Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач, Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просять стягнути з відповідача на користь Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 15 998,65 грн. боргу з безпідставно набутої пенсії. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що [PERSON] , призначено пенсію за віком згідно поданої заяви. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2011 р. позов [PERSON] про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити із 11.01.2011 р. перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії - за 2008 рік. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2013 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2011 року скасовано та позов залишено без розгляду. Дана постанова отримана об`єднаним управлінням лише 30.10.2018 р. за запитом об`єднаного управління, оскільки не була надіслана Львівським апеляційним адміністративним судом. За період з 03.04.2013 року по 30.11.2018 р., та у зв`язку із рахунковою помилкою з боку об`єднаного управління, виникла переплата пенсії в сумі 15 998,65 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує, а також подала суду відзив на позов у якому вказує на те, що позивач в позові зазначає, що отримав постанову апеляційної інстанції лише 30.10.2018 р., а тому безпідставно вважає, що переплата за період з 03.04.2013 року по 30.11.2018 року в сумі 15998,65 грн. підлягає поверненню з пенсії відповідача. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду, чи в судовому порядку. Із змісту вказаної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки у Відповідача відсутні будь-які зловживання, і жодної вини [PERSON] немає в тому, що позивачем несвоєчасно отримано рішення апеляційної інстанції, отримані кошти, які є пенсійною виплатою, поверненню не підлягають. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Також, від позивача надійшла до суду відповідь на відзив у якій вони вказують на те, що в зв`язку з тим, що тривалий час здійснювались нарахування пенсії відповідно до рішення Tернопілського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2011 року, яке було скасовано 03.04.2013 року, і виникла переплата в сумі 15 998,65 грн. за період 03.04.2013 р. по 30.11.2018 р. Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області вважає, що в даному випадку мала місце рахункова помилка з боку об''днаного управління, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] призначено пенсію за віком у Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, згідно поданої заяви. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2011 р. позов [PERSON] про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити із 11.01.2011 р. перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії - за 2008 рік. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2013 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2011 року скасовано та позов залишено без розгляду. Як вбачається із розпорядження №б/н, винесеного 23 листопада 2018 року головою комісії з припинення діяльності Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок ВЗ 08 № п/с 178580, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] і одержує пенсію за віком в розмірі 3 105 грн. 01 коп. на місяць, установлено, що сума переплати 15 998 грн. 65 коп. згідно з довідкою відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсій утворилася за період з 03.04.2013 року по 30.11.2018 року, згідно рішення Львівського апеляційного адміністративного суду №9104/51787/12 від 03 квітня 2013 року, яке надійшло 30 жовтня 2018 року №10840 справа приведена у відповідність(знімається нова середня заробітна плата з 2008 року на 2007 рік). Сума переплати 15 998 грн. 65 коп. взята на облік із 01.12.2018 року. Дана переплата підлягає поверненню з пенсії [PERSON] ., відшкодування проводити у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов`язковими для виконання судами всіх інстанцій. Встановлено, що стаття 1215 ЦК України може застосовуватись лише при наявності підтвердженої доказами рахункової помилки, а безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки № 58, у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed