Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» у позові просив стягнути з відповідача [PERSON] 15 400,47 грн. заборгованості за кредитним договором б./н. від 26.04.2013 року, який складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, мотивуючи тим, що остання 26.04.2013 року отримав кредит у розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті)грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але взяті зобов»язання відповідач належним чином не виконала і станом на 30.11.2015 року вона має заборгованість у сумі 15 400,47 грн., яка складається з: 1950,40 грн. - заборгованості за кредитом; 9540,52 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 2700,00грн. - заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 709,55 грн. - штраф (процентна складова), а також просив стягнути судові витрати. У позові представник позивача Сафір Ф.О., якому відповідно до копії довіреності на а.с.34 надані всі права позивача, просив справу розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, факт отримання кредиту не заперечувала, розмір заборгованості також не оспорювала, пояснивши, що кредит взяла на своє ім»я на прохання зятя - чоловіка дочки, який обіцяв його платити вчасно, але не платив. Не дивлячись на те, що розмір заборгованості за кредитом нею не оспорюється, просила позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з неї не всю суму заборгованості, а лише її частину - 5000 грн., посилаючись на відсутність можливості сплатити суму заборгованості в даний час, зазначивши, що решту суми заборгованості вона згодна виплачувати частинами. Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 26.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б./н., відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 1200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувалась повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією заяви разом з копією Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, що являється договором згідно ст.634 ЦК України. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку боржник повинен виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Згідно п.2.1.1.4.2, п.2.1.1.5.9, п.2.1.1.12.11 вказаних Умов і правил, у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, які виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши відповідачу кошти у сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у відповідності до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг у подальшому змінювався і остаточно було визначено 2000,00 грн. (довідка на а.с. 52, копія виписки особового рахунку клієнта на а.с. 49-51). Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем станом на 30.11.2015 року становить 15400,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с.5), яку відповідач визнала. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Строк дії кредитної карти визначений «вересень 2016 року» (довідка на а.с. 52), у зв»язку з чим можна зробити висновок, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем дотримано. Будь-які інші докази, якими б спростовувалося зазначене позивачем, відповідачем суду не надано, у зв»язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню. Відповідно до 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, встановленого на момент подачі позовної заяви (платіжне доручення на а.с. 2).

Outcome: approved