Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (Відповідачі) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, який було уточнено в частині суми заборгованості за житлово - комунальні послуги, з урахуванням строку позовної давності. Просять суд винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) в розмірі - 17419,81 грн., на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР».Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , суму інфляційних збитків в розмірі - 3369,89 та суму 3% річних в розмірі - 930,85 грн. на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР». Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 20.01.2021 року провадження по справі було відкрито, справу було призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 24.02.2021 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду були подані відзиви на позовну заяву по справі № 216/186/21, в яких зазначено, що позовні вимоги позивача відповідачі не визнають в повному обсязі та просять суд застосувати строк позовної давності. 27.07.2021 року від представника позивача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до суду надійшла відповідь на відзив по справі та уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги позивача зменшені з урахуванням застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку. З 01.02.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Центрально-Міського району в м. Кривому Розі, на підставі Договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської, що підтверджується копією договору. Послуги з утримання позивач надав відповідачам в порядку ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004 р. «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд»; Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». За період з 01.12.2017 по 01.07.2021 р., позивач надав відповідачам послуги на суму - 17419,81 грн. Відповідно до норм Цивільного кодексу України. а саме ст.. 11 ЦК України, визначено, що «Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.»; ст.. 14 ЦК України, передбачає, що «Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.»; ст.. 322 ЦК України. передбачає, що «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить…». Стаття 379 ЦК України «Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.»; ст.. 382 ЦК України «Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.». Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Споживач зобов`язаний: … оплачувати житлово-комунальні послуги…». Відповідно до п.1 ч.3 ст.7 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно п.2 ч.2 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. У відповідності до Постанови Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В порушення вищезазначених норм, відповідачі не виконали своїх обов`язків, щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустили заборгованість перед позивачем у розмірі 17419,81 грн. Стаття 625 ЦК України, визначає, що «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» Станом на 01.07.2021 інфляційних збитки становлять - 3369,89 грн .3% річних - 930,85 грн. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звертався до відповідачів через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, із заявою про видачу судового наказу, але Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу виніс ухвалу про скасування судового наказу від 26.06.2017 р. по справі № 216/5759/16-ц. Тому позивач з метою захисту, свого права та інтересу, змушений звернутися із заявою в позовному провадженні (ст. 105-1 ЦПК України). Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено з письмових матеріалів справи, що згідно договору про надання послуг, укладеному 18.11.2013 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», останнє є управителем будинку [ADDRESS] ,та яким, починаючи з 01.02.2014 року надаються послуги з утримання цього будинку та його прибудинкової території . Згідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані та користуються комунальними послугами у приміщенні будинку [ADDRESS] . Окрім того, як встановлено з письмових матеріалів справи, заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за період з 01.12.2017 по 01.07.2021 р., на суму - 17419,81 грн., інфляційних збитки становлять - 3369,89 грн .3% річних - 930,85 грн. Відповідно до ст.256, 257, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачі до винесення рішення у справі наполягали на застосуванні позовної давності. Сторона відповідача уточнила свої позовні вимоги саме в рамках строків позовної давності. За вказаних обставин, зважаючи на застосовані строки позовної давності, суд доходить до висновку про обґрунтовані підстави для задоволення уточнених позовних вимогпозивача в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 99 ЦПК України, передбачає, що «У разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.» Так при поданні заяви про видачу судового наказу позивач сплатив - 210,20 грн, у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», тому за подання даної позовної заяви, позивач здійснив доплату у розмірі - 1891,80 грн. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення уточненого позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved