Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк» 30.09.2013 року звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20.10.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP34880388 про надання кредиту у сумі 8716,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 24.05.2013 р. заборгованість складає 95809,13 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 7790,73 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 32748,34 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання складає 50231,53 грн., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) складає 500,00 грн., штраф (процентна складова) складає 4538,53 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 95809,13 грн. та понесені по справі витрати по сплаті судового збору у розмірі 958,09 грн. Представник відповідача, діючий згідно довіреності, з позовними вимогами не погодився та подав заперечення, відповідно до змісту яких просив знизити розмір неустойки, застосувавши ч.3 ст. 551 ЦК України, до 7790,73 грн., оскільки розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Також подав заяву про зменшення розміру неустойки (пені), відповідно до змісту якої просив знизити розмір неустойки, застосувавши ч.3 ст. 551 ЦК України, до 7790,73 грн., оскільки розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Також подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», застосувавши строк позовної давності до позовних вимог, так як кредитний договір укладений на 24 місяців з 26.10.2006 р. по 20.10.2008 р., а позивач скористався своїм правом на звернення до суду тільки 26.09.2013 р. коли вже минуло 5 років. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. [PERSON] підтвердив своїм підписом згоду про те, що заява разом з умовами надання споживчого кредиту та тарифами банку складають кредитний договір, а також що ознайомився з умовами надання споживчого кредиту відповідно до яких п.5.5 термін позовної давності встановлено за згодою сторін строком на 5 років, тому Банком не пропущений строк позовної давності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, діючий згідно довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на заяву про застосування строків позовної давності, просив суд відмовити в задоволення позову, застосувавши строк позовної давності до позовних вимог. Також суду пояснив, що уразі не застосування строків позовної давності, просить зменшити розмір неустойки (пені), застосувавши ч.3 ст. 551 ЦК України, до 7790,73 грн., оскільки розмір пені значно перевищує розмір основного боргу, а відповідач отримує невеликий дохід. Суд вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 20.10.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP34880388 про надання кредиту у сумі 8716,50 грн. зі строком повернення 20.10.2008 р., зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах, що підтверджується копією договору. Відповідно до даного договору, позичальник підтверджую, що отримав оригінал кредиту. Виражає свою згоду, що ця заява разом з запропонованими ПриватБанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір та з даними умовами він ознайомився та погодився, які були надані йому у письмовій формі, про що свідчить особистий підпис [PERSON] Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що [PERSON] підписував даний договір. Відповідно до п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту Позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в Заяві. Погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше1 гривні за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не повертає кредит позивачу в строки, визначені Договорі, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, таким чином виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 24.05.2013 р. становить 95809,13 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 7790,73 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 32748,34 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором складає 50231,53 грн., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) складає 500,00 грн., штраф (процентна складова) складає 4538,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № DNH4KP34880388 від 20.10.2006 р. Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонам встановлено тривалістю п'ять років, що відповідає частині першій статті 259 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі за заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP34880388 від 20.10.2006 р., відповідач здійснював останній платіж відсотків по кредиту - 03.10.2007 р., погашення пені взагалі не здійснював. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 266 ЦК україни, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стянення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором за період з 04.12.2006 р. по 22.05.2008 р. включно слід відмовити у зв`язку зі спливом збільшеного строку позовної давності, передбаченого Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, заяву про поважність пропуску строків позовної давності позивач до суду не подавав. Частина 3 ст. 551 ЦК України надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобов'язання. На підставі того, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту та розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а представником відповідача надано заяву та заявлено клопотання про зменшення розміру пені, а також суду надані пояснення, відповідно до яких відповідач отримує невеликий дохід, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягнення пені до розміру основного зобов'язання, тобто до 7790,73 грн., з урахуванням матеріального становища відповідача та того, що дійсно розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту та розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовом задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у 53368,33 грн., з яких заборгованість по кредиту - 7790,73 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 32748,34 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 7790,73 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4538,53 грн., судовий збір у розмірі 533,68 грн.

Outcome: partial