Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Фінас» 05.06.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13 555,50 грн., що виникла за кредитним договором № 220908-033 від 22.09.2008 року, а також судових витрат у сумі 229,40 грн.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.09.2008 року між ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №220908-033, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ВАТ «Астра Банк» кредит в сумі 7105,00 грн., строком користування кредитом на 24 місяців, терміном до 22.09.2010 року. Згідно п. 1.2, 1.2.1. зазначеного договору за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати процентну винагороду щомісячно у розмірі 3% річних, яка нараховується та сплачується у валюті кредиту, починаючи з дня надання кредиту та до моменту повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 1.2., 1.2.2. зазначеного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати за обслуговування кредитної заборгованості комісійну винагороду у розмірі 3% від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. договору, яка сплачується у гривні, починаючи з дня підписання договору та до моменту повного погашення заборгованості за договором. Свої договірні зобов'язання банк виконав к повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому п.1.1., 2.1., 2.1.1. зазначеного договору. Відповідач, як позичальник умов договору не виконав повністю, суму кредитної заборгованості первісному кредитору не повернув, проценти за користування кредитом та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості не сплатив. 28 грудня 2010 року ВАТ «Астра Банк» уклав з ТОВ «Вердикт Фінас» договір купівлі-продажу №1, згідно якого продав позивачеві боргові зобов'язання фізичних осіб за кредитними договорами. Відповідача, як боржника було повідомлено про зміну кредитора у зобов'язанні листом, надісланим йому поштовим відправленням. Станом на 28.12.2012 року за відповідачем числиться заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 555,50 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. У судовому засіданні 22.04.2014 року представник позивача за дорученням - Косенко Ю.С. позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду в шосте не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 62, 66, 87, 92, 103, 116), про причини своєї неявки суд повідомив повторною заявою про відкладення розгляду справи (а.с. 106, 117). Суд, розглянувши заяву відповідача щодо чергового відкладення розгляду справи, дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи, що позовна заява позивача надійшла до суду 05.06.2013 року, а станом на 22.04.2014 року розгляд справи по суті не розпочато у зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу щодо поважності неприбуття в судове засідання, які судом визнано поважними, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 22.09.2008 року між ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №220908-033, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ВАТ «Астра Банк» кредит в сумі 7105,00 грн., строком користування кредитом на 24 місяців, терміном до 22.09.2010 року (а.с. 14-17). Згідно п. 1.2, 1.2.1. зазначеного договору за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати процентну винагороду щомісячно у розмірі 3% річних, яка нараховується та сплачується у валюті кредиту, починаючи з дня надання кредиту та до моменту повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 1.2., 1.2.2. зазначеного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати за обслуговування кредитної заборгованості комісійну винагороду у розмірі 3% від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. договору, яка сплачується у гривні, починаючи з дня підписання договору та до моменту повного погашення заборгованості за договором. Свої договірні зобов'язання банк виконав к повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому п.1.1., 2.1., 2.1.1. зазначеного договору (а.с. 20, 108, 109). 28 грудня 2010 року ВАТ «Астра Банк» уклав з ТОВ «Вердикт Фінас» договір купівлі-продажу №1, згідно якого продав позивачеві боргові зобов'язання фізичних осіб за кредитними договорами (а.с. 24-30). Відповідно до додаткової угоди до договору купівлі-продажу №1 від 28.12.2010 року до ТОВ «Вердикт Фінас» перейшло право вимови повернення заборгованості до [PERSON] (а.с. 31-34). У зв'язку з невиконанням позивальником умов кредитного договору, непогашенням заборгованості, відповідачу 25.04.2013 року була надіслана вимога про сплату простроченої заборгованості та запропоновано добровільно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проте заборгованість за кредитом не погашена (а.с. 9). Уклавши зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 28.12.2010 року існує у розмірі 13555,50 грн., (а.с. 7 - копія розрахунку заборгованості). Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення №2001 від 30.05.2013 року (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved