Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення 107 697,59 грн. заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 11.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику ([PERSON]С.) грошових коштів в розмірі 81 000,00 грн., що в еквіваленті становило 10 133 дол. США з кінцевим терміном повернення 15.04.2013 року. 15.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором позики від 11.02.2013 року перейшло до [PERSON] та йому було передано всі документи, які засвідчують його права. 20.05.2013 року [PERSON] направив [PERSON] повідомлення про зміну кредитора та копію договору відступлення права вимоги. 02.08.2013 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 81 000 грн., три проценти річних в розмірі 607,50 грн., а також пені в розмірі 72 900, 00 грн. 06.02.2014 року рішенням Івано-Франківського міського суду позов до [PERSON] задоволено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили та ніким не неоскаржувалося, однак, відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого порушуються права позивача. Оскільки, відповідач прострочив виконання своїх зобовязань, тому зобовязаний сплатити позивачу також суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та відповідно відсотки за користування грошовими коштами. А тому, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсотках за користування коштами та 3% річних. Представник позивача в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.63-65). Відповідач в судовому засіданні 17.05.2016 року проти позову не заперечив, проте, кошти на погашення боргу у нього відсутні. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 11.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику ([PERSON]С.) грошових коштів в розмірі 81 000,00 грн., що в еквіваленті становило 10 133 дол. США з кінцевим терміном повернення 15.04.2013 року (а.с.6, 7). 15.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором позики від 11.02.2013 року перейшло до [PERSON] (а.с.8). 20.05.2013 року [PERSON] направив [PERSON] повідомлення про зміну кредитора та копію договору відступлення права вимоги (а.с.9). 06.02.2014 року заочним рішенням Івано-Франківського міського суду позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 154 507,50 грн. заборгованість за договором позики від 11.02.2013 року (а.с.16-18). Проте відповідач по даний час рішення суду не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписок позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 514 ЦК України В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. За змістом ч.1 ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо боржник, який своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачем проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розпискою) від 11.02.2013 року та згідно договору про відступлення права вимоги від 15.04.2013 року, відповідно до якого заборгованість по відсотках у період з 02.08.2013 по 30.11.2015 року становить - 25 406,22 грн. (а.с.65). Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача та наведену позивачем суму заборгованості за вказаними договорами позики(розписками) відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 512, 526, 527, 611, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved