Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] року в с.Буймер Тростянецького району Сумської області померла [PERSON], рідна тітка позивача по батьківській лінії. Батьком позивача був [PERSON], який у свою чергу був сином [PERSON]. Позивач уклала 01.05.1949 року шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище. [PERSON] народилася [INFO] року в с.Буймер на той час Лебединського повіту Харківської губернії. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] вийшла заміж 25.01.1933 року та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]». На момент своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою в [ADDRESS] хоча фактично постійно проживала разом із позивачем за адресою:[ADDRESS], оскільки потребувала догляду, який позивач її надавала. На випадок своєї смерті померла [PERSON] заповіту не залишила. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Рідних у померлої, крім позивача нікого не було. Чоловік померлої [PERSON], помер ще раніше, дітей у них не було. У [PERSON] був рідний брат, батько позивача - [PERSON], який також помер, але даних про його смерть не збереглося, бо він відразу після Другої світової війни виїхав в Улан-Уде і там помер, свідоцтва про його смерть позивач не має. Неоднакове написання по-батькові батька позивача ([PERSON]) та померлої тітки позивача ([PERSON]) спонукає позивача просить установити її з тіткою родинні відносини, що підтверджуються письмовими доказами, з метою спадкування її майна. [PERSON] на праві власності володіла єдиним об'єктом спадщини - земельною часткою (паєм) колективного сільськогосподарського підприємства САПТЗТ ім.Карала Маркса площею 4,3 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], реєстраційний №402, виданим на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації №408 від 03.07.1996 року. На час відкриття спадщини діяв старий Цивільний кодекс УРСР 1963 року, згідно до якого племінники спадкодавця не входили в коло спадкоємців за законом це і стало підставою для відмови приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] Позивач вважає, що оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавицею, а тому прийняла її є має на неї право як спадкоємець п'ятої черги відповідно до статті 1265 ЦК України. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) установити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є рідною племінницею [PERSON], яка померла [INFO] в с. Буймер Тростянецького району Сумської області; 2) установити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка відкрилася після її смерті [INFO] в с.Буймер Тростянецького району Сумської області; 3) визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства САПТЗТ імені Карла Маркса площею 4,3 умовних кадастрових гектарів, яка належала спадкодавцю - [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], реєстраційний номер 402, виданим на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 408 від 03.07.1996 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Буймер Тростянецького району Сумської області. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просили задовольнити посилаючись на обставини указані в позовній заяві. Представник відповідача Буймерської сільської ради Тростянецького району у судове засідання не з'явився, сільська рада подала заяву, в якій просила справу розглядати без участі її представника, не заперечила проти задоволення позову (а.с.48 ). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Позивач [PERSON], [INFO], уродженки с.Буймер Тростянецького району, є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11). Відповідно до архівної довідки та витягу з метричної книги Миколаївської церкви с.Буймер Лебединського повіту Харківської губернії [PERSON], [INFO], був сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.17,18). Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні посилались на те, що імена [PERSON] та [PERSON] є тотожними, а тому [PERSON] (згідно з архівною довідкою з метричної книги) та [PERSON] (згідно із свідоцтвом про народження позивача) є однією особою - батьком позивача, який після Другої світової війни залишив родину і відомості про нього та дату його смерті у позивача відсутні. [PERSON], [INFO], відповідно до архівної довідки та витягу з метричної книги Миколаївської церкви с.Буймер Лебединського повіту Харківської губернії є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). [PERSON] померла [INFO] року, що є часом відкриття спадщини після її смерті (а.с. 12). Відповідно до довідки №132, виданої 24.04.2017 року виконкомом Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року проживала в [ADDRESS]. Від імені [PERSON], заповіт у виконкомі Буймерської сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] (місце проживання та реєстрації позивача). [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] (а.с.13). Вирішуючи вимоги про встановлення факту родинних відносин позивача з [PERSON] та факту її спільного проживання з останньою на момент її смерті, суд виходить з таких мотивів. Згідно із пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що проживає у с.Буймер Тростянецького району з 1975 року, знає [PERSON] як жителя села. Свідок підтвердила, що [PERSON] з 1992 року забрала до себе свою тітку [PERSON], яка була сестрою її батька та її хрещеною матір'ю. Після смерті чоловіка тітка позивача залишилась сама у своєму будинку у с.Буймер, дітей у неї не було, була вже немічною, у тій частині села вже майже не було жителів, а [PERSON] проживає в центральній частині села, а тому вона забрала тітку до себе, її доглядала до смерті і поховала у 1998 році. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що є племінником позивача. [PERSON] була тіткою [PERSON], яка проживала у [ADDRESS]. Коли чоловік [PERSON] помер, вона залишилась сама, дітей у неї не було, баба [PERSON] забрала тітку до себе в будинок в [ADDRESS] де [PERSON] і прожила до смерті у 1998 році. Похованням тітки займалась позивач. Досліджені судом письмові докази (свідоцтва про народження, архівні довідки, довідка сільської ради) вказують на те, що місце народження, дівоче прізвище [PERSON] та прізвище батька позивача, прізвище ім'я та по-батькові матері [PERSON] та батька позивача, прізвище та ім'я батька [PERSON] та [PERSON] (батька позивача) є тотожними. Отже, ураховуючи досліджені судом письмові докази та показання свідків,суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження факти, що [PERSON] була рідною тіткою позивача та, що на момент смерті [INFO] [PERSON] позивач проживала постійно з нею разом за однією адресою. Таким чином, позовні вимоги в частині установлення указаних фактів, що мають юридичне значення задоволенню підлягають. Вирішуючи вимогу позивача про визнання її права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], суд виходить з таких мотивів. Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 03.07.1996 року №408 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Карла Маркса розміром 4,30 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.19). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №50328506 від 18.12.2017 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа не заведена (а.с.46,47 ). Приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. постановою від 31.05.2017 року відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що на день смерті останньої діяв ЦК УРСР 1966 року, за яким існувало дві черги спадкоємців та племінники не були спадкоємцями за законом (а.с.20). Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] року (а.с.12). Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Отже, правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Доводи позивача, що у цьому випадку підлягають застосуванню норми ЦК України 2003 року, відповідно до положень частини 1 статті 1265 якого позивач відноситься до п'ятої черги спадкоємців, є помилковими, оскільки правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ([INFO] року), що відбулось до 01.07.2003, а не після цієї дати, позивач, яка є рідною племінницею останньої, до кола спадкоємців за законом не входила, а тому положення статей 1261-1265 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, а тому приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. постановою від 31.05.2017 року обґрунтовано відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Отже, вимога позивача про визнання права на земельну частку (пай), яке за сертифікатомсерії [NUMBER], виданого на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 03.07.1996 року №408, належало [PERSON], не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial