Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 30 серпня 2021 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 21 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52120175915B від 21.12.2011 року у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 162 200,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 21.12.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обстеження автотранспортний засіб: автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANCER, 2,0, тип легковий сєдан, 2011 р.в., колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 17.12.2011 року та відповідно Договору застави транспортного засобу № R52150372008B-Z1 від 21.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1554. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК`Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК`Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52120175915B від 21.12.2011 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 152\~152,22 грн., а саме: загальної заборгованості за кредитом, яка складає 118\~337,59 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 14.07.2021 року становить 33\~814,63 грн. Просить позивач звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 30 серпня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 31 серпня року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 29 вересня 2021 року. У підготовче засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 13 жовтня 2021 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та аргументи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52120175915B від 21.12.2011 року у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 162 200,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 21.12.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних (а.с.5-13). В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави (а.с.18-19), згідно якого надано в приватне обстеження автотранспортний засіб: автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANCER, 2,0, тип легковий сєдан, 2011 р.в., колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 17.12.2011 року та відповідно Договору застави транспортного засобу № R52150372008B-Z1 від 21.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1554. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.21-23, 26-27). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК`Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК`Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52120175915B від 21.12.2011 року (а.с. 30-32, 35). У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 152\~152,22 грн., а саме: загальної заборгованості за кредитом, яка складає 118\~337,59 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 14.07.2021 року становить 33\~814,63 грн. (а.с.15-17). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, враховуючи, що термін виконання зобов`язань по кредитному договору було встановлено до 25.04.2020 року, а зобов`язання відповідачем не виконується, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави. Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від жовтня 2018 року у справі № 61-14188св18. Пунктом 5.7 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором. Пунктом 5.8 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя здійснити реалізацію предмета застави або набути право власності на предмет застави у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство заставодавця. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 року. Процедура звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку передбачена ч. 1 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка містить лише обов`язок до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У зв`язку\~з задоволенням\~позову,\~з відповідача\~на користь\~позивача відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК Українипідлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2282,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved