Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 05.09.2016р.. В позові позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 20.07.2004р. у Мошнівській сільській раді Черкаського району Черкаської області, актовий запис №10. В судове засіданні сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та просив позовні вимоги задовольнити. Також позивач просив не відшкодовувати йому понесені ним судові витрати. Відповідачка надала суду заяву, в якій також просила розглянути справу у її відсутність та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила не змінювати її прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20.04.2004р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.08.2004р.н., що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 4). На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки сторони мають різні погляди на життя, втратили почуття поваги і любові один до одного, проживають окремо і не ведуть спільного господарства. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. На теперішній час дитина сторін проживає з відповідачкою. Спору з приводу місця проживання дитини та порядку участі батьків у вихованні та його матеріальному забезпеченні між сторонами немає. Зазначені обставини справи визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, не підлягають доказуванню. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник зі шлюбних відносини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за твердженням позивача це не відповідатиме його інтересам та не матиме результату. Також суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду минуло понад півтора місяці, а сторони не виявили бажання примиритися. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування його у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи заяву відповідачки, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved