Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

представник [PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 2000 року [PERSON] з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі, від якого 05 лютого 2009 року у них народився син [PERSON]. Однак, після народження останнього [PERSON] покинув позивача та самоусунувся від виконання батьківських обовязків, в тому числі щодо утримання сина. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального забезпечення своєї дитини, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. У судове засідання представник органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області як третьої особи також не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що з 2000 по 2009 роки [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, від якого у них 05 лютого 2009 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 128093, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 13 лютого 2009 року, актовий запис № 12 (а. с. 7). Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Отже, враховуючи те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], то з урахуванням вищевказаних норм та ч. 1 ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved