Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія\~ «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 254695389 в розмірі 117\~112 грн. 61 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 16.03.2015 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір. 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір відступлення права вимоги № 200170714, відповідно до вимог якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до реєстру боржників додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 200170714 від 14.07.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON], який порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 26.10.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14.11.2018 року до суду від [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що відповідно до п. 2 Договору відступлення права вимоги № 200170714 реєстр боржників - це погоджений сторонами список з переліком особистих даних боржників і розмір грошових зобовязань кожного з боржників. Форма реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Всі додатки та додаткові угоди до договору складають його невідємну частину. Аналізуючи умови договору, вбачається, що документальним підтвердженням фактичної передачі прав вимоги за кредитним договором є реєстр боржників, який повинен бути підписаний та скріплений печаткою сторін за формою, наведеною в додатку №1 до договору. На підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договором № 254695389 від 16.03.2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» позивач надає витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги. Витяг з реєстру боржників, доданий до позову не є засвідченою копією, що підтверджується відсутністю на ньому підпису сторін договору та відтиску печаток, а тому не може вважатися письмовим доказом. Таким чином, на думку [PERSON], позивачем не доведено факт відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім цього, [PERSON] просить застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за сплати пені за період з 27.08.2015 року по 20.07.2017 року у сумі 28\~500 грн. 03.12.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив (заперечення). Вважають, що відзив, який подано [PERSON] до суду не можна приймати до уваги, так як останнім порушено строки його подачі, крім того, до суду надано заперечення, а не відзив, що суперечить вимогам ст. 178 ЦПК України. Щодо тверджень відповідача стосовно ненадання належних доказів відступлення права вимоги по кредитному договору № 254695389 від 16.03.2015 року, а саме: ненадання належно завіреного витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року, то в реєстрі боржників міститься інформація щодо великої кількості боржників, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку. Тому, з метою підтвердження права вимоги за кредитним договором № 254695389 позивачем надано копію реєстру боржників лише першої сторінки, в якій відображено дані щодо заборгованості [PERSON] Відповідачем не надано жодного доказу про сплату заборгованості за кредитним договором. Отже, всупереч умовам кредитного договору [PERSON] не виконав свого зобовязання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві та у відповіді на відзив, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, підтвердила факт отримання кредиту [PERSON] Просить застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені за період з 27.08.2015 року по 20.07.2017 рік. Також, просила розстрочити [PERSON] виконання рішення суду щодо виплати заборгованості по кредитному договору № 254695389 від 16.03.2015 року, так як відповідач хворіє і має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з положенням п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. 16.03.2015 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 254695389, за яким останній отримав кредит у розмірі 57\~000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на рік, в строк до 16.04.2016 року (а.с. 4-5). 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення права вимоги № 200170714, відповідно до вимог якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 17-19). Додатком до\~Договору відступлення\~права вимоги\~№ 200170714\~від 14.07.2017\~року є\~Реєстр боржників,\~де міститься інформація щодо великої кількості боржників, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку. Відповідно до реєстру боржників додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 200170714 від 14.07.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON], який порушує вимоги кредитного договору (а.с. 16). Враховуючи викладене, договір відступлення права вимоги укладений між сторонами, які мають право на певний вид діяльності, тому посилання відповідача на недоведеність факту відступлення права вимоги за кредитним договором № 254695389, суд не приймає до уваги. Крім того, суд вважає належним доказом завірений витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 200170714, наданий представником позивача у судовому засіданні. Відповідно до статей\~512,\~514 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. [PERSON] вимоги кредитного договору № 254695389 від 16.03.2015 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 20.07.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 117\~112 грн. 61 коп., а саме: 45\~049 грн. 61 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 грн. 85 коп. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 43\~557 грн. 02 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом(щомісячна плата за кредитом п. 4.8 договору); 28\~500 грн. сума заборгованості по пені. Представник відповідача не заперечувала проти розрахунку заборгованості, наданого до суду позивачем, тому вказаний розрахунок суд вважає належним доказом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності в частині стягнення пені, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у цій частині позові. Позивач звернувся до суду 16.10.2018 року, а період, за який нарахована пеня виходить за межі строків позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Тобто, позивачем пропущений річний строк позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення пені (вимога за період з 16.03.2015 року по 28.03.2017 року). В звязку з цим, на підставі вимог ст. 257 ЦК України суд вважає необхідним застосувати річний строк позовної давності. Отже, в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення пені в сумі 28\~500 грн. необхідно відмовити із зазначених підстав. Таким чином, позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно задовольнити частково та з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість у сумі 88\~612 грн. 61 коп. У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду строком на два роки. Згідно ст. 345 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи викладене, суд вважає, що дане клопотання є передчасним, так як з ним можливо звернутись до суду після ухвалення судового рішення до суду, який розглядав справу, тому на думку суду, клопотання не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Оскільки позов задоволено частково, тобто на 76 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 1339,12 грн. (76%х1762:100).

Outcome: partial