Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, мають двох доньок [PERSON] та [PERSON], які мешкають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з вересня 2015 року проживає окремо, матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дітей не надає. Остаточно уточнивши свої вимоги, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 800 грн. на кожну щомісячно до досягнення ними повноліття та встановити режим окремого проживання з відповідачем з листопада 2016 року. В судовому засіданні позивач уточнену позовну заяву підтримав. Відповідач Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 18 жовтня 2008 року сторони знаходяться в шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1806 (а. с. 6). Мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], 04 грудня 2014 року, батьком яких відповідно до свідоцтва про народження є відповідач (а. с. 7-8). Діти мешкають з матірю, знаходяться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги в достатній кількості на утримання доньок не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не являється, є приватним підприємцем, а тому у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. За умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнутиз відповідача аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 800 грн. на кожну щомісячно до досягнення ними повноліття. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище сторін у справі, розмір їх доходів, вік дітей, визнання позову відповідачем. Сторони проживають окремо понад 6 місяців, їх сімя фактично розпалась, а тому відповідно до ст.119 СК України за таких обставин суд може за позовом одного з подружжя встановити режим окремого проживання дружини та чоловіка. Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків. Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved