Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 15.04.2016 року між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики № 31488 в електронній формі, відповідно до умов якого Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 550 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору позики від 15.04.2016 року встановлено, що позика надається строком на 15 днів. Відповідно до п. 1.4 Договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Крім того вказує, що ним на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 550 грн., що підтверджується повідомленням від 03.04.2019 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року. Станом на 19.04.2019, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 23392 грн. 35 коп., з яких: 550 грн. - основний борг, 11514 грн. 55 коп. - заборгованість по відсотках, 11327 грн. 80 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за Договором позики № 31488 від 15.04.2016 року в сумі 23392 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн. Ухвалою суду від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Однак неявка представника позивача не перешкодає розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за останнім зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб - порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву проти позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] був укладений кредитний Договір позики № 31488 в електронній формі, відповідно до якого Позикодавець зобов`язався надати Позичальникові на умовах, що передбачені Договором, грошові кошти у сумі 550 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 цього Договору. Строк дії Договору 15 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (п.п. 1.1, 1.2 Договору). Пунктом 1.3 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 15 днів. Відповідно до п. 1.4 Договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Відповідно до п. 1.5 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2 цього Договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики від 15.04.2016 року на картковий рахунок власника картки № [NUMBER] - [PERSON] , який зазначений в заявці на видачу кредиту, була перерахована сума позики в розмірі 550 грн., що підтверджується повідомленням від 03.04.2019 року «Рlaton» (ТОВ «Платежі Онлайн»), яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк- еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року (а.с. 132, 42-53). Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики № 31488 від 15.04.2016 року, в той час як відповідачем [PERSON] отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики № 31488 від 15.04.2016 року зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики від 15.04.2016 року загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 19.04.2019 року становить 23392 грн. 35 коп., з яких: 550 грн. - основний борг; 11514 грн. 55 коп. - заборгованість по відсотках, 11327 грн. 80 коп. - заборгованість за простроченими відсотками згідно договору, що підтверджується довідкою щодо заборгованості за Договором № 31488 від 15.04.2016 року (а.с. 41). Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання за Договором позики № 31488 від 15.04.2016 року, не повернув ТзОВ «ВЕЛЛФІН» суму позики та проценти за користування грошовими коштами, в зв`язку з чим станом на 19.04.2019 року має заборгованість за вказаним Договором в загальній сумі 23392 грн. 35 коп., тому суд приходить до висновку про задоволення позову ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором позики № 31488 від 15.04.2016 року в загальній сумі 23392 грн. 35 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved