Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 29.11.2019 року в м. Луцьку по вул. Львівській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Renault Kangoo», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказує, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2020 року провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При цьому, встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Водночас, постановою Волинського апеляційного суду від 01.12.2020 року змінено постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. У відповідності до заяви власника пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», р.н. [NUMBER] [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування, йому було виплачено кошти в розмірі 88000 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь товариства в порядку регресу 88000 грн. сплаченого страхового відшкодування, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] була забезпечені в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АМ/001669053 (а.с. 8). Постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 26.08.2020\~року провадження\~по справі\~відносно [PERSON] за ст.\~130\~ч.\~1,\~124\~КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 38\~КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 4). Водночас, постановю Волинського апеляційного суду від 01.12.2020 року вказану постанову змінено та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. В іншій частині, постанова суду залишена без змін (а.с. 5-6). Згідно із ст. 82 ч. 6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма передбачена в ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому,\~відповідно до\~ст.\~38\~ч.\~1\~п.\~«а» Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається із платіжного доручення № 38289 від 23.12.2019 року страховою компанією було виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 88000,00 грн. (а.с. 13). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 88000,00 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. судових витрат. Згідно з ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, оскільки, позивачем не надані належні докази, передбачені ч. ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України для підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, то вони не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial