Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровська фармацевтична компанія» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, вказавши в позові, що між товариством та [PERSON] було укладено договір від 29.10.1018 року про відшкодування шкоди, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов`язувалась передати ТОВ «Придніпровська фармацевтична компанія» грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а позивач зобов`язувався відмовитись від будь-яких претензій матеріального характеру до відповідача. Пунктом 4 вказаного договору встановлено строки відшкодування шкоди, зокрема щомісячне відшкодування становить 10 000 грн. Відповідач прострочила зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом, який розглянуто у справі №539/4701/18 та прийнято рішення про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за період з 29.10.2018 року по 10.12.2018 року. Станом на день звернення з цим позовом відповідач не здійснив жодного платежу у рахунок виконання договору від 29.10.2018 року б/н «Про відшкодування шкоди» та на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2019 року у справі 539/4701/18. Вказаним договором передбачено штраф у вигляді пені за прострочення відповідачем договірних зобов`язань у розмірі 10% від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення. Враховуючи це, на 29.05.2019 року заборгованість відповідача та розмір штрафних санкцій, за прострочення зобов`язання становить 682 000, 00 грн., з яких 60 000, 00 грн. боргу та 622 00,00 грн. пені. Позивач ТОВ «Придніпровська фармацевтична компанія» прохало суд стягнути з відповідача на користь товариства 682 000, 00 грн. заборгованих коштів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 10 230, 00 грн. Представник відповідача Кушніренко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, яка повернулася до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній». Про причини своєї неявки не повідомила, відзиву щодо позову суду не надала. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, наданою ЦНАП сектору з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Лубенської міської ради, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України, перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У судовому засіданні встановлено, що 29.10.2018 року сторони уклали договір б/н, що підтверджується його копією, що мається в матеріалах справи (а.с.4). За умовами п. 1 вищевказаного договору відповідач [PERSON] зобов`язувалась передати ТОВ «Придніпровська фармацевтична компанія» грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яку вона заподіяла особисто, а позивач зобов`язувався відмовитись від будь-яких претензій матеріального характеру до відповідача. Пунктом 4 вказаного договору встановлено строки відшкодування шкоди, зокрема щомісячне відшкодування становить 10 000 грн. Відповідач прострочила зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом, який розглянуто у справі №539/4701/18. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 13.03.2019 року було стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровська фармацевтична компанія» грошові кошти в сумі 18 900 грн. та 1762,00 грн. судового збору. До цього часу відповідач не здійснив жодного платежу у рахунок виконання договору від 29.10.2018 року б/н «Про відшкодування шкоди» та на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2019 року. Вказаним договором передбачено штраф у вигляді пені за прострочення відповідачем договірних зобов`язань у розмірі 10% від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення. Враховуючи це, станом на 29.05.2019 року заборгованість відповідача та розмір штрафних санкцій, за прострочення зобов`язання становить 682 000, 00 грн., з яких 60 000, 00 грн. боргу та 622 00,00 грн. пені. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. У даному випадку позивачем нараховано пеню в розмірі 622 000,00 грн., що значно перевищує розмір самого боргу, а саме суму 60 000,00 грн. За викладених обставин, враховуючи право суду зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне, зменшити розмір пені до суми боргу, а саме до суми 60 000,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Придніпровська фармацевтична компанія» заборгованість договором «Про відшкодування шкоди» б/н від 29.10.2018 року в розмірі 120 000 грн., яка складається із 60 000,00 грн. боргу та 60 000,00 грн. пені. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10 230,00 грн. судового збору. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Outcome: partial