Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» борг за кредитним договором №K2XRFB2540009 від 24.02.2007 у розмірі 20392 грн 89 коп. станом на 15.02.2021. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп., як сплачений судовий збір при поданні позову. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] за кредитним договором №K2XRFB2540009 від 24.02.2007 отримав кредит у розмірі 1989 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 15.02.2021 має заборгованість у розмірі 47695 грн 95 коп., яка складається з наступного: 0,00 - заборгованість за кредитом, 19576 грн 32 коп.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 716 грн 04 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 27403 грн 59 коп.-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20392 грн 89 коп., яка складається з наступного: 19576 грн 32 коп.-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 716 грн 04 коп.-заборгованість по комісії за користування кредитом; 100 грн 53 коп.-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Ухвалою від 15.03.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія анкети позичальника та копія заяви позичальника №K2XRFB2540009 від 24.02.2007, згідно якої [PERSON] виявив бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк». До Анкети-заяви та заяви позичальника позивач додав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), розрахунок заборгованості за договором №K2XRFB2540009 від 24.02.2007, укладеного між Приват-Банком та клієнтом [PERSON] ,станом на 15.02.2021, копію паспорта громадянина України відповідача, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011, витяг із статуту акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу позивачем заявлено не було. У заяві позичальника зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У заяві позичальника зазначено, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 1989 грн 00 коп. строком на 12 місяців з 24.02.2007 по 24.02.2008 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 59 грн 67 коп. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, комісію в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Встановлений порядок погашення заборгованості: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця, щомісячний платіж складає 230 грн 04 коп. для погашення заборгованості за кредитом. При порушенні відповідачем зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 10,83 % в місяць, які розраховуються від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. До зазначеної заяви позичальника банк додав витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Доданий до позову витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не засвідчений належним чином та не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім того, у анкеті позичальника не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем такої заяви і що саме з ними він був ознайомлений. Згідно з правовою позицією Верховного суду України сформованих у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-757цс15. Таким чином, доданий до позовної заяви витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) суд не приймає як належний та допустимий доказ існування між банком та відповідачем [PERSON] кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору. Відповідно до доданого до позовної заявирозрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 0,00 грн., в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом -0,00 грн., загальний залишок заборгованості за процентами 19567 грн, 32 коп., в тому числі заборгованість за простроченими процентами 19576 грн 32 коп., заборгованість з комісії - 716 грн 04 коп., в тому числі за простроченою комісією - 716 грн.04 коп., погашено пені в тому числі списано 7456 грн.05 коп., загальна сума нарахованої пені 27403 грн 59 коп., всього заборгованості за кредитом 47695 грн 95 коп. Заборгованість до стягнення : загальний залишок заборгованості за процентами 19576 грн 32 коп., заборгованість з комісії 716 грн. 04 коп., загальна сума нарахованої пені 100 грн 53 коп. Всього заборгованість за кредитом 20392 грн 89 коп. Статтею 534 ЦК України визначено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що наявність у відповідача заборгованості за відсотками, пенею та комісії можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно матеріалів справи складає 0,00 грн, тобто відсутня. Крім цього, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом, який би відповідав вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, створений в односторонньому порядку без участі відповідача і тому не може бути визнаним як належним та допустимим доказом по справі. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 у справі №161/16891/15ц. Позивачем не надано до суду первинні банківські документи - виписки по особовим рахунках про рух коштів відповідача. Отже, наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суду дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимим доказами, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed