Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3084 (три тисячі вісімдесят чотири) гривні 15 копійок. При цьому представник позивача посилається на те, що [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] . 23.01.2020р. Філією на адресу відповідачки було направлено лист з пропозицією укладення договору №190476/КВ-ВБС про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Оскільки відповідачка, отримуючи послуги, не сплачувала їх у повному обсязі, утворилася заборгованість за період з 01.04.2017p. по 31.01.2020р. в розмірі 3084,15 гривень. 12.03.2020 року Київським районним судом м. Одеси був прийнятий судовий наказ №947/4232/20 про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 3104,15 гривень та судового збору у сумі 210,20 гривень. Проте, 12.01.2021 року Київським районним судом м. Одеси заяву [PERSON] про скасування судового наказу було задоволено, судовий наказ скасовано, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні представник позивача Михайлова А.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Також надала до суду заяву про поновлення строку позовної давності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлялась, 25.05.2021р. надала до суду відзив на позовну заяву в якому просить при розгляді справи застосувати позовну давність у три роки з дати подання позову, у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на сплив строків позовної давності, зазначивши при цьому, що строк за який треба розраховувати борг за надані житлово-комунальні послуги, виходячи з дати подання позовної заяви, починається з 05 квітня 2018р. Також відповідачка зазначила, що хоч вона і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але довгий час там не проживає. У своєму розрахунку боргу розрахунок водовідведення нараховується з квітня 2017р. по лютий 2018р., а потім, після перерви - з лютого 2019р. по березень 2019р., при цьому будь-яких підстав щодо нарахування водовідведення у цей період та будь-яких документів щодо надання послуг водовідведення позивач не надав. У задоволенні вимог про стягнення судового збору у розмірі 2270 гривень відповідачка також просила відмовити, оскільки вона є інвалідом ІІ групи та, відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. До судового засідання призначеного на 16.11.2021 року відповідачка та її представник - адвокат Касьяненко Ю.Я. не з`явились, [PERSON] надала до суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи на період карантину та не розглядати справу у її відсутності. Враховуючи, що справа на розгляді перебуває значний час з квітня 2021 року, за ініціативою відповідача справа неодноразово відкладалася, при цьому представник відповідача - адвокат Касьяненко Ю.Я. до судових засідань також не з`являється, будь-яких заяв з поважності неявки до суду не надавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача за наявними матеріалами справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] . Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 02.11.2017р. № 1344, від 26.06.2018р. № 599, від 23.10.2018р. № 1251, від 04.02.2020р. № 283, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Однак, відповідачка [PERSON] плату за надані водоканалом послуги сплачувала не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 3104,15 гривень. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2020 року Київським районним судом м. Одеси був виданий судовий наказ №947/4232/20 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 3104,95 гривень та судового збору у сумі 210,20 гривень. Проте, 12.01.2021 року Київським районним судом м. Одеси було задоволено заяву [PERSON] та скасовано вищезазначений судовий наказ. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Філією на адресу відповідачки було направлено лист з пропозицією укладення договору №190476/КВ-ВБС про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем, не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Згідно ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 вищезазначеного Закону, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно приписів ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Крім того, вказаний вище обов`язок також передбачено п.7 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 (зі змінами та доповненнями), де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила) Інфоксводоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачці за адресою: [ADDRESS] , за які вона у відповідності до п.п. 20, 30 Правил повинна була своєчасно розрахуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Інфоксводоканалу. Відповідачка [PERSON] оплату за надані водоканалом послуги здійснювала не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.04.2017p. по 31.01.2020р. утворилась заборгованість у розмірі 3084 (три тисячі вісімдесят чотири) гривні 15 копійок, що підтверджується розрахунком суми боргу, наданим представником позивача. Згідно ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву просила застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості 3084 (три тисячі вісімдесят чотири) гривні 15 копійок нарахована за період з 01.04.2017 року по 31.01.2020 року. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до судового засідання не надано доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин. Суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати строк позовної давності. Так, позовна заява до суду була подана 07 квітня 2021р., а тому необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію за період з квітня 2018р. по 31.01.2020р. у розмірі 1787 (одна тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень. Щодо вимог про стягнення з відповідачки витрат по сплаті судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи (Довідка до акта огляду МСЕК 12873), а тому підстав для стягнення з неї судового збору не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial