Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач у лютому 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/ 3 частку квартири, у якому просив припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/ 3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на вказану частини квартири та стягнути з нього на користь відповідача 316 667,00 грн грошової компенсації в рахунок припинення права спільної часткової власності на 1/ 3 частину квартири. У обґрунтування позовних вимог зазначив, що він [PERSON] та третя особа [PERSON] зі спільним сином відповідачем [PERSON] набули в рівних долях (по 1/ 3 частині) у власність квартиру [ADDRESS] . Однак відповідач не проживає в квартирі більше 10 років, не сплачує платежі, спрямовані на утриманні житла, його особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні квартирою ні позивач, ні третя особа відповідачу не чинять. Кожній із сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири з самостійним виходом, а виділ частки квартири відповідача не може мати місце, оскільки відсутня технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі. Фактично позивач та третя особа не є членами родини із відповідачем, оскільки останнього вже більше 10 років не вважають своїм сином і не підтримують із ним жодного спілкування. Зазначена ситуація спровокована ганебною поведінковою відповідача: викрадення коштів у позивача; відсутність буд-якої підтримки пристарілих батьків; залишення напризволяще свого сина [PERSON] (внука позивача), якого позивач вимушений виховувати. Позивач вважає, що на заміну 1/ 3 неподільної частки квартири, яка фактично не потрібна відповідачу, останній отримає від позивача 316 667,00 грн грошової компенсації в рахунок припинення права спільної часткової власності. За вищевказаним позовом ухвалою суду від 21 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 08 травня 2019 року судом закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в підготовче судове засідання 08 травня 2019 року та в судове засідання 21 червня 2019 року не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач і його представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, його представника та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] зі спільним сином відповідачем [PERSON] набули в рівних долях (по 1/ 3 частині) у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.11.1993 року, яке зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації, про що 29.11.1993 здійснено запис у реєстровій книзі за № 4325 (а.с.10). Підставою для видачі свідоцтва про право власності на квартиру є ордер № 2380 від 09.10.1993, що був виданий Міністерством оборони позивачу та його сім`ї: відповідачу і третій особі (а.с.11). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 16.03.2016 № 87/1756 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 10.01.1974 позивач та третя особа. Відповідач зареєстрований з 01.04.1993 (а.с.12). З довідки Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві від 30.01.2018 вбачається, що відповідач не проживає в квартирі більше 10 років. З приводу перешкоджання користування квартирою до управління не звертався (а.с.13). Позивач та третя особа у судовому засіданні стверджували, що відповідач не сплачує платежі, спрямовані на утриманні житла, його особистих речей в квартирі немає. Вже більше 10 років не вважають відповідача своїм сином і не підтримують із ним жодного спілкування. Зазначена ситуація спровокована ганебною поведінковою відповідача: викрадення коштів у позивача; відсутність буд-якої підтримки пристарілих батьків; залишення напризволяще свого сина [PERSON] (внука позивача), якого позивач вимушений виховувати. У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно технічного паспорту квартира є двокімнатною: житлова площа - 30,1 м.кв., у тому числі: 1-а кімната - 19,4 м.кв., 2-а кімната - 10,7 кв.м. Квартира розташована на 1-му поверсі 9-ти поверхового будинку (а.с.14-17). Відповідно до абзацу 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно технічного паспорту на квартиру кожній із сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири з самостійним виходом, а виділ частки квартири відповідача не може мати місце, оскільки відсутня технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже квартира є неподільною. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі більше 10 років та не сплачує коштів за її утримання, суд приходить до висновку про неможливість сторонами спільного володіння та користування майном. У абзацах 3-4 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 зазначено, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Згідно звіту про оцінку майна від 26.12.2018, що складений ФОП [PERSON] , оціночна вартість 2-кімнатної квартири [ADDRESS] станом на 26.12.2018 складає 950 000,00 грн, а 1/ 3 частина квартири складає 316 667,00 грн (а.с.18-20). У відповідності до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 31 січня 2019 року позивачем здійснено попереднє внесення вартості 1/ 3 частки у розмірі 316 667,00 грн на депозитний рахунок суду, що підтверджується відповідним платіжним доручення (а.с.2). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, на підставі вказаних норм закону суд вважає правильним та справедливим припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/ 3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на вказану частини квартири та стягнути з нього на користь відповідача 316 667,00 грн грошової компенсації в рахунок припинення права спільної часткової власності на 1/ 3 частину квартири. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 3 166,67 грн. На підставі викладеного, ст. 365 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 133, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved