Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі за текстом - Банк) звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 травня 2009 року між Банком та відповідачем укладено договір № б/н, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 9500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувала його умов, внаслідок чого станом на 30 листопада 2016 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 11769 гривень 41 копійка, з яких: 5778 гривень 15 копійок - заборгованість за кредитом, 4354 гривні 62 копійки - заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 536 гривень 64 копійки - штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11769,41 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача Сафір Ф.О., належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22 травня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 9500.00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувана, внаслідок чого перед позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 30 листопада 2016 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 11 769 гривень 41 копійка, з яких: 5778 гривень 15 копійок - заборгованість за кредитом, 4354 гривні 62 копійки - заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 536 гривень 64 копійки - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 611 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). В зв'язку з вищевикладеним, суд знаходить позовні вимоги банка обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved