Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01.08.2017 року звернулося до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 16.03.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500261117, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 19900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00% на рік, з кінцевим терміном повернення 19.03.2015 року. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 34696,60 грн., з яких: 16215,29 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13581,31 грн. заборгованість за процентами та комісією, 4900 грн. пеня, штраф, неустойка. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги по кредитному договору № 500261117 від 16.03.2012 року було відступлено на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп». 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитним договором кредитним договором № 500261117 від 16.03.2012 року до відповідача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за в розмірі 34696,60 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача Дідук Р.А. у судове засідання не з'явився, хоча надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, з невідомих суду причин, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.03.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500261117, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 19900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00% на рік, з кінцевим терміном повернення 19.03.2015 року (п.п. 2.1, 2.2, 2.3), (а.с.5). Пунктом 2.8. кредитного договору встановлено, що комісійна винагорода банку становить 330,00 грн. за кожний місяць користування кредитом по дату остаточного повернення кредиту. Відповідно до п. 4 кредитного договору позичальник зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,99 грн. - 350,00 грн. за кожний наступний прострочений платіж. Однак відповідач протягом строку дії кредитного договору допустив порушення виконання своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.10.2016 року становить 34696,60 грн., з яких: 16215,29 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13581,31 грн. заборгованість за процентами та комісією, 4900 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги по кредитному договору № 500261117 від 16.03.2012 року було відступлено на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» (а.с. 14-15). 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитним договором кредитним договором № 500261117 від 16.03.2012 року до відповідача (а.с. 13, 17-20). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Позивачем зазначено, що з відповідача підлягає стягненню 4900,00 грн. - штраф, пеня, неустойка. Однак, на думку суду, нараховані до сплати 4900,00 грн. штрафних санкцій за своєю правовою природою є штрафом, який передбачений п.4 кредитного договору. Крім того, з наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано до сплати 4900,00 грн. штрафу. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмір 1600,00 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved