Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON]Г звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № R52110237376В, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 84\~510,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 12.04.2017 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних, відповідно до п. 3.8 вищевказаного кредитного договору в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] було надано в заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 217130-14-01, 2011 року випуску, реєстраційний номер АН6325НТ. 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія\~ «Довіра та Гарантія» було укладено Договір\~ відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором застави № 220615зп. В порушення умов кредитного договору та вимог чинного законодавства відповідач зобовязання по поверненню кредитних коштів не виконував належним чином, станом на 30.10.2015 року має заборгованість в сумі 105 652,69 грн., яка складається з наступного: 49 458,32 грн.\~- заборгованість за кредитом; 13\~540,16 грн.\~ заборгованість по відсотках; 11\~831,40 грн. заборгованість по комісії; 30\~822,81 грн. - індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 105\~652 грн. 69 коп. та судові витрати у розмірі 1584 грн. 79 коп. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі, розгляд справи провести без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, будучі належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи. Надали суду заяви, в яких просили слухати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справ, вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, обґрунтування позову та заперечень, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № R52110237376В, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 84 510,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 12.04.2017 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних. (а.с. 3-8) Згідно п. 3.8 кредитного договору № R52110237376В від 12.04.2012 року укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 217130-14-01, 2011 року випуску, реєстраційний номер АН6325НТ. \~Згідно меморіального ордеру №20543 від 12.04.2012 року [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 84\~510 грн. 00 коп. (а.с. 8) Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість по кредиту станом на 30.10.2015 року має заборгованість в сумі 105 652,69 грн., яка складається з наступного: 49 458,32 грн.\~- заборгованість за кредитом; 13\~540,16 грн.\~ заборгованість по відсотках; 11\~831,40 грн. заборгованість по комісії; 30\~822,81 грн. - індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Згідно ч. 2 ст. 514 ЦК України До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія\~ «Довіра та Гарантія» позивач набув право нового кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором № R52110237376В від 12.04.2012 року. Зокрема в п. 2.1 зазначено, що у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та Договорами забезпечення та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» належним чином виконував свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором. Суд критично відноситься до доводів відповідача, щодо звернень до позивача з приводу надання нових реквізитів для сплати кредиту і вказівки адреси найближчого відділяння для проведення звірки по кредиту, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження факту звернення до позивача з відповідною заявою Більш того, суд звертає увагу, на те що відповідач [PERSON] в своїх запереченнях зазначає, що він звертався саме до позивача з вищевказаними заявами, тому суд, вважає відповідач знав про укладення договору відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами і те, що ТОВ «Фінансова компанія\~ «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора у кредитному зобовязанні. Вирішуючи позовні вимоги в їх обємі, суд вважає, що позов в частині стягнення 30\~822,81 грн. - індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що приписи ст.\~625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Натомість як вбачається з п. 3.3.2 Кредитного договору сторонами було узгоджено, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених п. 5.3.11. та 5.3.12 цього Договору, розмір процентів за користування кредитом підвищується на 5 % відсотків річних. В звязку з чим, суд вважає, що в частині позову про стягнення індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України слід відмовити. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по кредиту всього у сумі 74 829 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 49 458,32 грн.\~- заборгованість за кредитом; 13\~540,16 грн.\~ заборгованість по відсотках; 11\~831,40 грн. заборгованість по комісії. У відповідності до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1122 грн. 51 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial