Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Український Страховий Дім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в якому просив стягнути страхове відшкодування у сумі 6 328,40 грн. та витрати по оплаті судового збору за подання позову в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17 січня 2012 року між [PERSON] (далі спадкодавець) і ПАО «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 950 про видачу та обслуговування платіжної картки за дебетово-кредитною схемою ( для пенсій, інших виплат) згідно із якими Банк для здійснення розрахунків відкриває [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] у гривнях і забезпечує розрахунки по БПК за умовами цього Договору, відкриває клієнту кредитний рахунок на період дії цього договору і встановлює ліміт кредиту в сумі 5000грн., а спадкодавець зобов»язується погашати кредит і відсотки за його користування. Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє на період строку дії картки і завершення всіх розрахунків по картрахунку згідно з п.10.1. ( а.с.15-17). 25.08.2011 року між Банком та ПАТ «Український Страховий Дім» ( далі Страховик) було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0025, предметом якого є майнові інтереси Банка ( страхувальника), що не суперечить чинному законодавству України та пов»язані з невиконанням або неналежним виконання позичальниками Банку - соціальними пенсіонерами своїх зобов»язань за кредитними угодами, та у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання Спадкодавцем, як позичальника Банку, своїх договірних зобов»язань. У серпні 2013 року Банк звернувся до Страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв»язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов»язань за кредитного угодою, а саме виникнення у зв»язку із відмовою нею від виконання договірних зобов»язань простроченої заборгованості за її картковим рахунком. Згідно з умовами договору Страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату Банку страхового відшкодування в розмірі 6328,40грн. , відповідно платіжного доручення № 1804 від 04.09.2013 року та № 2010 від 07.11.2013 року. У зв»язку з цим, у вересні 2013 року Страховик звернувся до [PERSON] із вимогою про відшкодування завданих збитків, жодної відповіді на вказану вимогу Страховика отримано не було, вказані збитки Спадкодавцем Страховику відшкодовані не були. 14.01.2014 року Страховиком отримано ухвалу Лисичанського міського суду від 16.12.2013 року, відповідно до якої [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.4.1, 4.2 договору страхування страховими випадком є факт завдання Банку збитків внаслідок невиконання або часткового невиконання позичальником своїх зобов»язань по поверненню суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Відповідно до ст. 992 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов»язок відшкодувати майнову шкода(збитки) , яка була завдана спадкодавцем. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Із листа виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 06.03.2014 року № 886/01-19 вбачається, що з Реєстру прав власності на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], який є зареєстрованим за цією адресою ( а.с.41-42). З листа Лисичанської державної нотаріальної контори від 28.01.2014 року № 84/02-14 вбачається, що станом на 22.01.2014 року спадкоємці гр. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до держнотконтори не зверталися. ( а.с.40) Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким , що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Відповідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Луганській області від 17.05.2014 року [PERSON], [INFO] зареєстрований 16.02.1988 року за адресою [ADDRESS]. Підтвердженням виплати страхового відшкодування за позичальника [PERSON] позивачем АТ «Ощадбанку» 6143грн. є платіжне доручення № 1804 від 04.09.2013 року ( а.с.22) та платіжне доручення № 2010 від 07.11.2013 року на суму 185,40 грн. . Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача [PERSON], підлягає стягненню сума 6328,40грн та також судовий збір в сумі 243грн.60 коп відповідно до ст..88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 992, 1216, 1218,1231, 1268, 1282 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,суд

Outcome: approved