Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «УЮТ-2011» звернулось в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач з 01.04.2013 року є постачальником житлово-комунальних послуг за адресою проживання відповідачки: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] не здійснює оплату за отримані послуги, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 травня 2015 року по 01.12.2018 року у розмірі 5167 грн. 76 коп., яку просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості, інфляційні витрати у розмірі 852,05 грн., витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1921 грн. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку з викликом сторін. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 22.11.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач ТОВ «УЮТ-2011» на підставі договору від 21 грудня 2012 року,укладеного між ним і Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради з 01 квітня 2013 року виконує функції управителя багатоквартирними будинками, що розташовані на території Жовтневого району міста Кривого Рогу, у тому числі в будинку [ADDRESS] (а.с.8). Відповідачка [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] . В силу ст.634\~ЦК України та\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» сторонами фактично укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Згідно статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень\~статті 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3\~ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2018 року по приміщенню за адресою [ADDRESS] за житлово-комунальні послуги, заборгованість станом на 01.12.2019 року складає 5167,76 гривень (а.с.6). В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по сплаті вартості наданих послуг, ТОВ «УЮТ-2011» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги, однак ухвалою суду від 28 травня 2019 року у видачі судового наказу відмовлено з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1\~статті 165 ЦПК України\~(а.с.4). Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. До суду заяв про застосування позовної давності не надходило. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 852,05 грн. (а.с.5 ). У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, зв`язку із задоволенням позовних вимог з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 гривня. На підставі викладеного та

Outcome: approved