Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2017 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з нею не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 15259,79 грн. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому повинен виплатити йому середній за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 31.10.2017 р. по момент винесення рішення. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 15259,79 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та витрати повязані з розглядом справи у розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 15.03.2018 р. відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 16.04.2018 р. представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав заборгованість по заробітній платі у розмірі 26840 грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки при звільненні з розрахунку робочих днів: понеділок, вівторок, середа у сумі 12510 грн. 08 коп. 07.05.2018 року, через канцелярію суду, позивач [PERSON] подала заяву в якій зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з розрахунком відповідача згодна. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнена з 31.10.2017 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» № 16-07/503 від 27.03.2018 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 26840 грн. 00 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» № 16-07/503 від 27.03.2018 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 195 грн. 47 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 31.10.2018 року по 11.05.2018 року становить 79 робочі дні (листопад 13, грудень 12, січень 13, лютий 12, березень 12, квітень 13, травень 4), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15442 грн. 13 коп. (195,47 грн. х 79 = 15442 грн. 13 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 26840 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2017 року по 11.05.2018 року включно у сумі 15442 грн. 13 коп. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме на правничу допомогу адвоката, що підтверджується Актом здачі-прийняття виконаних робіт №04 від 09.03.2018 року; Квитанцією про оплату виконаних робіт у сумі 3000,00 грн.; Договором про надання правничої допомоги в цивільній справі від 30.01.2018 року; Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №583; Ордером серії СМ №17 від 01.02.2018 року. Таким чином, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд вважає, що є достатнім стягнути на користь позивача 700 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial