Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

позивач ТОВ «ПВНАК «Ліга справедливості» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, належного первісному кредиторові за договором про надання юридичних послуг №07/07-11 від 7.07.2011 року. Під час розгляду справи представником позивача був зменшений розмір позовних вимог щодо основного зобов»язання і остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача: основної суми боргу за договором про надання юридичних послуг №07/07-11 від 7.07.2011 року в розмірі 16000,00 грн.; штрафу - 4000,00 грн.; пені за вищезазначеним договором - 143040,00 грн., а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст.516 ЦК України відступленням права вимоги за договором №09/12 від 9.01.2011 здійснено заміну кредитора у відносинах ТОВ «Адвокатська агенція «Акцепт» з [PERSON] А умовами попереднього договору між сказаним товариством та відповідачем був укладений договір №07/07-11 від 7.07.2011 року про надання юридичних послуг, згідно умов якого вартість юридичних послуг становить 48000,00 грн., за невиконання умов якого передбачено обов»язок сплатити штраф у розмірі 25% від суми договору, що в даному випадку складає 4000,00 грн., а також пеню 1% в день від суми прострочки у випадку несвоєчасної оплати в розмірі 143040,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в межах заявлених вимог та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надали суду письмові заперечення, в яких посилались на те, що в договорі про надання правової допомоги від 7.07.2011 року, відсутній чіткий предмет позову, відповідач пояснив, що він не підписував акт виконаних робіт, оскільки підписував чистий аркуш паперу, вважає, що при укладанні договору не було досягнуто всіх його істотних умов, тому згідно ст.638 ЦК України, права і обов»язки за договором не виникли. Крім того, вважає, що ТОВ «Адвокатська агенція «Акцепт» не виконала умов договору, оскільки його інтереси в суді представляв представник за довіреністю, а відомостей, що він працював в товаристві немає. Крім того, сторона відповідача просила застосувати сплив строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п.1 ч.2 ст.14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до змісту статей 206 та 208 ЦК України, правочини між юридичною та фізичною особою належить вчиняти виключно у письмовій формі крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Судом встановлено, що 7.07.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Адвокатська агенція «Акцепт» укладено договір про надання адвокатських прослуг. Згідно п.1.1. вказаного договору, [PERSON] доручає, а юридична фірма бере на себе зобов»язання надавати юридичні послуги по справі про стягнення заборгованості по договору позики з [PERSON] та [PERSON] на умовах та у порядку, визначеному цим договором. Додатком №1 до договору сторони визначили, що вартість юридичних послуг становить 48000,00 грн. (а.с.12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. На підтвердження виконання вказаного договору сторони 6.12.2011року склали та підписали відповідний акт прийому-передачі виконаних робіт №1, в якому також зазначено, що загальна вартість виконаних робіт складає 48000,00 грн. і сторони претензій щодо виконаних робіт не мають (а.с.14). У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, або підстави звільнення від доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, посилаючись в своїх запереченнях на відсутність досягнутих істотних умов вказаного договору, позивач його не оспорював у встановленому порядку, а показання свідка [PERSON] фактично не стосувались суті пред»явлених до відповідача вимог, тому суд не дає їм оцінку. Натомість, виконання зазначеного договору ТОВ «Адвокатська агенція «Акцепт» підтверджено також і копіями розписок на ім»я [PERSON], [PERSON]. про отримання ними грошових коштів у [PERSON] та обов»язку їх повернути, копією позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON]. про стягнення боргу за договорами позики (вказаними розписками), рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 2.12.2011 року про задоволення позову про стягнення з зазначених відповідачів суми боргу на користь позивача, заявою про видачу виконавчих листів на виконання рішення суду, копіями виконавчих листів, відповідними постановами про відкриття виконавчих проваджень (а.с.47-60). Крім того, посилання позивача на те, що вказаний договір про надання юридичних послуг вже був предметом розгляду інших судів, також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються наданими копіями рішень: від 15.07.2013 року Голосіївського районного суду м. Києва та від 20.06.2014 року Голосіївського районного суду м. Києва , які містяться в матеріалах вказаної цивільної справи, відповідно до яких вирішувались спори щодо стягнення грошових коштів щодо інших договорів. Разом із тим, відповідач [PERSON] не виконав умов вказаного договору, не оплатив надані юридичні послуги, що ним і не заперечувалось в судовому засіданні. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст.516 ЦК України передбачають, що заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступленням права вимоги за Договором №09/12 від 9 січня 2011 року здійснено заміну кредитора у відносинах по договору №07/07-11 від 7.07.2011 року, а саме: замінено ТОВ «Адвокатська агенція «Акцепт» на ТОВ «ПВНАК «Ліга справедливості», яке виступає належним позивачем у вказаній справі (а.с.10-11). При цьому, також слід зазначити, що вказаний договір про відступлення права вимоги також ніким не оскаржений і діє на час розгляду справи. Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від [PERSON] (боржник) сплати грошових коштів. Копію вимоги-повідомлення про відступлення права вимоги [PERSON] отримав 19.02.2014р. (а.с.16-18). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевказаного, суд прийшов до висновку про невиконання [PERSON] умов договору №07/07-11 від 7.07.2011 року про надання юридичних послуг, оскільки порушив вимоги п.4.2. договору №07/07-11, відповідно до якого оплата послуг юридичної фірми здійснюється замовником за попередньою оплатою в розмірі 100% передоплати. У випадку погодження юридичною фірмою відстрочки платежу до 3-х днів оплата має бути здійснена не пізніше 3-х днів після фактичного виконання робіт. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи із вищевказаного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу по договору в розмірі 16000,00 грн. підлягають задоволенню. При цьому, в даному випадку до позовних вимог правила ст.267 ЦК України не застосовуються, оскільки трирічний строк позовної давності по договору №07/07 від 7.07.2011 року на час розгляду справи не сплинув. Відповідно до п.4.3. договору №07/07-11 у випадку несвоєчасної оплати послуг замовник зобов»язався сплатити штраф в розмірі 25% від суми договору та пеню 1% в день від суми прострочки у випадку несвоєчасної оплати. Згідно розрахунків позивача, сума штрафу складає 4000,00 грн, а пені - 143040,00 грн. (а.с.37). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: п.3) сплата неустойки. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами ст.253 ЦК України з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою. Таким чином строк позовної давності про стягнення штрафу і пені згідно пунктів 4.3. та 5.2. договору про надання юридичних послуг від 7.09.2011 року закінчився в грудні 2013 року, а тому позовні вимоги про стягнення суми штрафу в розмірі 4000,00 грн. і пені в розмірі 143040,00 грн. задоволенню не підлягають. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судові витрати розподілені за правилами ст.88 ЦПК України. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 14, 96, 206, 208, 253, 512, 516, 526, 611 ЦК України та

Outcome: partial