Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказує, що відповідно до укладеного договору № K20NF906322313 від 17.02.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 13724 грн. 79 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 28.05.2014 відповідач не виконав свої зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 14116грн. 02 коп. Тому позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки № 39-894 від 19.06.2014 виданою Пирятинським районним сектором Управління державної міграційної служби України в Полтавській області [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом установлено, що 17.02.2013 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № K20NF906322313 (а.с. 5-15), за яким відповідачеві були надані кошти в сумі 13724 грн. 79 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На даний час відповідачем щомісячні внески згідно договору кредиту не проводяться, а тому заборгованість станом на 28.05.2014 становить 14116 грн. 02 коп. у тому числі: - заборгованість за кредитом - 10996 грн. 72 коп.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом - 08 грн. 01 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1372 грн. 50 коп.; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 590 грн. 41 коп.; Відповідно до пункту 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг до суми заборгованості також входить: - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 648 грн. 38 коп. Відповідно до розрахунків відповідач заборгував 14116 грн. 02 коп. (а.с. 4) Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно кредитного договору без номера позичальник зобов'язувався проводити погашення кредиту та відсотків по ньому щомісячно, шляхом внесення готівки до каси банку, але відповідачем були порушені дані зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved