Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Представник [PERSON] - Бутко Олександр Олександрович в жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є. від 05 листопада 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Бутко О.О. зазначив, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Довідкою комунальної установи «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Серії АА № 0000014 від 19.06.2013 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням на пиловий бронхіт І ст., яке виникло у наслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах Відповідачів. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 14 квітня 1992 року причиною виникнення у [PERSON] професійного захворювання було визнано його роботу протягом 22 років 3 місяців в умовах шкідливих факторів, а саме: запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував граничну допустиму концентрацію. Згідно записів трудової книжки [PERSON] з 23.09.1963 року по 13.04.1964 року - працював машиністом, дублер Північного ГЗК, з 08.09.1964 року по 10.10.1964 року - помічником гірничого майстра Північного ГЗК; з 08.12.1967 року по 23.05.1968 року працював підземним помічником бурильника РУ ім. Ілліча, правонаступником якого є «Криворізький залізорудний комбінат», з 10.02.1969 року по 03.08.1969 року працював помічником машиніста екскаватора Первомайського рудника Північного ГЗК; з 23.12.1969 по 15.10.1970 року працював помічником підземного бурильника, підземного бурильника шахти «Північна» РУ ім. Ілліча, правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 17.11.1971 року по 10.03.1976 року працював слюсарем з ремонту обладнання, помічником машиніста екскаватора, начальником зміни, гірничим майстром, машиністом екскаватора Ново - Криворізький ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.04.1976 року по 22.07.1976 року працював підземним гірничим майстром Запорізького залізорудного комбінату; з 11.08.1976 року по 04.01.1982 року працював машиністом екскаватора, начальником дільниці Північного ГЗК; з 06.01.1982 року по 31.12.1987 року працював гірничим майстром шахти «Об`єднана» Першотравнева рудоуправління ВО Кривбасруда, правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 01.01.1988 року по 18.07.1994 року працював підземним гірничим майстром тресту «Кривбасшахтобуд», гірничим майстром шахти «Першотравнева», правонаступником яких є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Внаслідок смерті чоловіка, вона втратила рідну їй людину з яким прожила у шлюбі 30 років, його втрата призвела до того, що вона, перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її змінити свій звичайний ритм життя, заробляти самостійно кошти на життя, самостійно облаштовувати побут. Тому, просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 85000,00 грн., з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - 127 000, 00 грн. та з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» -254 000,00 грн. Відповідно до розпорядження №126 від 13.02.2019 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ керівника апарату, у зв`язку з припиненням повноважень судді Скотар Р.Є. зі здійснення правосуддя та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2019 року справа розподілена судді Ступак С.В. (а.с.186, 187) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року суддею Ступак С.В. прийнято до свого провадження вказану справу та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. (а.с.188) У судовому засіданні представник Позивача [PERSON] - адвокат Бутко О.О. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Прус А.С., 03 грудня 2018 року подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, загальний трудовий стаж [PERSON] у шкідливих умовах праці становить більше 22 років, з яких лише 5 років, останній працював на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Крім того зазначила, що [PERSON] після роботи на підприємстві відповідача продовжив роботу у шкідливих мовах праці на інших підприємствах, свідчило про задовільний стан його здоров`я, доказів того, що чоловік позивача почав хворіти на професійні захворювання під час роботи на підприємстві відповідача не надано. Згідно до Акту розслідування професійного захворювання від 14.04.1992 року не встановлено, що під час праці на ПАТ «АМКР» [PERSON] підпадав під вплив шкідливих факторів виробництва, які перевищували граничні/допустимі норми показників, в вказаному Акті лише зазначено, що під час праці на тресті «Кривбасшахтобуд» шахта «Першотравнева» [PERSON] підпадав під вплив шкідливих факторів, показники яких перевищували норми, а також не виконання певними особами вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» та визначено коло винних осіб. У зв`язку з чим, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Єфремова Т.О. підтримала раніше поданий відзив представником Прус А.С. та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Шатунов А.О., 03 грудня 2018 року подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, та заперечує проти їх задоволення з огляду на те що, ПАТ «Кривбасзалізорудком» не може бути належним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником Треста «Дзержинськруда» та Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», а саме в тієї частини прав і обов`язків до якої в тому числі входили шахти, на яких працював померлий [PERSON] . Крім того, зазначили, що позивачем не надано жодних доказів того, що підприємство є правонаступником структурних одиниць ДВО «Кривбасруда» у яких працював померлий, та є належними відповідачами по справі та зазначили, що позивачем не вірно визначені норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. У зв`язку з чим, просили суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Присутня у судовому засідання представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Літовченко Т.М. підтримала раніше поданий відзив представником Шатуновим А.О. та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Т.Ю., 29 грудня 2018 року подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, та заперечує проти їх задоволення з огляду на те що, загальний стаж роботи [PERSON] на підприємстві відповідача складає усього 6 років 6 місяців 8 днів. Крім того зазначила, що чоловік позивача працював за аналогічними професіями в шкідливих умовах праці на інших підприємствах, а також в підземних умовах праці на шахтах правонаступником яких є ПАТ «КЗРК». У квітня 1992 року Криворізьким ОГПтаПЗ чоловікові позивачки було встановлено професійне захворювання, за фактом якого на підприємстві шахта «Первомайская» було проведено розслідування та складений Акт розслідування професійного захворювання від 14.04.1992 року. У п. 11 вказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло за тих обставин, що потерпілий протягом 22 років 3 місяців працював в умовах впливу на організм запиленості, яка складає 3,2 - 5,3 мг/м3, (ПДК = 2,0 мг/м3), при цьому засобами захисту органів дихання користувався не регулярно. У зв`язку з чим, представник відповідача посилається на те, що в вказаному Акті не вказаний професійний маршрут потерпілого, тобто, робота на яких саме підприємствах була пов`язана з впливом зазначених рівнів запиленості повітря і відповідно, спричинила виникнення профзахворювання. У зв`язку з чим, оскільки в акті не вказано, що робота на «ПівнГЗК» пов`язана з виникненням професійного захворювання у [PERSON] , відповідач вважає ні чим не підтвердженим та передчасним висновком, про те що, саме ПрАТ «ПівнГЗК» є однією з осіб, що заподіяли шкоду і має нести відповідальність за її відшкодування, просили суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Присутня у судовому засідання представник Відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Т.Ю. підтримала раніше поданий відзив та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників по справі та дослідивши наявні у справі докази, на які посилається представник позивача та представники відповідачів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Тернівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу Дніпропетровській області (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.3). Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] останній з 23.09.1963 року по 13.04.1964 року - працював машиністом, дублер Північного ГЗК, з 08.09.1964 року по 10.10.1964 року - помічником гірничого майстра Північного ГЗК; з 08.12.1967 року по 23.05.1968 року працював підземним помічником бурильника РУ ім. Ілліча, правонаступником якого є «Криворізький залізорудний комбінат», з 10.02.1969 року по 03.08.1969 року працював помічником машиніста екскаватора Первомайського рудника Північного ГЗК; з 23.12.1969 по 15.10.1970 року працював помічником підземного бурильника, підземного бурильника шахти «Північна» РУ ім. Ілліча, правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 17.11.1971 року по 10.03.1976 року працював слюсарем з ремонту обладнання, помічником машиніста екскаватора, начальником зміни, гірничим майстром, машиністом екскаватора Ново - Криворізький ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.04.1976 року по 22.07.1976 року працював підземним гірничим майстром Запорізького залізорудного комбінату; з 11.08.1976 року по 04.01.1982 року працював машиністом екскаватора, начальником дільниці Північного ГЗК; з 06.01.1982 року по 31.12.1987 року працював гірничим майстром шахти «Об`єднана» Першотравнева рудоуправління ВО Кривбасруда, правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 01.01.1988 року по 18.07.1994 року працював підземним гірничим майстром тресту «Кривбасшахтобуд», гірничим майстром шахти «Першотравнева», правонаступником яких є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». (а.с.8 - 11) Як видно з матеріалів справи, за життя [PERSON] тривалий час більше 22 років працював в умовах впливу шкідливих факторів, що встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 14.04.1992 року (а.с.4-6). Довідкою комунальної установи «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Серії АА № 0000014 від 19.06.2013 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням на пиловий бронхіт І ст., яке виникло у наслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах Відповідачів. (а.с. 7) У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Доводи представників відповідачів про те, що суд не взяв до уваги того факту, що правовідносини між сторонами виникли у 1996 році до набрання чинності цивільного Кодексу України 2004 року та відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, суд відхиляє, з огляду на наступне. Судом встановлено, що чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] . Слід зазначити, що право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання виникло з моменту смерті її чоловіка та встановлення зв`язку між його смертю, пов`язаною з отриманим професійним захворюванням, тобто з 19 червня 2008 року, а на той час вже був чинний цивільний Кодекс України 2004 року, а отже суд на законних підставах застосував положення ч.2 ст.1168 ЦК України, тому доводи представників відповідачів у цій частині є необґрунтованими. За життя [PERSON] тривалий час, більше 22 років працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах відповідачів, внаслідок чого у нього діагностовано професійне захворювання, що підтверджено актом розслідування професійного захворювання від 14.04.1992 року. А також Довідкою серії АА № 0000014 від 19 червня 2013 року, встановлено зв`язок між смертю [PERSON] та професійним захворюванням отриманим на виробництві відповідачів. (а.с. 4-6, 7) Отже, матеріалами справи доведена вина відповідачів в отриманні постраждалим [PERSON] професійного захворювання на підприємствах відповідачів, що в подальшому стало причиною його смерті. Щодо розміру компенсації моральної шкоди, з відповідачів на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від періоду роботи на підприємствах відповідачів, а також від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач [PERSON] , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань, а також з того, що після смерті чоловіка позивач переносить тяжкі моральні страждання, оскільки рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. У зв`язку зі смертю чоловіка позивач позбавлена можливості відчувати любов, піклування та турботу, що тягне за собою порушення життєвих зв`язків, призводить до необхідності докладати зусилля для організації свого життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання [PERSON] , яка втратила чоловіка внаслідок незабезпечення відповідачами безпечних і нешкідливих умов праці. З наведених вище підстав, не можуть бути прийняті до уваги посилання представників відповідачів на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, яка залишилася без чоловіка, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання: з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 30 000 грн. без урахування податку на доходи фізичних осіб, з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - 65 000 грн. без урахування податку на доходи фізичних осіб та з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - 110 000 грн. без урахування податку на доходи фізичних осіб, а в задоволенні іншої частини позову, позивачу слід відмовити. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial