Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2007 року між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 003-18993-141107. Згідно вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] і надано платіжну картку та кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3 000 грн. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак свої зобов'язання по кредитному договору не виконував, кредит та відсотки за користування кредитом в обсязі, що передбачено договором не погашав. Просить стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 614 грн. 33 коп. та понесені ними судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, відповідач просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, пояснивши, що останній платіж за цим кредитним договором був здійснений нею 28.08.2009 року, після чого їй усно повідомили працівники банку, що заборгованості перед банком вона більше не має, і з того часу жодних претензій та вимог від банку вона не отримувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.11.2007 року між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 003-18993-141107. (а.с.8-9). Відповідно до вказаного договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. Згідно п. 2.3 держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. (а.с.10). Як вбачається з виписки з карткового рахунку клієнта [PERSON], відповідач свої зобов'язання по кредитному договору виконувала, але допускала прострочення чергових платежів, тому виникла заборгованість по даному зобов'язанню. Останній платіж по кредиту був здійснений позивачкою 28.08.2009 року (а.с.16). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем сума основного боргу, відсотків за несвоєчасний обов'язковий платіж за кредитним договором складає 2764,33 грн.( а.с.16-17) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строком відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно було б стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 2 764 грн. 33 коп. В той же час відповідач звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності, яку мотивує тим, що законом встановлений строк позовної давності 3 роки, а позивач дізнався порушення свого права на своєчасне повернення коштів за кредитним договором з того часу, коли після останнього платежу настав строк внесення чергового платежу, але він так і не був внесений нею, тобто з 15.09.2009 року, але з невідомих причин банк до суду та до неї особисто не звертався, вона вважала, що не має жодних зобов'язань перед банком. Тому просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Представник позивача пояснив, що позов не був своєчасно поданий до суду у зв'язку з великим обсягом позовної роботи в банку. Зазначену представником позивача причину пропуску встановленого законом трьохрічного строку суд не може визнати поважною. Відповідно до ст. 257, ст. 261 ЦК України загальний строк позовної давності - три роки з моменту, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права. Суд вважає, що позивач дізнався про порушення свого права наступного дня після закінчення строку, передбаченого кредитним договором для внесення чергового платежу по кредиту, тобто з 16.09.2009 року. З цього моменту необхідно рахувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed