Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11099424000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 17500,00 доларів США, а [PERSON] зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 грудня 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3% річних. Строк плати процентів встановлено з 01 по 10 число кожного місяця.21 вересня 2010 року між банком, [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір №1 про переведення боргу за Договором про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20 грудня 2006 року. Новий боржник [PERSON] прийняв на себе зобовязання [PERSON] за вказаним кредитним договором. На дату укладання договору про переведення боргу заборгованість первісного боржника за кредитним договором становила 9488,24 доларів США. На підтвердження зміни зобовязань між банком, [PERSON] та [PERSON] 21.09.2010р. укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, умовами якої визначено, що до [PERSON] перейшли всі права та обовязки, передбачені кредитним договором, в тому числі щодо повернення кредиту та плати за кредит. Сторони встановили, що для ідентифікації договору може застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладанні №11099424000,так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку №11421039000. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 21 вересня 2010року було змінено графік погашення кредиту та позивач і відповідач [PERSON] домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за ставкою в подвійному розмірі від ставки, встановленої умовами договору. 13 листопада 2013 року укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору між тими самими сторонами, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20.12.2006 року було укладено наступні договори поруки: між позивачем та відповідачем [PERSON] за №243956 від 21 вересня 2010 року; між позивачем та відповідачем [PERSON] за № 243957 від 21 вересня 2010 року. Відповідно до умов договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобовязались відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] є солідарною. Всупереч умовам кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. 12 жовтня 2015 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак вимоги банку залишені без задоволення. Згідно з п.7.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості на дату нарахування такої пені. Станом на 12.01.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом становить 7903доларів США 50 центів, з яких: 7104 доларів СШУ 32 цента кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з березня 2015 року 504,00доларів США; 799доларів США 18 центів заборгованість по процентами. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 12.01.2016 року складає 5519,76грн., з яких: 2298,73грн.-пеня за прострочення сплати кредиту; 3221,03грн. пеня за прострочення сплати процентів. Просять суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON]таМакаренкова А.В. і солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7903,50доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 5519,76грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про розірвання договору про надання споживчого кредиту, яка в подальшому була уточнена. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що при укладенні договору банком, в порушення вимог ч.1 ст.15, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.2,3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, йому не було надано необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість свідомого і компетентного вибору, а саме беручи до уваги, що кредитний договір укладено в іноземній валюті, банк був зобовязаний під час укладення кредитного договору попередити його про те, що валютні ризики в ході виконання зобовязань за кредитним договором несе саме він, та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Отже, відповідно до абз.2 ч.12 ст.10 Закону банк був зобовязаний попередити позичальника, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору при застосуванні вказаної методики. Крім того, статтею 651 ЦК України передбачено право боржника заявити вимогу про розірвання договору в разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Вважає, що істотною зміною умов договору є суттєве підвищення курсу долара США майже у три рази, у звязку із чим виникло подорожчання кредитного договору у три рази. Та, якби можливо було передбачити таку обставину, він цей договір не уклав би ні в якому разі. На підставі викладеного, вважає, що виникає необхідність у припиненні правовідносин (п.7 ч.2 ст.16 ЦК України) шляхом розірвання спірного кредитного договору з метою захисту його порушеного права як споживача, який придбав продукцію у кредит. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав та в обґрунтування доводів послався на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, відповідно до яких зазначено, що розірвання(зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України. Із вимогою про розірвання кредитного договору №11099424000 від 20 листопада 2006 року або його зміну [PERSON] до банку не звертався. Вважають, що позивач [PERSON] також не надав суду доказів всіх умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок підвищення курсу валюти відносно гривні та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що підвищення курсу валюти відносно гривні не настане. Крім того, вважають, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на правові норми, які набули чинності після укладення кредитного договору, а саме вимоги ст.ст.2,3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, щодо ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість свідомого і компетентного вибору. Також наголошують, що аргументи [PERSON] про недотримання банком вимог ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» спростовуються п.9.13 тексту кредитного договору, в якому вказано, що перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, і своїм підписом позичальник підтвердив отримання від банку всієї необхідної інформації. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися і від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в звязку з чим суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи без їх участі, проти чого представники сторін не заперечували. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнав у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти первісного позову пояснив, що 13.11.2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 щодо зміни графіку повернення кредиту, відповідно до якої, змінено строки повернення процентів та зазначено, що проценти сплачуються з 01 по 25 число кожного місяця, чим фактично, на думку відповідачів, збільшено обсяг відповідальності поручителів [PERSON] та [PERSON] без їх згоди, а тому вважають, що порука припинилася та вся відповідальність повинна покладатися лише на відповідача [PERSON]. Зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON]- [PERSON], як його представник, підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі Статуту ПАТ «УкрСиббанк»(нова редакція) вбачається, що рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у звязку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»(а.с.45-48). ПАТ «УкрСиббанк» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягом з ЄДР(а.с.49-51). Національним банком України 24 грудня 2001 року АКІБ «УкрСиббанк», зареєстрованому НБУ 28 жовтня 1991 року за номером 57, видана банківська ліцензія № 75 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»(а.с.44), а також наданий дозвіл № 75-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу(а.с.41-43). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 11099424000 від 20 грудня 2006 року встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(який на теперішній час змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальникові кредит в іноземній валюті у сумі 17500 доларів США 00 центів. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 88375,00грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Кредит надається на придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 11,3% річних. Строк повернення кредиту не пізніше 20 грудня 2027 року(5-9). Положеннями ст. 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою(переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобовязанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається кредиторові(ст. 513 ч.1 ЦК України). 21 вересня 2010 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено Договір №1 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якого первісний боржник [PERSON] перевела свій борг на нового боржника [PERSON], який підтвердив, що умови основного договору йому відомі, він їх повністю розуміє і погоджується з ними та приймає на себе всі зобовязання позичальника, що передбачені основним договором, у тому числі щодо повернення кредиту та сплати плати за кредит, а також будь-які інші зобовязання позичальника, що випливають з умов основного договору. На дату укладення цього договору заборгованість первісного боржника перед кредитором за основним договором за строковою сумою основного боргу складає 9488,24доларів США; за використання кредитних коштів за основним договором встановлена процентна ставка в розмірі 11,3 процентів річних (а.с.10). 21.09.2010 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20 грудня 2006 року відповідно до умов якої сторони домовились на підставі договору про переведення боргу № 1 від 21 вересня 2010 року замінити у договорі зобовязану сторону позичальника на нового позичальника. Сторони домовились, що новий позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію за управління кредитом при переведенні боргу у розмірі 2,0% від суми залишку за кредитним договором(а.с.11).Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 21 вересня 2010 року було змінено графік погашення кредиту та позивач і відповідач [PERSON] домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за ставкою в подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором(а.с.12-14). 13 листопада 2013 року укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору між тими самими сторонами, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів та строк їх сплати встановлено з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти(а.с.15-17). Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, 21 вересня 2010 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено Договір №1 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якого первісний боржник [PERSON] перевела свій борг на нового боржника [PERSON], останній підтвердив, що умови основного договору йому відомі, він їх повністю розуміє і погоджується з ними та приймає на себе всі зобовязання позичальника, що передбачені основним договором, у тому числі щодо повернення кредиту та сплати плати за кредит, а також будь-які інші зобовязання позичальника, що випливають з умов основного договору. Цей договір укладений у письмовій формі, тобто у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання по якому відбулося переведення боргу. Таким чином, на підставі наданих позивачем належних письмових доказів судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Разом з тим, факт укладення вищевказаного договору, в судовому засіданні не оспорювався. В забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором про надання споживчого кредиту були укладені: договір поруки № 243956 від 21 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON], договір поруки № 243957 від 21 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Згідно п.1.1.вказаних договорів поруки, поручителі [PERSON] та [PERSON] зобовязались перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11099424000 від 20грудня 2006 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі всі умови основного договору та у випадку його зміни поручитель підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін(п.2.1)(а.с.18-19, 20-21). Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідальність поручителя також передбачена ст. 554 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1.3, 1.4 вищевказаних договорів поруки, поручителі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Пунктом 3.1.укладених договорів поруки передбачено, що ці договори набирають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та діють до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. Пунктами 2.2. договорів поруки, укладених з відповідачами [PERSON] та [PERSON] передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги(рекомендованим листом).Відповідно до пунктом 5.7 договорів поруки, листування між сторонами за цими договорами здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень(рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цих договорів. Підтвердженням факту відправлення повідомлення(рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, наданої позивачем, загальна сума заборгованості за кредитом [PERSON], який на теперішній час є боржником відповідно до укладеного 21 вересня 2010 року договору №1 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №11099424000 від 20 грудня 2006 року, станом на 12.01.2016 року складає 7903,50доларів США, з яких: 7104,32доларів США - кредитна заборгованість, 799,18доларів США заборгованість по процентам, 2298,73грн.- пеня за прострочення сплати кредиту, 3221,03грн. пеня за прострочення сплати процентів(а.с.30-36). Згідно ст. 526 ЦК України , зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами/з простроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.Відповідно до п. 5.5 договору про надання споживчого кредиту сторони,

Outcome: approved