Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, який в процесі судового розгляду неодноразово уточняв, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13.03.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ІКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», кредитний договір №11127357000, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у сумі 185\~000 дол. США, що еквівалентно 934\~250,00 грн., а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49557 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1148, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок №59 по вул. Москвіна у м. Вінниці, загальною площею 154,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1125, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 13.03.2007 року і записаного в реєстрову книгу №168 за реєстровим №8154. Окрім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49558 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1120, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобовязань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №7 у житловому будинку №93 по вул. Фрунзе у м. Вінниці, загальною площею 31,8 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 09.11.2006 року, згідно з рішенням від 09.11.2006 року №2643, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 17.01.2007 року і записаного в реєстрову книгу №704 за реєстровим №1168/72746. 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №649-650, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з вищезазначених кредитного договору та договорів іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість станом на 09.12.2016 року у розмірі 7\~985\~278,20 грн. А відтак, позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив в рахунок виконання основного зобовязання за кредитним договором щодо оплати відповідачем [PERSON] заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки, шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 654\~521 грн., визначеною на підставі оцінки предметів іпотеки (а.с.108-111 т.1). Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с.95-99 т.1). Так, згідно відзиву на позов сторона відповідачів як на підставу про відмову в задоволенні позову стверджує про відсутність доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором №11127357000, оскільки пунктом 1.2 договору факторингу №2 від 13.02.2012 року передбачено, що обсяг прав вимоги станом на дату укладення даного договору визначений у додатку №1 до цього договору. В той час як до позовної заяви додано лише виписку з додатку №1 до договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, яка не підписана представниками АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», а засвідчена лише представником ТОВ «Кей-Колект». А тому, на думку сторони відповідачів, належних та допустимих доказів переходу до ТОВ «Кей-Колект» права вимоги по кредитному договору №11127357000 стороною позивача не надано. Також, позивачем не надано належних та допустимх доказів відступлення прав вимоги саме за договорами іпотеки №49557 від 13.02.2007 року та №49558 від 13.03.2007 року. Окрім того, представник відповідачів вважає, що на вказані правовідносини розповсюджується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому є всі підстави для відмови в задоволенні позову по суті. Також, представником відповідача звернуто увагу про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні останнього. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, просить ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей, які мають право користуватись даним житлом (а.с.222 т.2). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідачів, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.03.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ІКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», кредитний договір №11127357000, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у сумі 185\~000 дол. США, що еквівалентно 934\~250,00 грн., а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (а.с.11-20 т.1). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49557 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1148, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок №59 по вул. Москвіна у м. Вінниці, загальною площею 154,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1125, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 13.03.2007 року і записаного в реєстрову книгу №168 за реєстровим №8154 (а.с.21-22 т.1). Окрім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49558 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1120, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобовязань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №7 у житловому будинку №93 по вул. Фрунзе у м. Вінниці, загальною площею 31,8 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 09.11.2006 року, згідно з рішенням від 09.11.2006 року №2643, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 17.01.2007 року і записаного в реєстрову книгу №704 за реєстровим №1168/72746 (а.с.23-24 т.1). 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, згідно п.п.1.1, 1.2 якого ПАТ «УкрСиббанк» (надалі клієнт) зобовязується передати у власність ТОВ «Кей-Колект» (надалі фактор), а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору, визначений у додатку 1 до цього договору (а.с.63-68). Так, дійсно, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, належних та допустимих доказів відступлення прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року стороною позивача суду не надано, оскільки не надано безпосередньо додатку №1 до договору факторингу, згідно б якого дійсно прослідковувалось набуття позивачем нового статусу кредитора за вищезазначеним кредитним договором. В той час, як долучену до матеріалів позовної заяви виписку з додатку №1 до договору факторингу №2 від 13.02.2012 року (перелік первинних договорів) (а.с.69 т.1) суд не розцінює як належний та допустимий доказ переходу до ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за вищезазначеним кредитним договором, оскільки вказана виписка засвідчена лише представником позивача, в той час як остання повинна бути підписана представниками ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» та скріплена печатками обох сторін, як того вимагають умови договору факторингу. По суті, позивачем самостійно виготовлено документ, на підставі якого заявлено позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно, без належних на те правових підстав, що є неприпустимим. Окрім того, 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №649-650, зі змісту п.п.1.1 якого вбачається, що у звязку з укладенням між ПАТ «УкрСиббанк» (надалі цедент) та ТОВ «Кей-Колект» (надалі цесіонарій) договору факторингу №2 від 13.02.2012 року цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за іпотечними договорами розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: всі права іпотекодержателя, що передбачені умовами іпотечних договорів; право звернення стягнення на предмети іпотеки у відповідності до іпотечних договорів (п.2 договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2018 року). Проте, додатку №1 до договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2018 року стороною позивача суду не надано, як і не надано оформленого у встановленому законом порядку витягу з такого додатку. А відтак, суд позбавлений можливості встановити відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» за договорами іпотеки №49557 від 13.02.2007 року та №49558 від 13.03.2007 року. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Як вбачається з довідки ТОВ «Кей-Колект» від 09.12.2016 року через неналежне виконання умов кредитного договору станом на 09.12.2016 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 7\~985\~278,20 грн., та яка складається з: 172\~152,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.12.2016 року складає 4\~436\~795,49 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 137\~684,90 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.12.2016 року складає 3\~548\~482,71 грн. заборгованість за процентами (а.с.26, 37-30 т.1). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, у звязку з не доведенням сторони позивача в процесі судового розгляду переходу до позивача як до нового кредитора прав первісного кредитора у зобовязаннях за кредитним договором №11127357000від 13.03.2007 року, укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», а також за договором іпотеки №49557 від 13.03.2007 року, укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1148; а також за договором іпотеки №49558 від 13.03.2007 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1120, підстави для звернення стягнення на іпотечне майно взагалі відсутні на даний час. Також, суд звертає увагу, що стороною відповідачів заявлялась заява про застосовування строку позовної давності щодо позовних вимог, що в силу ч.4 ст.267 ЦК України є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (а.с.98-99 т.2). Разом з тим, згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. А тому, у звязку з недоведеністю позовних вимог позивача та відмовою в задоволенні позові з цих підстав суд не вбачає за можливе застосувати загальний строк позовної даності в три роки до виниклих правовідносин. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні останніх слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed