Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач у червні 2017 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 22.06.2012 зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.02.2015 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітній син мешкає з позивачем і питання щодо стягнення аліментів не вирішувалося. Відповідач на цей час не працює, його джерела доходів позивачу невідомі. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову та до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 25 % заробітної плати щомісяця. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони з 22 червня 2012 рок перебували у зареєстрованому шлюбі, у сторін 14.03.2013 народився син [PERSON] (а.с. 9). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно достатті 174 ЦПК України суд у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, ураховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», визнання відповідачем позову, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від доходу відповідача, щомісяця є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позивачем позову, тобто з 06.06 .2017 року. Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. За таких обставин,

Outcome: approved