Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення від 10.09.2006 року №4212, за яким родині відповідача було надано в орендне користування кімнату [ADDRESS] на термін з 10.09.2006 по 31.01.2007 р.р. В подальшому додатковими угодами термін оренди подовжування, але строк оренди закінчився 30.09.2012 року. Відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить слухати справу в заочному порядку, у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Третя особа в судове засідання не з'явилась, надійшов лист в якому просить суд розглядати справу у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, будинок по [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», що підтверджується розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 року № 777 та додатком до нього (а.с.7, 8). На підставі договору оренди житлового приміщення № 4212 від 10 вересня 2006 року, укладеного між директором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Надточієм М.І. та [PERSON] (а.с.9-12), останній прийняв в орендне користування строком до 31 січня 2007 року кімнату [ADDRESS]. Додатковими угодами №1-7, 9-11 від 22.01.2007 року, 19.06.20007 року, 02.07.2008 року, 30.12.2008 року, 30.03.2009 року, 30.10.2009 року, 30.03.2011 року, 05.10.2011 року, 04.04.2012 року термін дії договору оренди подовжувався (а.с.13-22). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 1 додаткової угоди №11 до договору оренди житлового приміщення від 01.09.2006 року № 4212 від 04.04.2012 року сторони передбачили, що спірний договір оренди подовжено на строк з 01.04.2012 по 30.09.2012 (а.с.22). Частиною 1 ст. 99 ЖК України передбачено, що піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини. Листом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 19.08.2013 року № 110/908-1790 було повідомлено директора КП «Спецжитлофонд» про видачу на ім'я [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.30). КП «Спецжитлофонд» в 2013 році на адресу [PERSON] направлялась заява про припинення дії договору оренди в якій містилось прохання звільнити кімнату [ADDRESS] та передати її за актом прийому-передачі (а.с.23). Довідкою Форма №3 підтверджується, що на даний час в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.24), але з актів від 20.11.2013 року, 19.02.2014 року, 17.04.2014 року, 24.06.2014 року вбачається, що [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає (а.с.26-29). Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Враховуючи, що відповідач не проживає в кімнаті [ADDRESS] більше року, тобто більше встановленого законом строку, суд знаходить необхідним визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved