Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №771 від 22 березня 2007 року в сумі 73 169 гривень 80 коп. (а.с.2-3). 25 липня 2014 року до Миколаївського районного суду Одеської область надійшла письмова заява від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про збільшення позовних вимог по зазначеній справі з 73 169 гривень 80 коп. до 77 542 гривень 74 коп. (а.с.54-55). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.106). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать його неодноразові письмові заяви про перенесення розгляду справи (а.с. 92,110). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги не визнав та просить відмовити позивачу у задоволенні позову в зв'язку з простроченим строком давності (а.с.32-35, 111). Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причина неявки суду невідома. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №771 від 22 березня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») надало [PERSON] кредит у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,5% на рік, строком до 21 березня 2017 року, що підтверджується копією кредитного договору та додатковою угодою (а.а.4-5,6). Додатковою угодою №1 від 12 березня 2008 року до Кредитного договору №771 від 22 березня 2007 року, п.1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: банк зобов'язується надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 85 000 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти належним чином використати та повернути кредит в сумі 85 000 гривень та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 10,5% на умовах та в строки визначені кредитним договором (а.с.6). Також Додатковою угодою №2 від 29 травня 2008 року до кредитного договору №771 від 22 березня 2007 року., п.1.1 змінено та викладено в наступній редакції: банк зобов'язується надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 100 000 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти належним чином використати та повернути кредит в сумі 100 000 гривень та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 10,5% на умовах та в строки визначені кредитним договором (а.с.7). 12 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки номер 1 згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту та інших платежів (штраф, пеня) згідно кредитного договору (а.с.4-5). Також для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 23 квітня 2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 1462 кв.м. (а.с.11-13). У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. АТ «Державний ощадний банк України» належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме надав [PERSON] кредит для придбання житла. Згідно п.п.3.3.1; 3.3.2; 3.3.3; 3.3.5; 3.3.6 зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а саме: повернути кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по зазначеному договору сплатити штрафні санкції. У разі порушення умов кредитного договору та договору застави на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та пені. Згідно п.3.3.3 Додаткової угоди №2 [PERSON] зобов'язався повернути кредит в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень. Згідно п.1.4. відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно проводити погашення кредиту щомісячно шляхом внесення готівки в касу установи банку починаючи з 30 червня 2008 року в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 05 коп., останнє погашення кредиту в сумі 850 гривень 05 коп. здійснити не пізніше 21 березня 2017 року (а.с.4-5).. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконував. Станом на 17 липня 2014 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 77 542 гривень 74 коп., з них: строковий основний борг по кредиту 23 534 гривень 44 коп.; прострочений основний борг по кредиту 42 051 гривень 48 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 5 244 гривень 10 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 5 884 гривень 91 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 827 гривень 81 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.56,57-66). Відповідно до 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредиту №771 від 22 березня 2007 року в повному об'ємі, тобто в сумі 73 169 гривень 80 коп.. Як встановлено у судовому засіданні перші випадки непогашення [PERSON] сум заборгованості по зазначеному кредиту мали місце ще в травні 2009 року. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з п.2.4 договора поруки №1 якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, боржник та кредитор зобов'язуються повідомляти Поручителя про прострочення платежу (а.с.8-9), а згідно п.4.2 зазначеного договору порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №771 від 22 березня 2007 року не пред'явить вимог до поручителя. Всупереч зазначеним вимогам позивач жодного разу не повідомив поручителя [PERSON] про прострочення платежів по кредитному договору у відповідності до п.6.1 договорів поруки, а вимоги до поручителя пред'явив не у шестимісячний строк, як передбачено договором поруки, а 23 травня 2014 року. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №771 від 22 березня 2007 року, задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] петровича у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial