Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Бабков В.Д. звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , матір позивачки [PERSON] . За життя, [PERSON] була членом КСП «Комінтернівське», розташованого на території Кіровської (нині Трояндівської) сільської ради Комінтернівського (нині Лиманського) району Одеської області. На підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 10.06.1998р. за № 514 на її ім`я було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,93 умовних кадастрових гектара в КСП «Комінтернівське» серії ОД № 0568145 та зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9488 від 17.07.1998р. Зазначена інформація підтверджується архівною копією розпорядження Держадміністрації від 10.06.1998р. та листом Лиманського відділу Держгеокадастру в Одеській області від 29.08.2019р. Проте, [INFO] . [PERSON] померла так і не встигши отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), як член КСП «Комінтернівське» та оформити у подальшому свої майнові права. Сам сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на отримання земельної частки (паю) площею 3,93 га на території Трояндівської сільської ради Комінтернівського (теперішнього Лиманського) району Одеської області. У передбачений ст.1270 ЦК України строк [PERSON] звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі з заявою про прийняття спадщини. Згідно постанови нотаріуса від 22.10.2019р. за № 2563/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документів, що підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку (пай) площею 3,93 умовних кадастрових гектар, що знаходиться у колективній власності КСП «Комінтернівське», що розташована на території Лиманського району Одеської області. В теперішній час [PERSON] , як спадкоємець за законом, позбавлена можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Бабков В.Д. не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.67) В судове засідання, представник відповідача Трояндівськоїсільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак в.о. сільського голови Чеботарьова О.М. надала заяву, згідно якої сільська рада не заперечує про розгляд справи без представника сільської ради, з рішенням суду згодні (а.с.35). На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2002р., актовий запис № 892, що зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси (а.с.7). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2 від 18.02.1958р., в якому [PERSON] значиться матір`ю позивачки - [PERSON] , [INFO] , яка після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтвом про вкладення шлюбу [NUMBER] від 05.09.1986р. (а.с.6). 18.02.2002р. [PERSON] звернулася до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.44). Судом було витребувано копію спадкової справи майна [PERSON] та встановлено, що окрім позивача, інших спадкоємців немає. Так, згідно копії розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 10.06.1998р. за № 514, було затверджено розмір земельної частки (паю) в розмірі 3.93 кадастрових гектарів по КСП «Комінтернівське» на території Кіровської сільської ради, а також доручено відділу земельних ресурсів провести відповідну роботу по оформленню, реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) членам КСП «Комінтернівське» (а.с.9). З копії довідки Відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №С-167/140-19 від 29.08.2019р., встановлено, що [PERSON] включена до списку членів КСП «Комінтернівське» Комінтернівського району Одеської області. Відповідно до запису в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [PERSON] значиться запис щодо реєстрації сертифікату на право на земельну часту (пай) площею 3,93 умовних кадастрових гектарах в КСП «Комінтернівське», серія ОД №0568145, зареєстрований за №9488 від 17.07.1998р., виданий на підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації від 10.06.1998р. №514 (а.с.10). З копії довідки Відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-577/110-19 віл 26.11.2019р., вбачається, що свідоцтво на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] у Відділі відсутнє, а [PERSON] значиться у списках КСП «Комінтернівське» (а.с.11, 16). Згідно постанови нотаріуса від 22.10.2019р. за № 2563/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент звернення, не було надано документів, що підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку (пай) площею 3,93 умовних кадастрових гектар, що знаходиться у колективній власності КСП «Комінтернівське», що розташована на території Лиманського району Одеської області (а.с.8). У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач є донькою померлої, а тому відноситься до спадкоємців першої черги, спадщину прийняла. Відповідно до п.15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку з тим, що на теперішній час відповідач не здійснює реєстрацію прав власності на землю, то відповідно до ст.267 ЦПК України, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення шляхом, запропонованим позивачем.

Outcome: approved