Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № R53100483587В від 13.11.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних, з кінцевим терміном повернення 13.11.2016 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконала. Пунктом 4.13 Кредитного договору передбачено, що у разі незгоди Позичальника із зміненими умовами Правил (порядок змін регламентується п. 5.1 та п. 5.2 Правил) через 60 календарних днів з дати відповідних змін строк повернення кредиту за цим договором вважається таким, що настав. Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено,що уразі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідач станом на 25.11.2014 року має заборгованість 51179,30 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту 40177,90 грн.; прострочена заборгованості по кредиту 5009,55 грн.; інфляційні втрати 90,21 грн.; 3% річних - 23,84 грн.; прострочена заборгованість по відсотках 1123,05 грн.; 3% річних 04,13 грн.; інфляційні втрати 18,75 грн.;прострочена заборгованість по комісії за управління кредитом 2562,41 грн.; пеня, нарахована за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом 578,90 грн.; пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу 1650,56 грн. Вимога, що була пред'явлена до відповідача щодо виконання взятих на себе зобов'язань, залишена без задоволення. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R53100483587В від 13.11.2013 року у розмірі 51 179,30 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 511,79 грн. Представник позивача Штець В.О. в судове засідання не з'явився та надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № R53100483587В від 13.11.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних, з кінцевим терміном повернення 13.11.2016 року, що підтверджується копією договору, копією меморіального ордеру від 13.11.2013 року (а.с. 15-27). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам не виконує. Відповідач станом на 25.11.2014 року має заборгованість 51179,30 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту 40177,90 грн.; прострочена заборгованості по кредиту 5009,55 грн.; інфляційні втрати 90,21 грн.; 3% річних - 23,84 грн.; прострочена заборгованість по відсотках 1123,05 грн.; 3% річних 04,13 грн.; інфляційні втрати 18,75 грн.;прострочена заборгованість по комісії за управління кредитом 2562,41 грн.; пеня, нарахована за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом 578,90 грн.; пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу 1650,56 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-14). Пунктом 4.13 Кредитного договору передбачено, що у разі незгоди Позичальника із зміненими умовами Правил (порядок змін регламентується п. 5.1 та п. 5.2 Правил) через 60 календарних днів з дати відповідних змін строк повернення кредиту за цим договором вважається таким, що настав. 08.08.2014 року позивач направив відповідачу лист-вимогу № 5608/1-2.72, відповідно до якого Банк вимагає дострокового виконання умов кредитного договору, а саме в місячний термін з дня отримання листа сплатити в повному обсязі заборгованість по кредиту та попереджено, що у разі невиконання вимог про погашення заборгованості перед Банком в повній мірі по закінченню 30-денного терміну з дня отримання листа, Банк набуде права стягнути заборгованість в примусовому порядку шляхом звернення до суду (а.с.28). Однак відповідач не виконала вимоги Банку, тому відповідно до вимог п. 4.13 Кредитного договору, строк виконання зобов'язань за Договором вважається таким, що настав. Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено,що уразі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Пунктом 7.1. Кредитного договору встановлено, що на підставі ст. 259 ЦК України, строк позовної давності до вимог про стягнення пені, штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у три роки. Однак, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, з наведених нижче підстав. Так, згідно ч.1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Заявлені Банком вимоги про одночасне стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту та відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми, свідчать про намагання кредитора застосувати до боржника (відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України. Тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми сплати процентів в розмірі 04,13 грн. та 3 % річних від простроченої суми сплати кредиту в розмірі 23,84 грн., що разом становить 27,97 грн., слід відмовити за безпідставністю. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R53100483587В від 13.11.2013 року в розмірі 51151,33 грн. (51179,30 грн. - 27,97 грн. = 51151,33 грн.) Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобов'язання, встановлені укладеним кредитним договором № R53100483587В від 13.11.2013 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] добровільно не виконує і кредит не повертає, то з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 51151,33 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 511,51 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial