Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість у розмірі 1 519 545,21 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 червня 2016 року він з відповідачем уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 1 350 000,00 грн, які зобов'язувалася повернути за першою вимогою. Відповідач отримала вимогу про повернення боргу 14.03.2017, однак станом на 11 травня 2017 року відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконала, борг не повернула, у зв'язку з чим у неї існує боргова заборгованість в сумі 1 519 545,21 грн, яка складається із: заборгованості за позикою - 1 350 000,00 грн; проценти за користування позикою за період з 30.06.2016 по 11.05.2017 - 169 545,21 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого останнім було складено розписку. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 1 350 000,00 грн, які зобов'язувалася повернути за першою вимогою (а.с.12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідач отримала вимогу про повернення боргу 14.03.2017 (а.с.13). Судом було встановлено, що станом на 11 травня 2017 року відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконала та борг за договором позики не повернула, у зв'язку з чим у неї утворилася перед позивачем заборгованість в сумі 1 519 545,21 грн, яка складається із: заборгованості за позикою - 1 350 000,00 грн; проценти за користування позикою за період з 30.06.2016 по 11.05.2017 - 169 545,21 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 8 000,00 грн, який підтверджуються долученою до справи квитанцією про його оплату. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved