Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.10.2010 року [PERSON] отримав кредит в АТ КБ «ПриватБанк». При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено його підписом в анкеті-заяві. Відповідно до бажання відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000, 00 грн. Порядок встановлення та зміни кредитного ліміту визначено п.п. 2.1.2.3, п.п. 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку. [PERSON] використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 20.09.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 56 390, 90 грн. Дана сума складається з: 35 455, 69 грн. - заборгованості за тілом (простроченим тілом) кредиту; 12 396, 53 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8 538, 68 грн. - пені. На підставі ст.ст. 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.10.2010 року станом на 20.09.2020 року в сумі 56 390,90 грн. та судові витрати. Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Дашко В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем реєстрації проживання - [ADDRESS] та оголошенням на сайті суду. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.10.2010 року [PERSON] отримав кредит в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено його підписом в анкеті-заяві. Відповідно до бажання відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн. Порядок встановлення та зміни кредитного ліміту визначено п.п. 2.1.2.3, п.п. 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні даного договору сторони, крім іншого, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З довідки (а.с. 10) вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким було надано три кредитні картки, із датами відкриття 25.04.2016 року ( [NUMBER] , термін дії до 04.2020 року), 30.05.2017 року (термін дії до 03.2021 року), 06.04.2018 року (термін дії до 01.2022 року). З довідки про зміну умов кредитування (а.с. 11) вбачається, що старт карткового рахунку [PERSON] ( [NUMBER] ) відбувся 25.04.2016 року, 30.05.2017 року встановлено кредитний ліміт - 300 грн. Зміни кредитного ліміту відбувались: 20.09.2017 року - 10 000, 00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 14.05.2018 року - 15 000 грн. (збільшення кредитного ліміту); 31.05.2018 року - 25 000 грн. (збільшення кредитного ліміту); 15.11.2018 року кредитний ліміт - 0,00 грн. (зменшення кредитного ліміту). Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 25.10.2010 року станом на 20.09.2020 року становить 56 390,90 грн. Дана сума складається з: 35 455, 69 грн. - заборгованості за тілом (простроченим тілом) кредиту; 12 396,53 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8 538, 68 грн. - пені. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу - 56 390,90 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 02.10.2020 року (а.с. 3).

Outcome: approved