Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

ПрАТ «СК «АРКС»» 18 червня 2020 року звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.02.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , та транспортного засобу «Geely MK Cross», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «АРКС»» транспортний засіб «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно європротоколу [PERSON] визнав свою вину даній ДТП. Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту № АХА2449390, рахунку зі СТО та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб становить 8531,28 грн. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , відповідно до рахунку СТО становить 41298,06 грн. В рамках прямого врегулювання ПрАТ «СК «АРКС»» було компенсовано страхове відшкодування у розмірі 32766,78 грн. Тобто залишок невідшкодованої суми складає 8531,28 грн. (41298,06 грн. - 32766,78 грн. = 8531,28 грн.). Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 8531,28 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2020 року позовну заяву передано на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У своєму клопотанні представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 06.02.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , та транспортного засобу «Geely MK Cross», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно європротоколу [PERSON] визнав свою вину даній ДТП (а.с. 26). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , застрахована згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 26.11.2018 року (а.с. 5-20). Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту № АХА2449390, рахунку зі СТО та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб становить 8531,28 грн. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Highlander», д/ [NUMBER] , відповідно до рахунку СТО становить 41298,06 грн. В рамках прямого врегулювання ПрАТ «СК «АРКС»» було компенсовано страхове відшкодування у розмірі 32766,78 грн. Тобто залишок невідшкодованої суми складає 8531,28 грн. (41298,06 грн. - 32766,78 грн. = 8531,28 грн.). Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. В той же час, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Таким чином, регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Отже, зважаючи на викладене, в цьому конкретному випадку відбувся перехід до позивача (ПрАТ «СК «АХА Страхування») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 61-5784св18, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись при застосуванні відповідних норм права. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС»» законні та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 4) покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved