Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач ставить питання про зобовязання відповідача у встановленому законом порядку вчинити дії по передачі у спільну часткову власність позивачу та членам його сімї квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що в 1964 році [PERSON] отримав ордер на вселення до вищевказаної квартири разом з членами його сімї дружиною [PERSON], доньками [PERSON] та Людмилою. В 1974 році виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення про переоформлення квартири на імя [PERSON] З 1965 року позивач та третя особа проживають у спірній квартирі, сплачують платежі за комунальні та експлуатаційні послуги. Тому позивач звернулася до відповідача з заявою щодо приватизації вказаного житла. Однак листом від 13 березня 2018 року їй відмовлено в приватизації у звязку з відсутністю ордеру. Сторони в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримують. Від третіх осіб надійшли письмові заяви про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача надав письмовий відгук, в якому пояснив, що наявність ордеру є однією з обовязкових умов для здійснення приватизації. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 квітня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 18 квітня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 квітня 2018 року розгляд справи відкладено до 23 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 23 травня 2018 року залучено до участі у справі третю особу [PERSON], у звязку з чим оголошено перерву в судовому засіданні до 26 червня 2018 року. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що наприкінці 1964 року [PERSON] та членам його сімї дружині [PERSON], донькам [PERSON] та Людмилі надано в користування квартиру [ADDRESS]. 18 квітня 1974 року вищевказану квартиру переоформлено на [PERSON], згідно рішення МВК від 18.04.1974 року (а.с.18). Згідно довідки КП «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради №б/н від 10 січня 2018 року та відміток в паспорті [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 15.11.1971 року, [PERSON] з 22 квітня 1988 року, [PERSON] з 1988 рроку. (а.с.9-16, 20). Згідно довідок КП «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради №617/01-03 та №618/01-03, особовий рахунок №100091 за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на [PERSON]. Станом на 30.03.2018 року заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг відсутня (а.с.25). На звернення позивача стосовно приватизації квартири [ADDRESS] забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надано письмову відповідь, згідно якої однією з обовязкових умов для здійснення приватизації є наявність ордеру (а.с.26). Згідно відповіді державного архіву Сумської області №См-6 від 23 лютого 2018 року, у документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих у протоколах засідань виконкому за 1964 рік рішення про надання квартири [ADDRESS], [PERSON] немає (а.с. 19). Позивач не використав своє законне право на приватизацію житла. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 1 ст. 2 цього закону, до обєктів приватизації належать квартири багатоповерхових будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно п. 4, 5 ст. 5 цього закону право на приватизацію державного житлового фонду з використанням чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, позивач та члени його сімї [PERSON], [PERSON] постійно на законних підставах проживали та були зареєстровані в [INFO]. Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на приватизацію вказаної квартири без ордеру. Відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved