Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту). Свої вимоги представник позивача обґрунтував наступним. 28.08.2013року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Порто-Франко» (далі - Банк, Відповідач) та [PERSON] (далі - Позивач) було укладено договір на відкриття рахунку №010000700262001 та договір банківського вкладу (короткостроковий морський) №010000700263002 (далі - Договір). Згідно із приписами п. 1.1. Договору, Банком позивачці було відкрито депозитний рахунок в іноземній валюті, на який останньою було внесено 11.000,00 (одинадцять тисяч) доларів США. Строк дії Договору закінчився 27.02.2014 року. [PERSON] неодноразово на протязі тривалого часу зверталась до відділення Банку із проханням виконати зобов'язання передбачені Договором від 28.08.2013 року, однак по теперішній час Банком не виконано свої зобов'язання в повному обсязі та існує заборгованість перед Позивачем у сумі 4.274,57 доларів США, що складається з суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. В судове засідання відповідач (представник) не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов до суду не надав. Представник позивача, до суду, до судового засідання, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи із нижче викладених підстав. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як випливає з матеріалів справи, 28.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Порто-Франко» та [PERSON] було укладено договір на відкриття рахунку №010000700262001 та договір банківського вкладу (короткостроковий морський) №010000700263002. Згідно із приписами п. 1.1. Договору, Банком позивачці було відкрито депозитний рахунок в іноземній валюті, на який останньою було внесено 11.000,00 (одинадцять тисяч) доларів США. Строк дії Договору закінчився 27.02.2014 року. [PERSON] неодноразово на протязі тривалого часу зверталась до відділення Банку із проханням виконати зобов'язання передбачені Договором банківського вкладу (короткостроковий морський) №010000700263002 від 28.08.2013 року, однак по теперішній час Банком не виконано свої зобов'язання в повному обсязі та існує заборгованість перед Позивачем у сумі 4.274,57 доларів США (виписка з особового рахунку від 11.09.2014 року). Оскільки, на даний час сума Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Відповідачем не сплачена та особи, позивачкою було направлено на адресу Відповідача лист із заявою від 01.10.2014 року про проведення повного розрахунку по Договору. Лист із заявою був отриманий Банком 08.10.2014 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), однак не вчинив жодних дій відповідно до змісту вказаного листа, як і не надав на нього відповідь. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Статтею 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, позивач, як вкладник по Договору № 010000700263002 від 28.08.2013 року, вправі вимагати повернення свого вкладу від Відповідача. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено в ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що Відповідач не виконав свої зобов'язання по Договору № 010000700263002 від 28.08.2013 року, щодо повернення суми Вкладу та процентів [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із приписами ч. 1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем 29.09.2014 року для вирішення спору та стягнення грошових коштів з Банку у судовому порядку було укладено із адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 01.02.2011 року) договір про надання правової допомоги у цивільній справі, однак належних доказів сплати коштів у розмірі 2.000,00 грн. суду не надано. Отже, з відповідача по справі підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 553,67 грн. (квитанція № 12649529 від 14.10.2014 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial