Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач як правонаступник після смерті позивача [PERSON] підтримав позов до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком № 37 по вул. Тиха в м. Кропивницькому. В обґрунтування позову зазначено, що власником житлового будинку №37, за адресою м. Кропивницький, вул. Тиха на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.1981 року була [PERSON]. Разом з [PERSON] , були зареєстровані її дочка [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO] , які не проживають у вказаному житлі з вересня 2013 року . [PERSON] померла 09.02.2017 року. Згідно свідоцтва про справо на спадщину за заповітом від 10.08.2017 року [PERSON] є власником житлового будинку №37, за адресою м. Кропивницький, вул. Тиха. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 82 ). Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 20,79), поважні причини неявки суду не повідомлено. Від третьої особи суду надано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника ( а.с. 21). Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку №37, за адресою м. Кропивницький, вул. Тиха, на підставі свідоцтва про справо на спадщину за заповітом від 10.08.2017 року (а. с.69) . В даному житловому будинку згідно довідки № 464, виданої Квартальним комітетом №15 Фортечного району м. Кропивницький від 23.11.2016 року (а. с.6) зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , але не проживають за вказаною адресою з вересня 2013 року, їх речі у вказаному житлі відсутні. Відповідач [PERSON] є донькою померлої , а [PERSON], [INFO] її онуком. Згідно даних УДМС України в Кіровоградській області відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, а її син [PERSON], [INFO] по облікам не значиться ( а.с. 80,81). Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки відповідачі у вказаному житловому будинку не проживають без поважних причин понад рік , їх речі відсутні, їх реєстрація перешкоджає здійсненню права власності та розпорядження своїм майном позивачу . Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved