Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 25 грудня 2000 року чоловік позивачки [PERSON] оформив у письмовому вигляді з приватним підприємцем [PERSON] договір купівлі-продажу списаної з експлуатації Дніпровської водопровідної станції будівлю колишньої трансформаторної підстанції (будки), розташованої біля житлового будинку [ADDRESS], за що сплатив 500 грн. готівкою до підписання договору. [PERSON] переконався у законності володіння [PERSON] вказаною будівлею та отримав копію Договору про передачу списаного об*єкту на злам про що в наявності копія зазначеного договору між [PERSON] та Дніпроводською водопровідною станцією. За домовленістю між [PERSON] та [PERSON] після письмового укладення Договору купівлі-продажу та сплати коштів сторони здійснять нотаріальне посвідчення вказаного договору. Але після отримання грошей та підписання документів [PERSON] почав уникати зустрічей та відмовлятися від візиту до нотаріусу для посвідчення договору посилаючись на зайнятість та брак часу. Чоловік позивачки неодноразово звертався до продавця споруди з проханням виділити час та відвідати нотаріуса, але так і не спромігся досягти згоди останнього. Свідками неодноразових прохань про необхідність нотаріального посвідчення Договору, крім позивачки, були: [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину та стикнулася з необхідністю оформлення права власності на придбану будівлю - це і стало причиною звернення до суду. [PERSON] угоду виконав у повному обсязі у день підписання Договору купівлі-продажу, а тому зазначає, що є всі підстави для визнання угоди дійсною. Трансформаторна підстанція за своєю правовою природою не відноситься до об*єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, на це Міністерство юстиції України звернуло увагу у своїй відповіді позивачці. Відповідно , існує висновок, що Дніпровська водопровідна станція вчинила дії, які свідчать про відмову від права власності на майно, яке не підлягає державній реєстрації, а саме списала будівлю та продала її приватному підприємцю, що за ст.347 ЦК України означає відмову від права власності. Зазначає, що новий власник трансформаторної підстанції [PERSON] мав усі права розпорядитися своїм майном на власний розсуд, що він і вчинив, оформивши договір купівлі-продажу. Вказує, що [PERSON] набув право власності, як добросовісний набувач і підстави витребувати у нього майна згідно ст.388 ЦК України відсутні, оскільки останній сплатив кошти за придбане майно. Після смерті чоловіка позивачка залишилася єдиним спадкоємцем, що підтверджується повідомленням шостої Київської державної нотаріальної контори. Посилаючись на ст.ст.15, 16, 20, 181, 219, 220, 388 ЦК України, ст.47 ЦК УРСР , з урахуванням уточнень позовних вимог просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу списаної з експлуатації Дніпровської водопровідної станції будівлю колишньої трансформаторної підстанції (будки), розташованої біля житлового будинку [ADDRESS] від 25.12.2000 року між [PERSON] та Приватним підприємцем [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з*являвся, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, суду направив заяву про визнання позову та просив суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в судові засідання не з*являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 25 грудня 2000 року чоловік позивачки [PERSON] оформив у письмовому вигляді з приватним підприємцем [PERSON] договір купівлі-продажу списаної з експлуатації Дніпровської водопровідної станції будівлю колишньої трансформаторної підстанції (будки), розташованої біля житлового будинку [ADDRESS], за що сплатив 500 грн. готівкою до підписання договору. Між ПП [PERSON] та Дніпроводською водопровідною станцією було укладено Договір про передачу списаного об*єкту на злам . Як убачається зі змісту договору за виконані транспортні послуги трактором К-700 виконані [PERSON] Дніпроводська водопровідна станція передає на його користь списане з експлуатації, яке прийшло в непридатний стан приміщення трансформаторної будки та громадського туалету, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов*язується своїми силами розібрать вищевказані приміщення в зручний для нього час, звільнити територію від сміття та будівельних матеріалів. Будівельні матеріали залишаються на користь [PERSON] Дніпроводська водопровідна станція передає [PERSON] акт про списання об*єктів. [INFO] року [PERSON] помер. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON] Так у разі укладання договору про купівлі-продажу нерухомого майна у простій письмовій формі, без додержання нотаріального посвідчення та державної реєстрації до 31.12.2012 року (включно), такі договори не підлягають визнанню дійсними , оскільки положення ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними та не створюють прав і обов'язків для сторін. Суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки визнання позову протирічить вимогам законодавства. Відповідно до ст.47 УРСР нотаріальне посвідчення угод обов*язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з чинним законодавством , яке діяло на час підписання договору 25.12.2000 року, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню (договір купівлі-продажу, міни та дарування житлового будинку та його застави). Тобто нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу списаної з експлуатації колишньої трансформаторної підстанції (будки), згідно чинного законодавства не потребувала обов*язкового нотаріального посвідчення і тому взагалі відсутні підстави для застосування ст.47 ЦК УРСР, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed