Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся з даним позовом, зважаючи на наступне. Позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] з 30.07.2018 р. Шлюб укладений в Громаді Лівадія реєстратором шлюбів [PERSON] за номером 001620, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.07.2018 р. Від цого шлюбу спільних дітей не має. У зв`язку із тим, що сторони не підтримують стосунків та не можуть погодити між собою питання про розірвання шлюбу позивач змушена звернутися до суду . Понад п`ять місяців позивач та відповідач не ведуть спільне господарство та не поживають разом. [PERSON] вважає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, подальше існування шлюбних відносин не є можливим. Оскільки шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам сторін, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати покласти на позивача. 16.09.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження по даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, вказавши, що [PERSON] вважає неможливим примирення з відповідачем. [PERSON] в адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає , просить задовольнити, шлюб розірвати. Примирення вважає неможливим, а тому просить не надавати строк для примирення. Дослідивши матеріали справи, надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 30.07.2018 р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований в Громаді Лівадія згідно з положеннями Закону Кіпру № 104 (І) «Про реєстрацію шлюбів» від 2003 року, реєстратором шлюбів Нікосом Гіаннаку за номером 001620. Після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] не змінювала прізвище. Як свідчать матеріали справи спільних дітей подружжя не має. Представник [PERSON] вказує, що сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не підтримують стосунки між собою. Шлюб існує формально і не може бути збережений. Як зазначив відповідач [PERSON] у відповідній заяві, ним визнаються заявлені вимоги. Відповідач також вважає примирення не можливим та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, що і позивач і відповідач вважають неможливим примирення, суд приходить до висновку, що його збереження не відповідає інтересам сторін, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] не змінювала прізвище після укладання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на нього. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved