Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що донька позивача [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 03.02.2009 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають трьох дітей двоє з яких є неповнолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . За рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.05.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей до їх повноліття. [INFO] [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] з 2009 року життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, коштів на утримання дітей не надає. Діти проживають разом з бабусею [PERSON] 30.11.2018 року [PERSON] написав та посвідчив нотаріально, в якій дав згоду про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Батько участі в цій сфері життя дітей не приймав і не приймає. Відповідач [PERSON] вихованням, піклуванням про стан здоров`я дітей не переймається, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажає їх виконувати. Відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язку утримувати дітей. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася з позовом до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] та піклувальником над [PERSON] [INFO] . Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 09.01.2019 року призначено по справі підготовче судове засідання ( а.с.31). Ухвалою суду від 25.02.2019 року призначено по справі судовий розгляд та залучено в якості третіх осіб орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області (п.і.39600 м. Кременчук, вул. Соборна, 14/23, каб. 401-403) та орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.42). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити, послалася на обставини викладені в позовній заяві, відповідач [PERSON] позов визнав, треті особи представник служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації в Полтавській області, представник органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області та представник органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви в яких просять розглянути справу за відсутності представників, третя особа представник органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Рись Н.В. не заперечувала стосовно задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника третьої особи органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Рись Н.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації в Полтавській області, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над неповнолітніми дітьми, стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного Кодексе України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 03.02.2009 року між ними було розірвано, після розірвання шлюбу дружині змінено прізвище на прізвище до шлюбу [PERSON] (а.с.13). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). [PERSON] та [PERSON] 24.06.2016 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.14). [PERSON] [INFO] померла ( а.с.15). З довідок Вільнотерешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.М. Волочая Кременчуцького району Полтавської області від 03.12.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 11 класі даної школи, [PERSON] [INFO] дійсно навчається у 8 класі цієї ж школи ( а.с.16-17). З довідки Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.11.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрований у [ADDRESS] і з ним проживають та зареєстровані [PERSON] - сестра, [PERSON] - брат ( а.с.19). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] від 03.12.2018 року вбачається, що дитина проживає в будинку разом з бабусею [PERSON] , дідусем [PERSON] , братом [PERSON] , сестрою [PERSON] , умови проживання задовільні, бабуся і дідусь займаються вихованням дітей (а.с.20). З довідки Вільнотерешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.М. Волочая Кременчуцького району Полтавської області від 06.12.2018 року вбачається, що [PERSON] виховує онуку [PERSON] [INFO] та онука [PERSON] [INFO] разом з дідусем [PERSON] Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дітей ( а.с.21,22). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.05.2013 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с.23). З заяви [PERSON] від 30.11.2018 року посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиної Н.А. вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.18). З висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 18.12.2018 року вбачається, що доцільним є позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.10). З висновку органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації від 15.04.2019 року вбачається, що доцільним є позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дітей, не утримує його та не спілкується з ним. З 2009 р. вихованням неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] займається бабуся [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] та піклувальником над [PERSON] [INFO] то суд виходить із слідуючого: Статтею 243 СК України визначено, що опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положеннями ст. 58 , ст. 59 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] та піклувальником над [PERSON] [INFO] , суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку , що позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки опіка над малолітньою [PERSON] [INFO] та піклувальник над [PERSON] [INFO] не призначені, особа на користь якої необхідно стягувати аліменти відсутня , тому в частині стягнення аліментів слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial