Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] є матірю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей [PERSON] проживає окремо, оскільки шлюб було розірвано. Родина відповідача перебуває в полі зору соціальних служб вже не перший рік. [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, часто залишає оселю, де проживає разом із дітьми та вони залишаються без догляду та їжі та не приділяє належної уваги дітям. На час проживання у сімї старшої доньки [PERSON] вся робота по догляду за дітьми була покладена на неї. На цей час [PERSON] майже рік проживає у цивільному шлюбі за іншою адресою. Діти залишилися без будь-якого нагляду та догляду, їх годували та навідували сусіди, в той час як мати вимкнула телефон та ніяким чином не виходила на звязок з родиною. Під час виїзду на обстеження до родини комісія виявила вдома обох батьків, які були у стані алкогольного спяніння, а тому дітей було доставлено до дитячого відділення Тростянецької центральної районної лікарні. На ранок до служби у справах дітей прийшов батько та написав заяву про поміщення дітей до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області на 9 місяців. А мати дітей до служби так і не зявилася. Зі слів старшої доньки відповідач продовжує вживати алкогольні напої та не цікавиться подальшою долею дітей, ніде не працює та місце перебування її невідомо. Позивач пояснює, що відповідач неодноразово використовувала соціальну допомогу на покупку спиртних напоїв та розваги, була неодноразово помічена у нетверезому стані у вечірній час в місті в оточенні осіб сумнівної репутації. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1)\~позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; 2)\~стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій суму по 500 грн., щомісяця на кожну дитину та до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача та служби у справах дітей [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Поведінка відповідача, повязана із залишенням дітей без нагляду через періодичне зловживання спиртними напоями спостерігається з 2012 року. Мати неодноразово порушувала обіцянки про те, що такі випадки не будуть повторюватись. Така поведінка відповідача свідчить про її свідоме ухилення від виконання її батьківських обовязків, хоча у періоди, коли остання не зловживає алкоголем, вона ставиться до утримання та виховання дітей в цілому належним чином. Позбавлення [PERSON] батьківських прав буде адекватним заходом впливу на останню, діти не підлягатимуть усиновленню, що не позбавить відповідача в подальшому порушити питання про поновлення батьківських прав. Відповідач заперечила проти позбавлення її батьківських прав. [PERSON] визнала, що дійсно страждає від алкогольної залежності. У вересні 2017 року напередодні відібрання дітей та направлення їх до центру реабілітації залишила їх з батьком [PERSON], а сама поїхала на два тижні до матері, де вживала алкогольні напої. Відповідач просила їй надати шанс на виправлення, вказала, що пройшла курс лікування методом кодування на три роки, має намір проходити систематичний огляд у лікаря-нарколога, працює на цей час. Відповідач зазначила, що кожен тиждень відвідує дітей у реабілітаційному центрі, вони просяться додому, вона їх дуже любить, усвідомлює, що неналежно виконувала свої обовязки. Третя особа [PERSON], який є батьком дітей, в судовому засіданні заперечив проти позову. Пояснив, що з відповідачем тривалий час проживають окремо, підтвердив, що при вилученні у вересні 2017 року дітей відповідач була в селі за місцем проживання своєї матері, де вживала алкогольні напої, а з дітьми проживав він. В день приїзду комісії дійсно також був у стані спяніння, що було повязано із проблемами на роботі, алкогольної залежності не має. [PERSON] просив надати шанс відповідачу виправитись, обіцяв разом з нею вжити всіх заходів належного виховання та розвитку дітей, оскільки діти мають бути в родині. Представник третьої особи - Тростянецького районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні позов не підтримав, вважав, що відповідачу треба надати можливість довести своє виправлення, повернути дітей в родину. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Після розірвання шлюбу за висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації від 21.05.2014 року місце проживання дітей відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визначено з батьком [PERSON] (а.с.12). Разом з тим, через деякий час [PERSON] та [PERSON] стали проживати з матірю по вул.Сосновий бір, 10/2 у м.Тростянець Сумської області. Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов сімї [PERSON] від 10.09.2015, 11.09.2015, 14.09.2015, 04.10.2015, 12.09.2016, 15.09.2016 по вул.Сосновий бір, 10/2 у м.Тростянець Сумської області відповідач проживає у двокімнатній квартирі площею близько 50 кв. м., будинок газифікований та електрифікований, є водопровід, побутова техніка та необхідні меблі, санітарні умови задовільні, діти мають окремі ліжка. На момент обстеження відповідача декілька разів не було дома, діти були самі, одного разу була у стані спяніння. За дітьми доглядала старша донька [PERSON]. Батько дітей не проживає у сімї (а.с.14, 15, 17, 18, 21, 22, 24). Адміністрацією Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №3 27.09.2017 року начальникові служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації [PERSON] надіслано лист-клопотання, в якому було прохання розглянути питання виховання дітей сімї [PERSON], яка потрапила у складні життєві обставини, оскільки на момент відвідування сімї 25.09.2017 року виявлено, що мати дітей не живе вдома, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дітей. На момент відвідування родини [PERSON] був вдома сам, [PERSON] забрала старша донька відповідача - [PERSON]. Батько не живе з дітьми й не виконує обовязки щодо їх виховання та утримання. Службою у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації 11.10.2017 року було надіслано лист до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області про необхідність реабілітації дітей відповідача [PERSON] та [PERSON], які були направлені до цього центру за заявою батька, де і по цей час перебувають (а.с.26). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей, захищає права сімї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Згідно з висновком Тростянецької районної державної адміністрації від 20.10.2017 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 28). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку Тростянецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відносно [PERSON] 10.09.2015 року складався протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 184 КУпАП за фактом невиконання батьківських обовязків, який надсилався на розгляд до Тростянецького районного суду Сумської області (а.с.19). Як установлено під час розгляду справи та не заперечується відповідачем випадки періодичного залишення нею дітей протягом останніх років обумовлено наявністю у неї алкогольної залежності. Станом на день вилучення дітей відповідача 04.10.2017 року у комунальному закладі «Тростянецька центральна районна лікарня» було проведено обстеження [PERSON] на стан алкогольного спяніння за направленням працівників поліції, за результатами якого було установлено стан алкогольного спяніння. Разом з тим, згідно з довідкою Сумського обласного наркологічного диспансеру від 13.11.2017 року [PERSON] пройшла лікування алкогольної залежності методом кодування на три роки (а.с.44). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що є донькою відповідача, підтвердила, що мати періодично зловживає алкогольними напоями і в ці періоди залишала її брата та сестру самих. У вересні 2017 року, оскільки в чергове мати запила і поїхала в село, свідок звернулась до служби у справах дітей, повідомила про те, що [PERSON] та [PERSON] самі вдома без нагляду, просила вжити заходів. В момент відвідування їх квартири [PERSON] не було, він був з другом в селі на рибалці, Віка гуляла, батько не знав де діти і був у стані спяніння. Увечері в цей же день, коли приїхала комісія з працівників соціальних служб, мати зявилась і була в стані спяніння. [PERSON] зазначила, що мати в періоди, коли проходить кодування добре виконує свої обовязки, їх любить, піклується про них, працює. Допитана як свідок [PERSON] суду показала, що є соціальним педагогом Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3, учнями якої є діти відповідача - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] перебуває на внутрішньошкільному обліку з 2012 року, оскільки [PERSON] періодично зловживає алкогольними напоями, адміністрація школи неодноразово зверталась до служби у справах дітей з метою розгляду питання неналежного виконання батьками обовязків на Комісії з питань захисту прав дітей, здійснювалось соціальне інспектування родини. У період запою, що трапляється раз на півроку, мати не контролює дітей, в цей час вони не завжди нагодовані, успішність особливо [PERSON] знижується. Коли [PERSON] не пє, за дітьми доглядає належним чином, вони нагодовані, мати відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю в навчанні. [PERSON] зазначила, що така поведінка матері призводить до безконтрольності за поведінкою дітей, проте невідворотних негативних наслідків у вихованні дітей поки що не спостерігається, оскільки діти добрі, виховані, ввічливі, до правопорушень не схильні. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що є матірю відповідача та відповідно бабусею її дітей. На час вилучення дітей свідок перебувала в лікарні у кардіологічному відділенні, знала, що донька в черговий раз запила, сподівалась, що батько дітей [PERSON] за ним доглядатиме в цей час, але і він належним чином цього не зробив. На цей час донька пройшла чергове лікування від алкогольної залежності, їздить до дітей в центр. [PERSON] вказала, що зі свого боку докладе всіх зусиль, щоб контролювати доньку, щопівроку її обстежуватиме у нарколога. Ця залежність є хворобою і донька не може сама себе опанувати, вона і сама страждає від цього, їй це передалось генетично від батька. В період, коли вона не пє, вона належно дбає про дітей, любить їх, діти також у свою чергу кажуть, що дуже хочуть повернутись додому до матері. Оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що відповідач починаючи з 2014 року (згідно з наявними в матеріалах справи доказами) періодично залишала дітей без нагляду, тобто не виконувала визначених статтею 150 Сімейного кодексу України обовязків щодо виховання та розвитку її малолітніх дітей, що відбувалось через алкогольну залежність, яку відповідач усвідомлює та вживає заходів лікування від неї. Вирішуючи питання про те чи відповідає інтересам дітей розлучення їх з матірю через застосування найбільш радикального заходу - позбавлення останньої батьківських прав суд виходить з такого. Згідно із статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Стаття 171 Сімейного кодексу України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Ураховуючи вік [PERSON] та [PERSON], яким на час розгляду справи виповнилось 12 та 9 років відповідно, було проведено їх допит у режимі відеоконференції з метою зясування їх думки та відношення до матері. Малолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили у присутності представника Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області [PERSON], що близько трьох місяців перебувають у центрі, в якому опинились через те, що батьки були у стані спяніння, хоча зі слів дітей це буває нечасто. Мати не було вдома, вона була в селі у бабусі, але за ними доглядав батько. Мати вони люблять, дуже хотіли б повернутись додому, мама до них приїздить в центр кожен тиждень привозить гостинці. Ураховуючи викладене, думку дітей, суд дійшов висновку, що позивачем всупереч вимог статті 81 ЦПК України не доведено достатньою сукупністю належних та допустимих доказів наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та розлучення дітей з матірю, а висновок органу опіки та піклування є передчасним, оскільки не місти ть мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітніх [PERSON] та [PERSON] буде відповідати їх інтересам, і що розлучення з матірю навіть тимчасово позитивно вплине на дітей. Під час судового розгляду позивачем не доведено про те, що син та донька відповідача занедбані, про те, що їх розвиток не відповідають розвитку дитини їх віку, що вони ходять у брудному одягу чи взагалі не забезпечені необхідним речами та приладдям для навчання. Доказів того, що перебування дітей разом з матірю загрожує їх життю та здоровю, а також доказів жорсткого поводження до дітей не надано. Такий захід як позбавлення батьківських прав не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до розєднання сімї, наприклад, соціальним консультуванням. Отже, вимога позивача про позбавлення [PERSON]І, батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає. Ураховуючи, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей є похідною, а тому вона також задоволенню не підлягає. Разом з тим, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини періодичного зловживання відповідачем алкогольними напоями та залишення в такі періоди дітей без догляду, що негативно впливало на їх належне харчування, навчання та не забезпечувало належного їх сімейного виховання, «теплого» сімейного клімату, що ураховуючи вік дітей може призвести до несприйняття ними в подальшому виховних впливів через зниження авторитету батьків, які демонструють негативну безвідповідальну модель поведінки. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина та доньки, поклавши на орган опіки та піклування обов'язок по здійсненню контролю за виконанням батьківських обов'язків [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed