Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-28 00:00:00

Позивач у липні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2013 р. між позивачем - Національним авіаційним університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір про навчання № 13-1/ОФ-1112, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу доньки [PERSON] по здійсненню навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом підготовки «Правознавство» на очній формі навчання. Як вказано у позові, згідно до п. 2.2.1 укладеного договору, кошти за навчання відповідач мав сплатити за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Вартість навчання за один навчальний семестр становить 8800 грн. та відповідно до п. 3.3 договору відповідає вартості 5 календарних місяців з оплатою 1760 грн. за місяць. Наказом ректора від 23.08.2013 р. № 1706/ст [PERSON] була зарахована на навчання до закладу позивача, і після укладення договору провчилась з 01.09.2013 р. по 01.11.2014 р. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, а саме сплатив лише за перший рік навчання доньки [PERSON] Наказом ректора від 13.11.2014 р. № 2825/ст [PERSON] була відрахована з університету з 01.11.2015 р., що передбачено п. 4.3 договору. Враховуючи, що відповідач не сплатив вартість навчання, його борг за навчання [PERSON] 3520 грн. Крім того, за порушення виконання умов договору про навчання була нарахована пеня у розмірі 1573,80 грн. та інфляційні нарахування в сумі 3917,76 грн. Таким чином, борг відповідача станом на 20.06.2018 р. з урахуванням розміру пені та інфляційних нарахувань з простроченої суми заборгованості становить 9011,56 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 2500 грн., що не перевищує суму 170000 грн. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що 01.09.2013 р. між позивачем - Національним авіаційним університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір про навчання № 13-1/ОФ-1112, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу доньки [PERSON] по здійсненню навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом підготовки «Правознавство» на очній формі навчання. Відповідно до п. 2.2.1 договору, відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати кошти за навчання не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Вартість навчання за один навчальний семестр становить 8800 грн. та відповідно до п. 3.3 договору відповідає вартості 5 календарних місяців з оплатою 1760 грн. за місяць. Так, відповідно до п.п. 3.7., 3.8. вказаного договору плата за навчання вноситься за весь перший рік або семестр до початку навчання. Обліковою (базовою) одиницею плати вважається кошторисна вартість навчання за місяць. Кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються за семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Відповідно до наказу ректора НАУ від 23.08.2013 р. № 1706/ст [PERSON] була зарахована на навчання до закладу позивача. Відповідно до наказу ректора НАУ від 13.11.2014 р. № 2825/ст [PERSON] була відрахована з університету з 01.11.2015 р., що передбачено п. 4.3 договору. Встановлено, що НАУ надавав відповідачу освітні послуги з 01.09.2013 року по 01.11.2014 р. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором виконав не в повному обсязі та за освітні послуги сплатив частково. Плату вніс лише за один рік навчання [PERSON] Враховуючи, що відповідач не сплатив вартість навчання, його борг за навчання [PERSON] 3520 грн. Відповідно до п. 4.2 договору про навчання № 13-1/ОФ-1112 від 01.09.2013 р., у випадку несвоєчасної сплати за надання освітніх послуг, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний календарний день заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про навчання № 13-1/ОФ-1112 від 01.09.2013 р. становить 1573,80 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні справи по суті. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 01.09.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про навчання в інтересах [PERSON], суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що внаслідок невиконання зобов'язань за вказаним договором відповідачу було нараховано інфляційне нарахування боргу в сумі 3917,76 грн., яке також підлягає стягненню з відповідача. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови договору про навчання № 13-1/ОФ-1112 від 01.09.2013 р., а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 3520 грн., пеню в сумі 1573,80 грн. та інфляційні нарахування в сумі 3917,76 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1762 грн. Тому

Outcome: approved