Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Рантье» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №L01.188.35146 від 31.03.2015 року в сумі 61\~008,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.03.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №L01.188.35146, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит в сумі 56\~835 грн. зі сплатою 3% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 29.04.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит, у встановлений договором термін не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 60 930,22 грн. 29.04.2016 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ Ідея Банк було укладено договір факторингу № 29/04-1, згідно з яким ПАТ Ідея Банк передало, а ТОВ «ФК «Рантье» прийняло право грошової вимоги, що належить ПАТ Ідея Банк за кредитним договором №L01.188.35146 від 31.03.2015 року. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.11.2016 року має заборгованість 61\~008,22 грн., яка складається з наступного: 52 835 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6\~995,22 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у\~позовній заяві просила розгляди справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача не заперечує проти такого розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, \~що 31 березня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №L01.188.35146, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 56\~835 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання цього Договору строком на 96 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 3,0000 % річних від неповернутої суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує фіксовану щомісячну плату в розмірі 1.0500 % від початкової суми кредиту. Відповідно до п.2.1 договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 96 щомісячних внесків включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок №29090418835146, з якого проводиться погашення заборгованості за договором. Відповідно до п.3.1.3. договору позичальник зобовязується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.4.2.3 цього договору. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку позивача станом на 29.11.2016 року становить 61 008,22 грн. та складається з наступного: - 52 835 грн. заборгованість за тілом кредиту, - 6\~995,22 грн. заборгованість за відсотками та комісіями. 29 квітня 2016 року ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» уклали договір факторингу № 29/04-1, згідно якого позивач прийняв право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Згідно з витягу Додатку №2 до договору факторингу 29/04-1 від 29.04.2016 року ПАТ «Ідея Банк» передав ТОВ «ФК «Рантье» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №L01.188.35146 від 31.03.2015 року. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-979цс15), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає примусовому стягненню з відповідача. Судові витрати, сплачені позивачем, що складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн., суд вважає необхідним відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved