Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач у квітні 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначав, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1996 року, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На цей час сторони однією родиною не проживають, спільного господарства не ведуть, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 06.03.2014 року вказаний шлюб було розірвано, поділено спільне сумісне майно, однак згадане рішення суду ще не набрало законної сили, оскільки оскаржено в апеляційному порядку. [PERSON] наполягає на тому, що у період шлюбу з [PERSON] він втратив працездатність у зв'язку з хворобою, йому була встановлена ІІ група інвалідності з 01.06.2013 року по загальному захворюванню. Позивач вказує, що на лікування та придбання лікарських препаратів у нього не вистачає коштів, оскільки його пенсія складає лише 949 грн. на місяць, тому він потребує матеріальної допомоги, яку йому може надавати відповідач. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на своє утримання, як непрацездатної особи, аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж різниця між прожитковим мінімумом та отримуваною позивачем пенсією, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та довічно. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судове засідання також з'явились, позовних вимог не визнали у повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02.11.1996 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1304 (а.с.15). У сторін є спільна дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.16). В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з матір»ю - відповідачем. У період шлюбу з відповідачем [PERSON] частково втратив працездатність, що підтверджується низкою медичних довідок і виписок та отримав ІІ групу інвалідності за загальною хворобою з 01.06.2013 року, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 810916 (а.с.29). Згідно вказаної довідки до акту огляду МСЕК, [PERSON] може працювати у відповідно створених умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, як це передбачено ч. 4 ст. 75 СК України. Як вбачається з довідки Управління ПФУ в Дарницькому районі м.Києва від 17.02.2014 року за №813570, позивач [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід ІІ групи у сумі 949 грн. 00 коп. (а.с.30). Судом встановлено, що на час розгляду справи подружжя [PERSON] перебуває у шлюбі, оскільки рішення Дарницького районного суду м.Києва від 06.03.2014 року, яким шлюб розірвано та поділено спільне сумісне майно подружжя, ще не набрало законної сили внаслідок його оскарження в апеляційному порядку (а.с.31-32). Проте, навіть розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч. 1 ст. 76 СК України). Частиною 1 статті 90 СК України передбачено, що дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 79 СК України якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. З довідки МСЕК серії 10 ААА № 810916 вбачається, що інвалідність [PERSON] встановлена довічно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем і платником єдиного податку, окрім того суд враховує, що вона несе витрати по оплаті контракту від 27.08.2013 року у сумі 5000 грн. за семестр, згідно якого дочка сторін у справі [PERSON] навчається на денній формі в Академії мистецтва краси, також суд зважає на те, що середньомісячний дохід [PERSON] складає 3000-3500 грн., про що вона особисто повідомила у судовому засіданні. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.04.2014 року і протягом строку інвалідності [PERSON], що буде справедливим та достатнім. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial