Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просив розірвати укладену з відповідачем 15.06.2001 року кредитну угоду № 130-к та стягнути з відповідача суму кредиту у розмірі 55 773, 81 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 557,75 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15 .06.2001 року між Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] була укладена кредитна угода № 130-к. (а.с.5-8) Відповідно до Додаткового погодження № 1 від 05.11.2002 року до Кредитної угоди № 130-к, згідно з умовами Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року № 584, розпорядник від імені Держави надає позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит на будівництво (реконструкцію) житла загальною проектною площею 82,20 кв.м. за адресою: [ADDRESS] у сумі 95 135,00 гривень. (а.с. 8) Для забезпечення своєчасного виконання зобов'язання на підставі п. 3.1. Кредитної угоди 23.04.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки квартири збудованої за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., реєстровий № 974. (а.с. 12-13) Позивачем Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» свої зобов'язання за кредитним договором № 130-к від 15.06.2001 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 12 Додатку № 2 розрахунку щоквартальної суми повернення пільгового довготермінового державного кредиту від 26.03.2004 року до Кредитної угоди «Погашення кредиту і сплата відсотків за користування ним здійснюється позивальником, рівними частинами, щокварталу не пізніше ніж останній день кварталу (відповідно до 31 березня, до 30 червня, до 30 вересня, до 31 грудня)». (а.с. 10) Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій, останній на рахунок позивача Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» останній здійснив виплату в рахунок погашення кредиту 19.02.2015 року в сумі 900,00 гривень, та 25.03.2015 року в сумі 2500,00 гривень. (а.с. 27) У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 10.02.2015 року має заборгованість в розмірі 52 373,81 гривень (55 773,81-2500,00-900,00= 52373,81 гривень), яка складається з наступного: сума основного боргу - 52,177 гривень, пеня у розмірі однієї облікових ставок Національного банку України за кожен день прострочення 196,81 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч.1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання від 05.11.2014 року направленої на адресу відповідача [PERSON], позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку. В зазначеному листі містилась вимога про сплату зобов'язань по кредитній угоді, штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів, а також застереження несприятливих для позивальника наслідків у разі не виправлення допущених порушень та продовження невиконання положень кредитної угоди належним чином. (а.с.14) Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 4.3.3 Кредитної угоди, розпорядник має право достроково розірвати цю Угоду, письмово повідомивши про це позичальника за 10 календарних днів у разі несплати позичальником щоквартального платежу протягом трьох місяців після закінчення терміну чергової виплати. Відповідно до п. 5.2.3 Кредитної угоди, у разі несплати позичальником щоквартального платежу протягом трьох місяців після закінчення терміну чергової виплати розпорядник розриває Угоду та застосовує процедуру накладення стягнення на заставлене майно, згідно договору застави. За таких обставин, враховуючи вишевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині розірвання кредитної угоди № 130-к від 15.06.2001 року та стягнення з відповідача заборгованість за зазначеною кредитною угодою з урахуванням її часткового погашення в розмірі 52 373,81 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 557,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial