встановлено, що позивач своїм листом від 17.09.2013 р. повідомив відповідачку [PERSON], що термін дії договору оренди житлового приміщення у гуртожитку закінчується 31.10.2013 р., у зв'язку з чим житлове приміщення має бути звільнено у передбачений договором термін (а.с. 25, 26, 27). Встановлено, що позивач своїм листом від 10.10.2013 р. на лист відповідачки [PERSON] повідомив останню, що не має можливості продовжити з нею Договір найму житла на наступний термін, у зв'язку з чим позивач вимагає звільнити займане житлове приміщення та повернути майно (а.с. 28, 30). Позивачем повторно 18.11.2013 р. було повідомлено відповідачку про необхідність звільнити кімнату [ADDRESS] в добровільному порядку, проте, вказана вимога відповідачкою була залишена без реагування та виконання (а.с. 31, 32). Встановлено, що факт проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні після закінчення строку дії Договору оренди житла підтверджується Актами від 14.03.2014 р. та від 15.05.2014 р., при цьому, останній був підписаний особисто відповідачкою [PERSON] (а.с. 76, 99). Згідно, ч. 1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3.2. Договору найму (оренди) житла, відповідачка зобов'язалась повернути наймодавцю позивачу по справі майно (приміщення в якому воно розташоване) в порядку та строки визначені договором, сплати за найм (оренду) майна на дату підписання акту повернення майна. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі в порушення умов договору не звільнити займане ними житлове приміщення у гуртожитку, останні підлягають примусовому виселенню без надання іншого житлового приміщення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів упущеної вигоди за період з 01.11.2013 р. по 15.01.2014 р. в розмірі 4 918 грн. та неустойки за період з 01.11.2013 р. по 15.01.2014 р. в розмірі 8 474,52 грн., вказані вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договору. якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Судом встановлено, що відповідно до п. 5.3 Договору, за несвоєчасне повернення наймачем майна (фактичного звільнення приміщення) наймач сплачує наймодавцю неустойку, у розмірі подвійної плати за найм (оренду), встановлену договором, за час прострочення. Проте, в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що відповідача 05.11.013 р. внесла на рахунок позивача плату за проживання у спірному житловому приміщенні в гуртожитку за листопад 2013 р. в розмірі 1 890 грн. (а.с. 100). У зв'язку з чим суд вважає, що розрахунок неустойки наданий позивачем в розмірі 8 474,52 грн. має бути зменшений на суму 1 890 грн., у зв'язку з чим розмір неустойки, який підлягає стягненню становить 6 584,52 грн. Встановлено, що позивач також просить суд стягнути з відповідачів збитки (упущену вигоду) в порядку ст. 22 ЦК України, за період з 01.11.2013 р. по 15.01.2014 р. в розмірі 4 918 грн. виходячи з розрахунку вартості одного ліжко-місця 660 грн. враховуючи, що відповідачі займають три ліжко-місця посилаючись на укладений 01.12.2013 р. з громадянкою [PERSON] договір найму (оренди) житла (а.с. 34-38). Проте, відповідно до вказаного вище Договору найму житла, громадянка [PERSON] мала намір прийняти в строкове платне користування одне ліжко-місце, а тому розрахунок упущеної позивачем вигоди має виходити з вартості одного ліжко-місце в розмірі 660 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню упущена вигода за листопад, грудень 2013 р. та п'ятнадцять днів січня 2014 р., що становить 1 639,35 грн. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі в добровільному порядку не звільняють кімнату [ADDRESS], при цьому, представник [PERSON] у своїх запереченнях зазначив, що останній на початку 2014 р. проживав у спірному житловому приміщенні, відповідачі підлягають примусовому виселенню з гуртожитку та з останніх підлягає солідарному стягненню суми неустойки, упущеної вигоди та судового збору. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України представник позивача частково довела в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 130 ЖК України, ст.ст. 22, 526, 530, 785,821 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

Outcome: partial