Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 р. звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що він є співвласником приватного будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS]. Йому належить 23/50 будинку. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 800 кв. метрів, яка була надана для його обслуговування у 1938 році та затверджена рішенням виконкому Дніпродзержинської міськради № 247 від 06 квітня 1954 року. Тим же рішенням, сусідньому домоволодінню, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] була виділена земельна ділянка загальною площею 779 кв. м. Межа між їхніми ділянками до 2005 року проходила на відстані 80 сантиметрів від задньої стіни належної мені літньої кухні. В 2007 році відповідач [PERSON] звернулася до міськради із заявою про приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та в 2009 році отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 816 кв. м серії ЯЖ № 904623. Співвласником земельної ділянки у оспорюваному акті записана [PERSON]. Він не може погодитися з межами, які встановлені цим актом, тому що сталося накладання меж земельної ділянки № [NUMBER] на його земельну ділянку таким чином, що межа фактично проходить по його літній кухні, яка будувалася ще у 30-ті роки минулого сторіччя. Таким чином, межі земельної ділянки [ADDRESS], вказані у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904623, який виданий на ім'я [PERSON] не відповідають межам фактично наданим їм рішенням виконкому Дніпродзержинської міськради № 247 від 06 квітня 1954 року земельним ділянкам для обслуговування домоволодінь. Через це він не має доступу до задньої стіни належної йому літньої кухні та не може провадити необхідні роботи по підтриманню її в належному стані, необхідному для проживання. Просив визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904623, який виданий на ім'я [PERSON] та [PERSON]; скасувати запис про державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904623 від 17.03.2009 р.; визнати недійсним та скасувати п. 78 рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області від 24.12.2007 року № 327-17/V «Про передачу громадянам земельної ділянок у власність, надання земельних ділянок на умовах оренди, розподіл земельних ділянок, вилучення та затвердження площ землекористування», в частині передачі [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0816 га у [ADDRESS]; зобов'язати ТОВ «Землеустрій» виготовити технічну документацію на земельну ділянку [ADDRESS] на загальну площу 779 кв. м відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради № 247 від 06.04.1954 року та вже встановленого порядку користування; стягнути з відповідачки [PERSON] його користь судові витрати. У травні 2014 р. позивач уточнив свої позовні вимоги, додатково просив зобов'язати [PERSON] встановити паркан на земельній ділянці у [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану в межах площі 779 кв. м; дозволити вхід на територію домоволодіння по [ADDRESS] фахівцям для проведення необхідних землевпорядних робіт та контролю за їх виконанням; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати в загальній сумі 2511,28 грн. (судовий збір 111,80 грн., витрати за виготовлення кадастрового плану (геодезичні роботи) - 1599,48 грн., юридична допомога 800 грн.). У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали із зазначених у ньому підстав, представники відповідача [PERSON] позов не визнали посилаючись на його безпідставність, відповідач [PERSON] та представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заява, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є співвласником приватного будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS]. За договором дарування йому належить 23/50 частини будинку. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 800 кв. м, яка була надана для його обслуговування у 1938 році та затверджена рішенням виконкому Дніпродзержинської міськради № 247 від 06 квітня 1954 року. Тим же рішенням, сусідньому домоволодінню, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] була виділена земельна ділянка загальною площею 779 кв. м. Межа між цими ділянками до 2005 року проходила на відстані 80 сантиметрів від задньої стіни належної позивачеві літньої кухні. В 2007 році відповідач [PERSON] звернулася до міськради із заявою про приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та в 2009 році отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 816 кв. м серії ЯЖ № 904623, який виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований в «Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» під № 010910600165 від 17.03.2009 р. Співвласником земельної ділянки у оспорюваному акті записана [PERSON]. Вказані обставини визнаються сторонами, тому суд вважає їх встановленими. В дійсності, як встановлено судом, позивач по справі до 2005 року користувався земельною ділянкою не 800 кв. м, а земельною ділянкою 958 кв. м, тобто на 158 кв. м більше ніж виділялася їм земельна ділянка. Ці обставини підтверджуються технічним паспортом, який позивач надав суду, і з якого вбачається, що норма земельної ділянки складає 800 кв. м і залишки земельної ділянки складають 158 кв. м. У 2012 році позивач зробив кадастровий план земельної ділянки по [ADDRESS], і з якого вбачається, що у позивача земельна ділянка не 958 кв. м, а вже 1069 квадратних метра. Кадастровий план знаходиться в матеріалах справи (а. с. 141). Таким чином, ствердження позивача, що його земельна ділянка з 2007 по 2012 рік зменшилася на 40 кв. метрів не відповідає дійсності. З 2007 по 2012 рік земельна ділянка позивача збільшилась на 263 кв. м в порівнянні із ділянкою, яка в дійсності йому надавалася. У своїй позовній заяві позивач вказує, що він не може погодитися з межами спірної земельної ділянки, яка встановлена Державним актом на право власності на земельну ділянку і кадастровим планом, тому, що по його ствердженню сталося накладання меж земельної ділянки № [NUMBER] на його земельну ділянку таким чином, що межа фактично проходить по його літній кухні, яка будувалася ще у 30-ті роки минулого сторіччя. Таке ствердження позивача не відповідає дійсності, тому що позивач за період 2009 по 2014 рік побудував самочинно гараж розміром 4,6 метрів на 10 метрів і висотою 7 метрів. Замість літньої кухні, яка була побудована в 30-ті роки, позивач самочинно побудував двоповерховий житловий будинок розміром 5 метрів на 10 метрів і висотою 13 метрів по межі спірної земельної ділянки, який значно збільшив розміри існуючої до того літньої кухні, розмір якої складав 3,7 метрів на 8 метрів, висотою 2 метра. Викладенні обставини підтверджуються наступними документами: актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 03.08. 2012 року, відповіддю виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська № Я-360/4 від 17.09.2010 року, відповіддю інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області № Я-5 від 11.08.11 року, відповіддю інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області № Я-745/06 від 06.08.12 року, відповіддю виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради № Я-439 від 11.07.12 року, актом обстеження земельної ділянки буд. № [ADDRESS] від 07.07.12 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку, кадастровим планом на ділянку по [ADDRESS], кадастровим планом на ділянку по [ADDRESS] у м. Дніпродзержинську, які були долучені до справи у якості доказів. Згідно вимог ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядуванням акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до Інструкції, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. При виготовленні кадастрового плану для видачі Державного акта на право приватної власності на землю для відповідачів ніяких помилок або порушень не допущено. Рішенням Дніпродзержинської міської ради № 247 від 06.04.1954 року про передачу земельної ділянки у власність є правильним, а Державний акт, який виданий на їх підставі є накресленим без помилок. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов'язані дотримуватись законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою. При виготовленні технічної документації щодо передачі земельної ділянки у власність відповідачу, порушень не допущено. Позивачем разом з позовною заявою надано суду технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, які завіряють право на земельну ділянку громадянки України [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. в документації на листі № 13 (а. с. 38) є акт встановлення меж земельної ділянки, що передаються у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) від 09 серпня 2007 року, який складався фахівцем землеустрою, з якого вбачається, що цей акт складався у присутності [PERSON], [PERSON] і суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що підтверджує законність приватизації земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] Ці обставини у суді підтвердив представник відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Саєнко В.М. Суд вважає, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 904623, який виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований в «Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» під № 010910600165 від 17.03.2009 р. не може бути визнано недійсним та скасовано. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] не обґрунтовані, безпідставні і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed