Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» в особі ВП Донецьких електричних мереж звернувся до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] «про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію». В обґрунтування свого позову позивач посилається на наступне. Донецькі електричні мережі є структурним підрозділом ПАТ « ДТЕК Донецькобленерго», згідно Положення. На підприємство покладені зобов'язання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату за її використання. Боржник зобов'язаний здійснювати плату за спожиту електричну енергію, а Донецькі електричні мережі - безперебійно її відпускати. Відповідач [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідно до п. 42 ч. ч. 5,6 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно п. 19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами ( цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Станом на 05.12.2012 року у Відповідача, у зв'язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 392,67 гривень, що підтверджується розрахунком суми боргу за електроенергію. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію у сумі 392, 67 гривень. Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що вказана у позові заборгованість нарахована неправомірно, показання лічильника вказувались представниками позивача неправильно а також вказана заборгованість нарахована з 2005 року, що знаходиться за межами строку позовної давності. Просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює у розрахунковому відділі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Вказана заборгованість була встановлена по причині вказівки показань лічильника інспекторами ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Тому вказані розрахунки є вірними і заборгованість існує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступне. Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до протоколу звірки розрахунків за спожиту електричну енергію, станом на 13.12.2011 року заборгованість становить 392, 68 гривень. В той же час представником позивача в судовому засіданні була надана розшифровка розрахунку суми боргу за особовим рахунком [PERSON], відповідно до якої заборгованість розраховувалася з 07.05.2003 року по 07.05.2013 року та становить 348, 17 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2012 року Кіровський районний суд м. Донецька видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства « Донецькобленерго» в особі Донецьких електричних мереж, заборгованість за спожиту електричну енергію. 04.09.2012 року ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька судовий наказ від 23 липня 2012 року був скасований, тому що заборгованість , яка вказана в судовому наказі, не відповідає дійсності, так як суперечить нормам матеріального та процесуального права, а саме: сплив позовної давності. Ухвала від 04.09.2012 року набула законної сили 10.09.2012 року Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за 2003-2009 роки, тобто поза межами встановленого загального строку позовної давності. Посилання представника позивача на припинення строку позовної давності по причині оплати відповідачем за електроенергію поточних платежів не може бути прийняті судом, оскільки оплата поточних платежів не є підставою припинення строку позовної давності та не може бути розцінена як оплата заборгованості за 2003-2009 роки. Як вбачається з пояснень відповідача, він ніколи не оплачував заборгованість за електричну енергію, оскільки на його думку такої заборгованості в нього ніколи не було. За ч. 3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 267, 256, 526, 611, 621, 631 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 81, 88, 212 - 215 Цивільно-процесуального кодексу України, -

Outcome: dismissed