Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що між сторонами була укладена угода №235Ам про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Одержувач кредиту зобов`язувався повернути суму кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінченням навчання, починаючи з 12 місяця. Угодою передбачено, що кредит та відсотки не повертаються у разі відпрацювання одержувачем кредиту не менше 5 років після закінчення навчального закладу в державному або в комунальному закладі чи установі в сільській місцевості. Кредит та відсотки ним не повернуті. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за угодою про надання кредиту в розмірі 9823,94 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмовий відзив, в якому зазначив, укладений між сторонами договір не є кредитним. Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання бюджетного асигнування. Відповідач грошових коштів від позивача не отримував. Крім цього, посилається на те, що позов пред`явлено поза межами строку позовної давності. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Кривцової Г.В. від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 4 березня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 4 березня 2019 року відкладено розгляд справи до 5 червня 2019 року за клопотанням відповідача. Згідно розпорядження №149 та протоколу повторного автоматизованого розподілу, у зв`язку з призначенням судді Кривцової Г.В. на посаду судді Верховного Суду, справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г .В. від 11 травня 2019 року прийнято справу до судового розгляду, призначено справу до розгляду на 07 червня 2019 року.. Протокольною ухвалою головуючого від 7 червня 2019 року відкладено розгляд справи до 09 липня 2019 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 9 липня 2019 року відкладено розгляд справи до 19 вересня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 19 вересня 2019 року відкладено розгляд справи до 26 листопада 2019 року у зв`язку з витребуванням у позивача додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючого від 26 листопада 2019 року відкладено розгляд справи до 14 січня 2020 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 14 січня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 28 лютого 2020 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 28 лютого 2020 року відкладено розгляд справи до 1 квітня 2020 року за клопотанням представника відповідача. 1 квітня 2020 року відкладено розгляд справи до 22 травня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 22 травня 2020 року головуючий суддя видалився до нарадчої кімнати до 25 травня 2020 року. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 12 листопада 2007 року між Сумським аграрним університетом та [PERSON] укладено угоду №235АМ про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, згідно якого навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року №916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у Навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів Державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр та напрямом підготовки адміністративний менеджмент за денною формою навчання у розмірі 6000,00 грн. Пунктом 6.4 угоди передбачено, що кредит та відсотки за користування ним не повертаються у разі відпрацювання одержувачем кредиту не менше 5 років після закінчення Навчального закладу в державному або в комунальному закладі чи установі в сільській місцевості (а.с.7). Наказом №1725н від 30 серпня 2007 року [PERSON] зарахований студентом 5 курсу денної форми за спеціальністю адміністративний менеджмент(а.с.8). Згідно витягу з наказу №1162-н від 04 липня 2008 року, на підставі здачі комплексного іспиту з економічних дисциплін присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень магістра з менеджменту спеціальності «адміністративний менеджмент» і видано диплом встановленого зразку [PERSON] (а.с.9). Суд вважає, що той факт, що відповідач безкоштовно отримав освіту в Сумському аграрному університеті (вказана обставина не заперечується сторонами), свідчить про виконання договору від 12.11.2007 року в частині надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти [PERSON] 12 жовтня 2015 року на адресу позивача направлено попередження №3114 з вимогою сплатити заборгованість за кредитом в розмірі 2400,00 грн., 3% річних за користування кредитом в розмірі 1260,00 грн. та 918,71 грн. нарахованої пені на суму неповернутої в строк суми (а.с.10). 26 жовтня 2015 року, 26 лютого 2016 року та 24 червня 2016 року на адресу відповідача направлені претензії щодо сплати заборгованості по цільовому пільговому кредиту для здобуття вищої освіти (а. с. 11-13). Доводи відповідача щодо того, що університет не уповновноважений був на видачу кредиту не заслуговують на увагу. Оскільки кошти на навчання були отримані позивачем та використані в інтересах відповідача, жодна зі сторін договір не оспорювала, недійсним він не визнавався. Що стосується строку позовної давності, то позивач посилається на постанову КМУ №673 від 29 серпня 2018 року «Про затвердження Порядку пільгового кредитування для здобуття професійно-технічної та вищої освіти», згідно якої позовна давність на вимоги щодо погашення кредиту до державного чи місцевих бюджетів не поширюється. Однак на час виникнення правовідносин діяла Постанова КМУ № 916 від 16 червня 2003 року «Про затвердження Порядку пільгового кредитування для здобуття професійно-технічної та вищої освіти», в якій відсутні будь-які застереження щодо строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином застосуванню підлягає загальний строк позовної давності. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. П. 3.3. угоди передбачено, що одержувач кредиту зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого Навчальним закладом кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. За умовами угоди сторони погодили щорічну сплату кредиту частинами - до 31 грудня кожного року, починаючи з 1 липня 2009 року по 30 червня 2024 року. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та сплати 3% річних до 31 грудня кожного року до 30 червня 2024 року, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих річних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення річних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Позивач звернувся до суду 19 грудня 2018 року з питанням про стягнення заборгованості, тому стягненню підлягає заборгованість в межах строку позовної давності з 18 грудня 2015 року по день винесення рішення - 25 травня 2020 року. Відповідно до п. 6.1 угоди, одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 6000,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3% річних в національній валюті до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 1 липня 2009 року до 30 червня 2024 року. Тому стягненню підлягає тіло кредиту в розмірі 1600,00 грн. (по 400 гривень кожного року). Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. З огляду на це, з відповідача підлягають стягненню 3 відсотки річних за період з 18 травня 2015 року по 25 травня 2020 року, які згідно розрахунку (а.с.148) становлять 241 грн.13 коп. та 746 грн. 88 коп інфляційних збитків (а.с.145-147). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання договірного зобов`язання припиняється через 6 місяців із дня, коли боржник повинен був виконати зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, стягненню підлягає пеня, нарахована за період з 26 травня 2019 року по 25 травня 2020 року з урахуванням періоду нарахування 6 місяців. Згідно розрахунку розмірі пені, яка підлягає стягненню становить 271 грн.61 коп. (а.с.144). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг по сплаті кредиту у розмірі 1600,00 грн., відсотки за користування кредитом - 241 грн. 13 коп., інфляційні збитки - 746 грн. 88 коп., пеню - 271 грн. 61 коп. В іншій частині відмовити у зв`язку із застосування строків позовної давності та необгрунтованістю. У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 510,98 грн. (29 % від 1762 грн. судових витрат)

Outcome: partial