Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

позовні вимоги мотивовані тим, що 09.04.2008 року між позивачем та її сином [PERSON] був укладений договір дарування 17/20 часток домоволодіння №11 по вул. Артема в м. Вінниці. Згодом [PERSON] подарував цю частку будинку своєму синові [PERSON], після чого останній зареєструвався за даною адресою. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.12.2014 року було визнано договір дарування 17/20 часток домоволодіння № 11 по вул. Артема в м. Вінниці [PERSON] недійсним. Будучи власником даного будинку, позивач не могла користуватись ним, оскільки не мала ключів, крім того, в будинку знаходились речі її онука. [PERSON] із своєю дружиною [PERSON] та їх сином [PERSON] проживають у будинку позивача, добровільно виселитись не бажають. Вважає, що відповідачі не є членами її сімї, проте вони перешкоджають позивачу користуватись та розпоряджатись належним їй нерухомим майном Просила усунути їй перешкоди в користуванні будинком № 11 по вул. Артема в м. Вінниці шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] із зняттям їх з реєстраційного обліку. Також просила усунути їй перешкоди в користуванні даним будинком шляхом вселення її у належний їй будинок (а.с. 103-105). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що 17/20 часток жилого будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці в даний час належить [PERSON], право власності зареєстроване в реєстрі. Відповідачі поселились в будинку і [PERSON] був зареєстрований після договору дарування, що визнаний недійсним. Відповідачі не є членами її сім`ї, проте через конфлікт не допускають її до будинку і перешкоджають їй користуватись та розпоряджатись належною їй власністю. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорили, заяви про відкладення розгляду справи суду не надали. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 17/20 часток жилого будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 09.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування 17/20 часток житлового будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці. В подальшому, 15.10.2008 року, [PERSON] подарував частку будинку своєму синові (онуку позивача) [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.12.2014 року визнано недійсним договір дарування 17/20 часток жилого будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці, укладений 09.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] 17/20 часток жилого будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці (а.с. 92-95). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с. 118-119). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 27.05.2015 року: [PERSON], [INFO] з 17.10.2013 року зареєстрований в [INFO]; [PERSON], [INFO] за адресою: м. Вінниця, вул. Артема, 11, 10.01.2014 року був знятий з реєстрації за цією адресою за рішенням суду від 02.12.2013 року №127/22762/13-ц (а.с. 44); [PERSON], [INFO], зареєстрованою по Вінницькій області не значиться. Разом з тим, відповідачі фактично проживають за вказаною адресою і перешкоджають проживанню та користуванню будинком власнику [PERSON], що підтверджується наданими суду доказами. Так, відповідно акту державного виконавця від 07.03.2014 року [PERSON] було виселено з будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці, а стягувачу [PERSON] передано ключі від будинку (а.с. 14). Проте, 29.04.2014 року головою квартального комітету «Вінниченко» складений акт № 278, відповідно до якого зі слів сусідів [PERSON] не проживає у своєму будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці, тому що її правнук [PERSON], онук [PERSON] та його дружина [PERSON] не допускають її до власного будинку, змінили замки на дверях (а.с. 34). Згідно довідки, виданої квартальним комітетом «Вінниченко» 29.04.2014 року №279 (а.с. 33) власником [ADDRESS] є [PERSON] Зі слід сусідів [PERSON] за даною адресою не проживає через те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не допускають її до власного будинку, змінили замки. Дана довідка складена на підставі акту №278 від 29.04.2015 року і завірена головою квартального комітету. Обставини щодо перешкод в користуванні будинком власнику також підтверджуються висновком про результати розгляду матеріалів ЖЄО № 12536 від 06.05.2014 року. 28.05.2015 року головою квартального комітету «Вінниченко» складений акт, відповідно до якого зі слів сусідів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку по вул. Артема, 11/2 проживає [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON]. Дані обставини також підтверджені довідкою квартального комітету № 339 від 02.06.2015 року. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі досліджених доказів суд встановив, що права позивача [PERSON], як власника будинку №11 по вул. Артема в м. Вінниці порушені відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], які всупереч волі позивача та вимогам закону вселились в будинок після укладення договору дарування, що в судовому порядку визнаний недійсним, проживають і користуються будинком на свій розсуд, змінили замки на вхідних дверях, а також безпідставно перешкоджають [PERSON] вселитись та вільно користуватись належною власністю. Судом також встановлено, що родина відповідачів не є членами сімї [PERSON] в розумінні ст. 64 ЖК України, договорів оренди будинку №11 по вул. Артема в м. Вінниці вони не укладали, право користування даним будинком у встановленому законом порядку вони не набули. Реєстрація [PERSON] за вказаною адресою вчинена на підставі договору дарування, що визнаний недійсним, а згоди на реєстрацію [PERSON] за цією адресою [PERSON] не надавала. Добровільно відповідачі з будинку не виселяються, незважаючи на те, що позов перебуває в провадженні суду з 13.03.2014 року, тому підлягають примусовому виселенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про виселення є підставою для зняття з реєстраційного обліку за адресою вул. Артема, 11 в м. Вінниці Бердоуса [PERSON], [INFO] За таких обставин суд вважає позов [PERSON] про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 17/20 часток будинку № 11 по вул. Артема в м. Вінниці доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги про вселення [PERSON] в будинок на підставі ст. 150 ЖК України, оскільки відповідачі перешкоджають її добровільному вселенню, а іншого житла вона не має. Судові витрати в сумі 243,60 грн., понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідачів на користь [PERSON] у рівних частках.

Outcome: approved