Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що між [PERSON] та TOB «Укрпромбанк» 27.08.2008 року був укладений кредитний договір № 338-003/ФКВ-08, згідно умов якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, наданих Банком у вигляді кредиту, сплати відсотків та інших встановлених платежів за користування кредитом та був 27.08.2008 року був укладений іпотечний договір б/н, згідно умов якого [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 338-003/ФКВ-08 передав в іпотеку належне йому майно, а саме - нежитлові приміщення - магазин промислових товарів загальною площею 29,6 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2010 р. стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 521138,55 грн. боргу та 1820,00 грн. судових витрат. 04.06.2010 р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №19578533 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 522958,55 грн. Боржник в наданий йому для добровільного виконання рішення строк свої зобов'язання не виконав. 22.11.2010 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці замінено сторону виконавчого провадження TOB «Укрпромбанк» його правонаступником AT «Дельта Банк». Відповідно до Протоколу № 2613095 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем від 05.11.2013 р. нежитлові приміщення магазину промислових товарів загальною площею 29,6 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] були придбані іпотекодержателем AT «Дельта Банк» шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна за початковою ціною, на підставі чого було 17.01.2014 р. складено Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. 12.02.2014 p. AT «Дельта Банк» отримано свідоцтво, що посвідчує належність на праві власності майна: нежитлового приміщення - магазин промислових товарів шальною площею 29.6 кв.м. що знаходиться за адресою [ADDRESS] та 19.02.2014 р. [PERSON] направлена вимога про добровільне звільнення приміщення, але вимога у встановлений законодавством строк не виконана. Просять зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити приміщення, що є власністю АТ «Дельта Банк» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідача знятись з реєстрації всіх мешканців зареєстрованих за вказаною адресою. Судові витрати покласти па відповідача. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» Кесарева Г.І. уточнила позовні вимоги та просила зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити приміщення, що є власністю АТ «Дельта Банк» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] в строк до п'ятнадцяти днів з моменту набрання законної сили рішення суду та стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» (МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020, р/р 6499100199) витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічно викладеним обставинам в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні і в його інтересах представник за довіреністю [PERSON], не заперечували проти заявлених вимог. Зокрема відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно переобладнав своє житлове приміщення зо по [ADDRESS] в нежитлове, відповідно зареєстрував дане помешкання як нежитлове і до якого він фактично навідується, час від часу проживає, при цьому йому відомо, що ПАТ ДельтаБанк дане приміщення викупив на аукціоні і є власником помешкання. Суд заслухавши пояснення представника позивача - Кесаревої Г.І., відповідача [PERSON], доповнення в його інтересах представника [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними і допустимими доказами по справі установлено, що 27.08.2008 року відповідач [PERSON] отримав в TOB «Укрпромбанк» відповідно до укладеного договору № 338-003/ФКВ-08, кредит - грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. Між TOB «Укрпромбанк» та [PERSON] в забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № 338-003/ФКВ-08 від 27.08.2008 року було укладено іпотечний договір згідно умов якого [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 338-003/ФКВ-08 передав в іпотеку належне йому майно, а саме - нежитлові приміщення - магазин промислових товарів загальною площею 29,6 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.5-6). На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2010 р. було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 521138,55 грн. боргу та 1820,00 грн. судових витрат (а.с.7). Постановою Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 04.06.2010 р. було відкрито виконавче провадження №19578533 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 522958,55 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення, але в строк свої зобов'язання не виконав. (а.с.8). 22.11.2010 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці замінено сторону виконавчого провадження TOB «Укрпромбанк» його правонаступником AT «Дельта Банк» (а.с.9-10). У відповідності до Протоколу № 2613095 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем від 05.11.2013 р. нежитлові приміщення магазину промислових товарів загальною площею 29,6 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] були придбані іпотекодержателем AT «Дельта Банк» шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна за початковою ціною (а.с.11). На підставі протоколу придбання предмета іпотеки іпотедержателем № 2613095 від 05.11.2013 р., було складено 17.01.2014 р. Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки (а.с.12). У відповідності до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, ПAT «Дельта Банк» є власником нерухомого майна: нежитлового приміщення магазин промислових товарів загальною площею 29,60 кв.м., розташовані на першому поверсі трьохповерхового житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Судом встановлено, що [PERSON] 19.02.2014 р. була направлена вимога про добровільне звільнення приміщення, але вимога у встановлений законодавством строк не була виконана (а.с.15-16). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у ст.16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своею волею, незалежно від волі осіб. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні визначено статтею 321 ЦК України. Згідно статті 386 ч. 2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Передбачається статтею 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 15.04.2014 року, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved