Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 23.05.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500279414, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 14150,04 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00% на рік, з кінцевим терміном повернення 26.05.2014 року. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 30389,43 грн., з яких: 10090,69 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7198,74 грн. заборгованість за процентами та комісією, 13100 грн. пеня, штраф, неустойка. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги по кредитному договору № 500279414 від 23.05.2012 року було відступлено на користь ТОВ «Дата [PERSON]». 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитним договором кредитним договором № 500279414 від 23.05.2012 року до відповідача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за в розмірі 30389,43 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, однак надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500279414, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 14150,04 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00% на рік, з кінцевим терміном повернення 26.05.2014 року (п.п. 2.1, 2.2, 2.3). Однак відповідач протягом строку дії кредитного договору допустив порушення виконання своїх зобовязань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.10.2016 року становить 30389,43 грн., з яких: 10090,69 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7198,74 грн. заборгованість за процентами та комісією, 13100 грн. штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 12). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги по кредитному договору № 500279414 від 23.05.2012 року було відступлено на користь ТОВ «Дата [PERSON]». 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитним договором кредитним договором № 500279414 від 23.05.2012 року до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмір 1600,00 грн.

Outcome: approved