Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позич просить суд ухвалити рішення, згідно якого визнати за ним право власності на житловий будинок літ «А-1» з прибудовою літ «а» та надвірними будівлями, а саме: будинок літ. А-1 площею 34,3кв.м. , житлову прибудову літ. «а» (веранда) площею 2,7 кв.м., сарай літ. «Б» площею 30,5кв.м., сарай літ. «В» площею 8,3кв.м., баню літ. «Г» площею 10,2кв.м. , душ літ «Д» площею 4,3кв.м. , сарай літ. «Е» площею 5,0кв.м., вбиральню літ «У» площею 1,6кв.м., гараж літ. «Ж», площею 14.2кв.м., розташованими за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 19.03.1991 року за № 197 йому було виділена земельна ділянка площею 900кв.м. з фонду земель Березівської селищної ради в зоні одноповерхової забудови, в безстрокове користування під індивідуальне будівництво будинку, за типовим проектом серії № 144-24/129/1.2 житловою площею 54кв.м. з кількістю 4-х житлових кімнат в [ADDRESS]. На відведеній земельній ділянці він, без належно оформленої документації, збудував житловий будинок літ. А-1 з прибудовою «а» та надвірні будівлі: сарай «Б», сарай «В», баню «Г», душ «Д», сарай «Е», вбиральню «У», гараж «Ж». В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та вказав, що бажав отримати державний акт на земельну ділянку, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що не зареєстрований житловий будинок. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі та підтвердила, що спірний будинок є самочинним будівництвом. Представник відповідача Березівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився. З листа Березівської селищної ради вбачається, що виконком позов визнає та просить справу розглянути за відсутності свого представника. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши надані докази, суд вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 19.03.1991 року за № 197 [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 900кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку з гаражем за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 37) Згідно акту позивачу було відведена земельна ділянка площею 900кв.м. та він оформив і посвідчив в нотаріальному порядку договір про надання йому в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. (а.с. 35-36, 38) Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участі у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір , доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На вказаній вище земельній ділянці [PERSON] без належного дозволу та належного затвердженого проекту самочинно побудував житловий будинок з надвірними будівлями. Наданими копіями технічного паспорту, складного комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» і технічного висновку складеного приватним підприємством «Приватагросервіс» підтверджено самовільне будівництво житлового будинку з надвірними будівлями. (а.с. 8-26) Відповідно до вимог ст.. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва і введення його в експлуатацію. Доказів, того, що житловий будинок з надвірними будівлями позивача закінченні будівництвом на 100% і введенні в експлуатацію суду не надано. Наданий висновок про технічний стан самовільно зведеного нерухомого майна не може бути прийнятий як достовірний , оскільки з висновку вбачається, що були досліджені будівельні конструкції. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, не визначення або оспорювання. (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України) Звернення до суду з позовом про визначення права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Позивач не надав доказів, що йому з боку відповідача чинилися перешкоди в реалізації права на забудову земельної ділянки або уповноваженим органом безпідставно відмовлено і прийнятті збудованого об'єкту нерухомості в експлуатацію. На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу повністю в задоволенні позовних вимог. На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed