Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач ТОВ «І.В. Трейд» звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 17723,17 грн., інфляційні збитки в сумі 3526,73 грн., 3% річних в сумі 962,54 грн., всього 22212,44 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Товариство як забудовник до моменту передачі будинку Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку чи іншій обслуговуючій організації надає послуги з утримання будинку і прибудинкової території та надає комунальні послуги мешканцям будинку. Відповідач [PERSON] відповідно до п.п. 5.4.4 договору №35 купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2015 року зобовязалась протягом 30 робочих днів після отримання від продавця повідомлення про введення в експлуатацію обєкту капітального будівництва, укласти з експлуатуючою організацією договір на утримання та обслуговування об`єкту нерухомості. Однак, всупереч умовам договору відповіда не уклала договору на утримання та обслуговування об`єкту нерухомості з позивачем, який надає послуги по утриманню будинку. У відповідності до п.п. 7.3 договору №35 купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2015 року, відповідач зобовязана відшкодувати позивачу понесені продавцем та/або експлуатуючою організацією витрати, повязані з утриманням об`єкту нерухомості та сплатити пеню в розмірі 1% від вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за кожен місяць прострочення виконання своїх зобовязань. Позивач неодноразово направляв відповідачу претензії щодо сплати заборгованості. Однак, вказана заборгованість сплачена не була, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 25.10.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що враховуючи тлумачення положень п. 5.4.10 логовору від 29.05.2015 року, позивач має право на відшкодування комунальних витрат виключно у випадку виконання ремонтних робіт, при цьому встановлено два часових фактора до моменту введення обєкту капітального будівництва в експлуатацію та/або до моменту укладання договору з експлуатцючою організацією. При цьому, другий фактор не конкретизований, зокрема, з положень данного пункту незрозумілим є питання щодо того, хто повинен укласти договір з експлуатцючою організацією, який предмет договору з експлуатуючою організацією тощо. Вважає, що позивач має право на відшкодування витрат за постачання води та водовідведення, електроенергію - у випадку виконання ремонтних робіт в об`єкті нерухомості до моменту введення об`єкта капітального будівництва в експлуатацію. Таким чином, не підлягають жодній компенсації інші витрати. Також вважає, що позивач мав право на відшкодування комунальних витрат виключно до 18.08.2016 року і виключно у випадку виконання ремонтних робіт, оскільки згідно повідомлення про введення в експлуатацію обєкту капітального будівництва по [ADDRESS] , обєкт введено в експлуатацію 18.08.2016 року. Крім того, позивачем не надано первинних рахунків на оплату. Управителем будинку з листопада 2018 року є ОСББ, однак позивач всупереч цьому продовжує здійснювати нарахування заборгованості співмешканцям будинку [ADDRESS] . Вважає', що всі рахунки, що надані позивачем є невірними, необгрунтованими, а тому не можуть враховуватись при розгляді справи. Так само не підлягають і задоволенню вимоги про стягнення індексу інялції та 3% річних, у звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову. 07.11.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву намагається перекрутити основи договору купівлі-продажу майнових прав №35 від 29 травня 2015 року, відповідно до якого відповідач придбала квартиру [ADDRESS] та намагається ввести суд в оману, перекручуючи факти та умови договору. Так, TOB «І.В. Трейд» до моменту передачі будинку на обслуговування отримував послуги від постачальників таких послуг на утримання будинку по [ADDRESS] та виставляв мешканцям, в тому числі [PERSON] рахунки на компенсацію затрат, які фактично позивач витратив на утримання будинку пропорційно площі нерухомого майна, майнові права на яке придбала відповідачка на підставі договору купівлі-продаж майнових прав №35 від 29 травня 2015 року. Відповідач, підписуючи договір купівлі-продажу майнових прав №35 від 29 травня 2015 року, поставила свій підпис в даному договорі та погодилась з тим, що відповідно до п.5.4.10 договору купівлі продажу майнових прав до моменту укладання договору з експлуатуючою організацією, покупець (відповідач) зобов`язаний сплачувати продавцю (позивачу) комунальні витрати - за постачання води та водовідведення, електроенергію та інше, відповідно до цін, за якими ці послуги отримує продавець від їх постачальників. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.05.2015 року між ТОВ «І.В. Трейд» та [PERSON] укладено договір № 35 купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] . 05.09.2016 року між ТОВ «І.В. Трейд» та [PERSON] підписано акт приймання-передачі об`єкту нерухомості (квартири). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з частинами 1-3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно п.п. 5.4.4 договору № 35 купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2015 року [PERSON] зобовязалась протягом 30 робочих днів після отримання від продавця повідомленнч про введення в експлуатацію обєкту капітального будівництва укласти з експлуатацючою компанією договір на утримання та обслуговування обєкту нерухомості. Відповідно до п.п. 5.4.10 договору покупець зобовязаний у випадку виконання ремонтних робіт в обєкті нерухомості до моменту введення обєкту капітального будівництва в експлуатацію, або до моменту укладання договору з експлуатацючою організацією, сплачувати продавцю комунальні витрати - за постачання води та водовідведення, електроенергію та інше, відповідно до цін за якими ці послуги отримує продавець від їх постачальників. Встановлено, що всупереч умовам договору, відповідач не уклала договір на утримання та обслуговування обєкту нерухомсті з позивачем, який надає послуги по утриманню будинку до моменту передачі будинку ОСББ чи іншій управлчяючій організації та не компенсує позивачу витрати на утримання квартири. Відповідно до п.п. 7.3 договру у випадку не виконання та/або несвоєчасного виконання своїх обовязків, передбачених п.п. 5.4.4 покупець відшкодовує понесені продавцем та/або експлуатацючою організацією витрати повязані з утриманням обєкту нерухомості та сплачує пеню у розмірі 1% від вартсоті майнових прав на обєкт нерухомості за кожен місяць прострочення виконання зобов`язання. Встановлено, що позивач тричі направляв відповідачу претензію щодо сплати заборгованості разом зі штрафними санкціями, а саме за №291 від 13.11.2017 року, №14 від 07.02.2018 року та №565 від 26.03.2019 року. Однак, заборгованість погашена не була у звязку з чим у [PERSON] перед позивачем існує непогашена заборгованість в сумі 17723,17 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2017 року по 29 липня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 17723,17 грн. Відповідач посилається на те, що ТОВ «І.В. Трейд» за Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не є ані виконавцем, ані виробником житлово-комунальних послуг, тому не має права ставити питання про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Разом з тим, TOB «І.В. Трейд» не звертається з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а заявляє вимоги про стягнення коштів, нарахованих на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №35 від 29.05.2015 року. Також не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог посилання відповідача на те, що тарифи на послуги TOB «І.В. Трейд» розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не затверджені. TOB «І.В. Трейд» не заявляє вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Вимоги позивача ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору. Встановлено, що відповідач зобовязана була укласти, відповідно до п.п. 5.4.4 договору №35 від 29.05.2015 року, протягом 30 робочих днів з моменту отримання повідомлення позивача про введення в експлуатацію договір на утримання та обслуговування обєкту нерухомості, однак, на сьогоднішній день такого договору не укладено. З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 17723,17 грн. Наведений стороною позивача розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону. Відповідачем, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти. Так, ТОВ «І.В. Трейд» до моменту передачі будинку на обслуговування ОСББ (яке відбулося в січні 2019 року) отримує послуги від постачальників таких послуг на утримання будинку по [ADDRESS] та виставляє мешканцям, в тому числі [PERSON] рахунки на компенсацію затрат, які фактично позивач витратив на утримання будинку пропорційно площі нерухомого майна, майнові права на яке придбала відповідач на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №35 від 29.05.2015 року. Відповідач, підписуючи договір купівлі-продажу майнових прав №35 від 29.05.2015 року поставила свій підпис в даному договорі та погодилась з тим, що відповідно до п.5.4.10. договору купівлі продажу майнових прав до моменту укладання договору з експлуатуючою організацією, покупець (тобто відповідач) зобов`язаний сплачувати продавцю (тобто позивачу) комунальні витрати - за постачання води та водовідведення, електроенергію та інше, відповідно до цін, за якими ці послуги отримує Продавець від їх постачальників. Отже, так як будинок ще не був переданий ОСББ чи іншому управителю, то продавець мав законне право на отримання відшкодування витрат (компенсацію) на утримання квартири [PERSON] , а відповідач відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав зобов`язаний відшкодувати такі витрати, які надаються в рахунках щомісяця. Буквальне тлумачення відповідачем змісту пункту 5.4.10 договору зроблено без прив`зки до змісту всього пункту 5.4., а саме до змісту пункту 5.4.4, згідно якого відповідач (покупець) зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) робочих днів після отримання від позивача (продавець) повідомлення про введення Об`єкту капітального будівництва в експлуатацію, укласти з експлуатуючою організацією договір на утримання та обслуговування об`єкту нерухомості. Таким чином, у змісті пункту 5.4.10 договору, як і у змісті всього договору №35 купівлі-продажу від 29.05.2015 року, укладеного між відповідачем та TOB «І.В. Трейд», немає жодних невизначених та незрозумілих по змісту умов, і [PERSON] , підписала договір без будь-яких зауважень та заперечень. Відповідач зазначає, що не розуміє про що саме вона уклала договір. Однак, відповідно до п. 5.6 договору сторони підтверджують, що: Укладення договору відповідає їх інтересам; Волевиявлення щодо укладення та виконання договору є вільним, усвідомленим та відповідає їх внутрішній волі; Умови договору їм зрозумілі та відповідають реальній домовленості між ними; Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені ним; Договором зафіксовано всі істотні умови, необхідні для договору даного виду. Тобто всі умови відповідачу були зрозумілі, жодних протоколів розбіжностей не було підписано. Відповідно до постанови Верховного суду від 14.11.2018 р. у справі №756/11308/15 підставною для стягнення заборгованості є встановлений факт користування відповідачем послугами позивача. Відсутність договору на утримання не може бути підставою звільнення від оплати наданих послуг. Послуги були надані ТОВ «І.В.Трейд», а ТОВ «І.В.Трейд» виставляє пропорційно вартість послуг мешканцям. Встановлено, що позивач виставляє рахунки відповідачу до 10 числа місяця наступного, за звітним і до 20 числа відповідач повинен оплатити рахунок (у мешканців які уклали договори на компенсацію витрат зазначені такі строки), так як відповідач проігнорувала підписання такого договору, їй виставляються рахунки в такий же часовий період і строки на оплату (по аналогії) такі самі. Оскільки до 20 числа не було оплати, то з 21 починається нарахування штрафних санкцій. Крім того, в претензіях неодноразово зазначалися строки протягом яких необхідно було оплатити, але вони також були проігноровані відповідачем. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно з частиною другою статті 11 ЦК України, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України (тягар утримання майна) встановлено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Верховний Суд в постанові від 14 листопада 2018 року у справі №756/11308/15, прийшов до аналогічних висновків та зауважив, що «підставою для стягнення заборгованості є встановлений судом факт користування відповідачем послугами позивача з обслуговування паркомісця. Відсутність договору на утримання належного відповідачу паркомісця не може бути підставою для звільнення останнього від оплаты наданих послуг». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором, оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідачем прострочено виконання зобов`язання зі сплати заборгованості, у відповідності до ст. 625 ЦК України з неї підлягає стягненню індекс інфляції в сумі 2526,73 грн. та 3% річних в сумі 952,54 грн. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1921,00 гривні судового збору.

Outcome: approved