Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 червня 2013 року між ТОВ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], у відповідності до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25000,00 грн. 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з даним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 19 червня 2013 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № [NUMBER] від 19 червня 2013 року. Зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, досудову вимогу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 24.07.2014 року проігнорував, внаслідок чого станом на 18.05.2015 року має заборгованість перед банком на загальну суму 36\~858,02 грн., а саме: 28\~140,24 грн. заборгованість за кредитом, 2,83 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8\~714,95 грн. заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування. А тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 36858,02 грн., а також судові витрати в розмірі 368,58 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак, в позовній заяві просив суд розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак, подав через канцелярію суду заяву від 27.10.2015 року, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання йому зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. На підставі наявних доказів судом встановлено, що 19 червня 2013 року між позивачем ТОВ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], у відповідності до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних, строком до 19 червня 2016 року. Факт одержання [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 7 від 19.06.2013 року. 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з даним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 19 червня 2013 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № [NUMBER] від 19 червня 2013 року. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 19 червня 2013 року, [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.05.2015 року має заборгованість перед банком на загальну суму 36 858,02 грн., а саме: 28 140,24 грн. заборгованість за кредитом, 2,83 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8 714,95 грн. заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування. Позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу відповідача [PERSON] надсилалося повідомлення за вих. № 200144588 від 24.07.2014 року з вимогою дострокового повернення всієї суми боргу, однак, дане повідомлення [PERSON] було проігноровано, зобовязання по кредитному договору не виконані. Відповідно до п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 19 червня 2013 року, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною його частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Згідно з п. 4.2. договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. За приписами п. п. 4.3 та 4.4. договору проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного Договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невідємною частиною даного договору. Згідно з положенням п. 5.1. даного договору, за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною Графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення: 25 грн. Відповідно до п. 5.4 договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутися до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором у примусовому порядку (п. 5.6 даного договору) Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити прострочене тіло кредиту та комісію. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ст. 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), а відповідно до ст. 1082 ч. 1 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору № [NUMBER] від 19 червня 2013 року в розмірі 36858,02 грн.. а також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 368,58 грн.

Outcome: approved