Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14.01.2009 уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів встановленими «Умовами і правилами надання банківських послуг». Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17.04.2019 має заборгованість перед позивачем, яка становить 12 918 грн. 50 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 271 грн. 40 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 647 грн. 35 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 00 грн. 00 коп., заборгованості за пенею 4 196 грн. 49 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 950 грн. 00 коп., штрафу 250 грн. (фіксована частина), штрафу 603 грн. 26 коп. (процентна складова). Тому позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду від 27.05.2019 призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-00 год. 15.07.2019. Судові засідання призначалися 15.07.2019 о 09-00 год., 11.09.2019 о 10-30 год. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою суду у день розгляду справи вирішено проводити розгляд у заочному проваджені. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 14.01.2009 відповідач подав позивачу на його бланку анкету-заяву про отримання кредиту. У заяві він власноруч зазначив своє ім`я, місце проживання, телефонний номер та підписав заяву. У заяві містяться відомості про те, що заявник, відповідач по справі, надає згоду на підписання цією заявою договору про надання банківських послуг та ознайомлений Умовах і Правилах ПриватБанку, а також Тарифами. Під підпис письмово відповідач попереджений, що за невиконання зобов`язання має сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Інших письмових угод до цієї заяви, щодо надання кредиту, суми кредиту, вартості послуг, періоду повернення, відповідальності тощо між сторонами не укладалося. За підрахунками позивача станом на 17.04.2019 заборгованість відповідача становить 12 918 грн. 50 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 271 грн. 40 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 647 грн. 35 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 00 грн. 00 коп., заборгованості за пенею 4 196 грн. 49 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 950 грн. 00 коп., штрафу 250 грн. (фіксована частина), штрафу 603 грн. 26 коп. (процентна складова). Встановлені факти підтверджуються копією заяви, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягом з Умов і правил надання банківських послуг, розрахунком заборгованості. Поряд з цим позивачем всупереч положенням ст.ст. 80, 81, 83 ЦПК України не надано доказів того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначена позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Також судом встановлено, що у тіло кредиту яке позивач просить стягнути у сумі 6918 грн. 75 коп. (4 271 грн. 40 коп., + 2 647 грн. 35 коп.) включені проценти погашені за рахунок кредитних коштів всього на суму 5 440 грн. 11 коп.. Тобто позивач сам собі за рахунок кредитних коштів сплатив відсотки, які включив до тіла кредиту відповідача. Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 207, 526, 626, 628, 638, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наведених положень закону і встановлених фактів вбачається, що позивач не довів того, що відповідач взяв кредит на заявлених позивачем умовах. Позивачем не доведено, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах позивача. Ураховуючи наведене слід повністю відмовити у задоволенні позову про стягнення процентів, комісії, пені та штрафів. Наведений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, яка зазначена у Постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Відповідно до статті 549 ЦК України,- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України,- ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України,- штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для застосування всіма судами України відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Позивач включив до тіла кредиту відсотки погашені за рахунок кредиту у сумі 5 440 грн. 11 коп.. Втім такі дії вочевидь суперечать ст.ст. 1054, 1048, 1049 ЦК України, адже кошти за рахунок яких погашені проценти не передавалися відповідачу. Окремого письмового договору про такі умови між сторонами немає. Таким чином з тіла кредиту слід виключити 5 440 грн. 11 коп.. На підставі зазначеного вбачається, що відповідач має борг перед позивачем у сумі 1 478 грн. 64 коп.. Вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 4 196 грн. 49 коп. і 950 грн. 00 коп., суперечать наведеним вище положенням закону. Поряд з цим суд вважає за можливе стягнути тіло кредиту у сумі 1 478 грн. 64 коп., враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Також з відповідача слід стягнути штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми боргу 1 478 грн. 64 коп., що становить 73 грн. 93 коп. Всього з відповідача підлягає стягненню 1 802 грн. 57 коп.(1478,64+250+73,93), що становить 13,95% від суми заявленого позову. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеному, тобто у розмірі 267 грн. 96 коп.. (1912*13,95/100) На підставі викладеного і

Outcome: approved