Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач у серпні 2018 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 25 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Ухвалою судді від 21 січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012 року з [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на користь позивачки на утримання спільної дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн., щомісяця. На виконання вказаного рішення Індустріальним ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП 38104135. Однак з моменту винесення рішення суду та до теперішнього часу відповідач ухиляється від сплати аліментів. Згідно заяви про збільшення позовних вимог, заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.05.2019 року складає 33 464,79 грн., а розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 33 464,79 грн. Враховуючи дані обставини та те, що відповідач не виконував рішення суду просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 33 464,79 грн. та пеню в розмірі 33 464,79 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 жовтня 2012 року. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого загальна заборгованість по аліментам, станом на 01.05.2019 року складає 33 464,79 грн. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несплату аліментів, яка станом на 01.05.2019 року становить 33 464,79 грн. За змістом ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз`яснив, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення нею обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. Суд приймає за достовірне наданий позивачем розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, на які посилається позивач на підставу своїх вимог, не спростовані відповідачем, який не скористався процесуальним правом подати відзив (заперечення проти позову) та докази на спростування заявлених позовних вимог, а тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved