overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуюча 8-м відділенням Бережна В.І. 28 серпня 2018 року звернулася до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів. У судовому засіданні представник лікарні Бережна В.І. підтримала заяву та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник підтримав заяву та просив її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2012 [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 4). 27.08.2019 [PERSON] звернулася до КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» з заявою, в якій просила госпіталізувати для лікування [PERSON] у зв`язку з погіршенням його стану (а.с.8). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 28.08.2019 [PERSON] страждає природженою недоумкуватістю у вигляді: «Важка розумова відсталість з вираженими порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів», потребує застосування госпіталізації до КЗ 1 ОСЛ м. Ромни у примусовому порядку згідно п. 1.2 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки хворий вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього та оточуючих, неспроможний задовільнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність (а.с. 3). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . На підставі положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 339-342 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 1-м відділенням Лісовик Д.О. 30 травня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів. У судовому засіданні представник лікарні Лісовик Д.О. підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник підтримав заяву та просив її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Заінтересована особа [PERSON] в заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Хворий [PERSON] висловився незрозуміло. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського районного суду Сумської області від 15.10.2012 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 9). З заяви опікуна [PERSON] від 29.05.2018 р., адресованої головному лікарю КЗ СОР 1 ОСЛ Кульбачному В.Л., вбачається, що він просить дозволу на примусову госпіталізацію підопічного [PERSON] в зв'язку з істотним погіршенням стану його психічного здоров'я. Зазначене також підтверджується пояснюючими працівників КУСОР «Хмелівський психоневрологічний інтернат». (а.с. 7,13-17). Згідно заключення комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 29.05.2018 р. [PERSON] на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект», (МКХ-10), він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії , що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, а також може завдати суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога (а.с. 3). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 2-м відділенням [PERSON] 19 березня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку без усвідомленої згоди [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнтки ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні представник лікарні [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник підтримав заяву та просив її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворої. Заінтересована особа в заяві до суду просила про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Хвора [PERSON] висловилася незрозуміло. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2016 року [PERSON] було визнано недієздатною та призначено їй опікуна [PERSON] (а.с. 5). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 19.03.2018 р. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, інший тип, безперервний тип перебігу», внаслідок чого не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків; потребує примусової госпіталізації в психіатричному закладі без усвідомленої згоди пацієнтки (а.с. 3). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 4-м відділенням [PERSON] 10 квітня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, що підтверджується висновком комісія лікарів-психіатрів від 10.04.2018 р. У судовому засіданні представник лікарні [PERSON]\~ підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник та заінтересована особа підтримали заяву та просили її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Хворий [PERSON] висловився незрозуміло. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2014 року [PERSON] було визнано недієздатним, а згідно рішення цього ж суду від 23 вересня 2016 року його опікуном призначено [PERSON] (а.с. 5,6). З довідки КЗ СОР «1-а ОСЛ м. Ромни» від 10.04.2018 р. вбачається, що [PERSON] хворіє психічно з 2005 року, знаходиться на «Д» обліку у рай. психіатра; має ІІ групу інвалідності по психічному захворюванню; остання госпіталізація з 07.04.2018 р. по даний час (а.с. 7). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 10.04.2018 р. [PERSON] страждає на «Шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу»; на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної форму, безперервний тип перебігу», внаслідок чого виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу собі та оточуючим; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків; потребує госпіталізації в психіатричний заклад без усвідомленої згоди пацієнта (а.с. 3) За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу». \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 5-м відділенням [PERSON] 12 березня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, який було виявлено лікарем-психіатром після його огляду при поступленні на лікування. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації пацієнта в примусовому порядку. У судовому засіданні представник лікарні [PERSON]\~ підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник та заінтересована особа підтримали заяв та просили її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Хворий [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2016 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна його батька [PERSON] (а.с. 6) Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 09.03.2018 р. [PERSON] страждає на вроджену недоумкуватість у вигляді: «Помірна розумова відсталість з порушенням поведінки» (F 71.1); на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді вираженої недоумкуватості з частими дисфоріями, внаслідок чого не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують його життєдіяльність; є потенційно небезпечним для оточуючих; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта; потребує госпіталізації в психіатричний заклад без усвідомленої згоди пацієнта (а.с. 3). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 5-м відділенням [PERSON] 16 березня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів. У судовому засіданні представник лікарні [PERSON]\~ підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник підтримав заяву та просив її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Заінтересована особа [PERSON] в заяві до суду просила про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Хворий [PERSON] висловився незрозуміло. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Кролевецького міськрайонного суду від 20 лютого 2012 року [PERSON] було визнано недієздатним та згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 05 липня 2012 року призначено йому опікуна [PERSON] (а.с. 5). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 16.03.2018 р. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, інший тип (пропфшизофренія), безперервний тип перебігу». МКХ-10 F-20.80; на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді галюцинаторно-параноїдного синдрому на фоні недоумкуватості, який не дає йому змоги розуміти значення своїх дій і керувати ними; потребує стаціонарного лікування, але надати згоди не здатен; свої життєві потреби на мінімальному рівні задовольнити не може, внаслідок неспроможності керувати своїми діями є потенційно небезпечним для себе та до оточуючих; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта; потребує госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку без усвідомленої згоди пацієнта (а.с. 3). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» . \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Представиник КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» завідуючий 5-м відділенням [PERSON] 20 квітня 2018 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], яка мотивована наявністю в пацієнта ознак тяжкого психічного розладу, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів. У судовому засіданні представник лікарні [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Захисник підтримав заяву та просив її задовольнити, вважаючи, що лікування в примусовому порядку буде відповідати інтересам хворого. Заінтересована особа [PERSON] в заяві до суду просила про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Хворий [PERSON] висловився незрозуміло. Прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Судом встановлено, що рішенням Роменського районного суду Сумської області від 11.12.1998 року [PERSON] було визнано недієздатним та згідно рішення виконкому Ріпчанської сільської ради від 20.01.1999 року № 4 призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 6,7). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 19.04.2018 р. [PERSON] страждає вродженою недоумкуватістю у вигляді: «Важка розумова відсталість з порушенням поведінки». F 72.1 (МКХ 10); по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні; такий стан є постійним; внаслідок відсутності можливості усвідомлювати значення своїх дій є потенційно небезпечним для оточуючих; по своєму стану потребує стаціонарного лікування, але через наявність тяжкого психічного розладу та недієздатність не може дати усвідомлену згоду; лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару; потребує застосування госпіталізації в примусовому порядку (а.с. 3). В судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], пояснив, що він є двоюрідним братом хворого [PERSON] і що дійсно останній хворіє на психічне захворювання, в звязку з яким потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст. ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] 24.07.2015 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 30 грудня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану РАГС Святошинського району м. Києва. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя із відповідачем не склалося, оскільки чоловік не брав та не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги на утримання сім'ї, не займається вихованням доньки, часто зникає з дому на деякий час, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Зазначив, що у сторін в шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зазначила, що строк наданий судом на примирення результатів не дав. Наполягала на розгляді справи за відсутності відповідача. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, клопотання про перенесення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не надав, про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] 29 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 18 вересня 2009 року у сумі 55806,00 доларів США, а також проценти за користування грошовими коштами в сумі 32745,34 доларів США в перерахунку по курсу іноземної валюти НБУ на дату винесення рішення та 17707,00 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 18 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] написав розписку, відповідно до якої [PERSON] надав а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти: 24.04.2009 року - 10000,00 доларів США, зі сплатою 11 % річних, 14.09.2009 року - 25128,00 доларів США, зі сплатою 11 % річних, 18.09.2009 року - 5000,00 доларів США, зі сплатою 11 % річних, а всього 40128,00 доларів США, які [PERSON] зобов'язався повернути до 18 вересня 2010 року. Однак [PERSON] грошові кошти в строк не повернув а навпаки продовжував брати грошові кошти, а саме: 30.10.2009 року - 3000,00 доларів США, 09.11.2009 року - 2678,00 доларів США, 28.03.2010 року - 10000,00 доларів США, 24.04.2010 року - 10000,00 грн., 02.06.2010 року - 4000,00 грн., 02.07.2010 року - 4000,00 грн., 01.08.2010 року - 4000,00 грн., 01.09.2010 року - 4000,00 грн., 01.10.2010 року - 4000,00 грн., 01.11.2010 року - 4000,00 грн. Загальна сума позики за період з 24.04.2009 року по 01.11.2010 року становить 55806,00 доларів США та 34000,00 грн. Крім того, зазначив, що відповідно до договору відповідальність за повернення боргу несе дружина [PERSON] - [PERSON]. Проте [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань про повернення грошових коштів, усні прохання позивача та письмові звернення щодо повернення боргу проігнорував. В зв'язку з цим позивач вимушений звернутись до суду на підставі ст. 16 ЦПК України для захисту своїх цивільних прав та інтересів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON], 3-тя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, мотивуючи свою заяву тим, що з квітня 2008 року, після припинення шлюбних відношень між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], останній забрав речі і пішов з місця проживання. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав, та пояснив суду, що з квітня 2008 року, після припинення шлюбних відносин заявниці з бувшим чоловіком [PERSON] [PERSON] [PERSON], останній забрав речі і пішов з місця проживання. Від шлюбу мають дитину: сина - [PERSON] [PERSON], [INFO], який проживає разом з заявницею. Відсутність батька дитини негативно впливає на його законні права та інтереси, зокрема, заявниця не має можливості набути на імя дитини рухоме або нерухоме майно, відправити дитину на лікування та відпочинок за кордон. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Черкаської міської ради в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує про визнання [PERSON] [PERSON] [PERSON] безвісно відсутнім, так як це підтверджено документально. Заслухавши заявника, його представника, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні рішенням суду від 16.03.2011 року Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між заявницею та [PERSON] [PERSON] [PERSON] розірваний. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [PERSON], [INFO], який проживає разом з заявницею. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON], які мешкають в кв. 236 та 208, відповідно, в будинку 95 по вул. Гагаріна в м. Черкаси, [PERSON] [PERSON] [PERSON] не проживає в [INFO] з 2008 року та його місце перебування їм не відомо. Рішенням суду від 20.05.2011 року [PERSON] [PERSON] [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку, що протягом останніх 4 років в місці постійного проживання [PERSON] [PERSON] [PERSON] [ADDRESS] немає відомостей про місце його перебування, а тому відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Представник [PERSON], [PERSON] - [PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], ПП «Георг-Плюс», третя особа Обавська сільська рада Мукачівського району, Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області про поновлення строку для оскарження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки від 26.11.2010 року та державного акту серії ЯЛ №759844 від 20.06.2011 року, визнання недійсним акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки гр. [PERSON] від 26.11.2010 року в с. Косино, ур. Вовковиця, підписаний інженером ПП «Георг-плюс» та власником [PERSON] та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759844 від 20.06.2011 року виданий гр. [PERSON] Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частину рішення, з мотивувальною частиною рішення сторони можуть ознайомитися 12 травня 2014 року.

Outcome: dismissed