Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» в серпні 2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р. в розмірі 28828,24 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Посилається в позові на те, що 06.06.2014 р. між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Л71.188.29756, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 50876,00 грн., зі сплатою 0% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 29.12.2016 р. відповідач не повернула Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, у зв'язку з чим має заборгованість в розмірі 28828,24 грн. Позивач посилається на те, що 29.12.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №29/12-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 29.12.2016 р., а Новий кредитор, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р., за яким відповідач являється боржником. Станом на 28.02.2017 р. (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р. становила 28828,24 грн. Відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 0,00 грн. Останній платіж (зарахування по Кредитному договору) було здійснено 07.09.2016 р. Станом на 09.08.2018 р. заборгованість відповідача за кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р. становить 28828,24 грн., з яких: 28828,12 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 0,12 грн. - заборгованість по нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 29 серпня 2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.06.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Л71.188.29756, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 50876,00 грн., зі сплатою 0% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 6 дня/числа кожного місяця, при чому перші 59 внески/внесків у рівній сумі 847.9500 гривень, а останній внесок 848.1900 гривень до 06.06.2019 р. Відповідно до п. 4.1.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 3.2.3 цього Договору. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № TR.1893462 від 10.06.2014 р. Вбачається, що 29.12.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №29/12-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 29.12.2016 р., а Новий кредитор, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р., за яким відповідач являється боржником. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно довідки-розрахунку заборгованості, у [PERSON] станом на 09.08.2018 року наявна заборгованість за кредитним договором №Л71.188.29756 від 06.06.2014 р. у розмірі 28828,24 грн., з яких: 28828,12 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 0,12 грн. - заборгованість по нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Як встановлено з матеріалів справи, Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, не здійснюється щомісячне погашення кредиту та не сплачуються відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Так, після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 0,00 грн. Останній платіж (зарахування по Кредитному договору) було здійснено 07.09.2016 р. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER]. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст. 1082 ЦК України, відповідача було письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу реєстрації відповідача. 05.12.2017 р. на адресу відповідача ТОВ «НФС» було направлено вимогу від 04.12.2017 р. вих. №Л71.188.29756 про усунення порушення кредитних зобов'язань. Згідно даної вимоги ТОВ «НФС» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення новим Кредитором цієї вимоги виконати зобов'язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити відсотки (проценти) за користування кредитними коштами, та інші платежі за Кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги ТОВ «НФС» будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір Кредитора. Зазначена вимога залишилася поза увагою відповідача. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконала умов укладеного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором в загальному розмірі 28828,24 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved