Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі за текстом - Банк) звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 29 липня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір № DNH4KP39110550, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2462 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 18 місяців по 29 січня 2008 року включно. Відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 24 травня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 2462 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 24 травня 2011 року по 24 травня 2016 року, складає 8987 грн. 03 коп. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8987 грн. 03 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача Сопін Д.О. не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір № DNH4KP39110550, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2462 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 18 місяців по 29 січня 2008 року включно. Відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 24 травня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 2462 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 24 травня 2011 року по 24 травня 2016 року, складає 8987 грн. 03 коп. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого була перевірена судом підчас розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами, нарахованих на прострочену заборгованість, оскільки закінчення строку дії договору не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved