Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP98390820 від 28.11.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3315,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк на Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ Приватбанк 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 25.03.2016 року має заборгованість 87481,87 грн., яка складається з наступного: - 3220,00 грн. заборгованість за кредитом; - 23071,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 61190,56 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Враховуючи те, що позивач не має права на отримання даних від Державної міграційної служби України щодо місця проживання відповідача, тому зазначений позов подається за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме до Жовтневого районного суду м. Харкова, так як останнім відомим ПАТ КБ Приватбанк місце реєстрації відповідача є: 61000, [ADDRESS]. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанку» не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутністю,надав суду заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що ним був отриманий кредит у розмірі 3115,00 грн. на строк 24 місяці по 28 листопада 2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку по кредиту. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен банку грошові кошти у сумі 177,64 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Тобто в період з 21 по 28 кожного місяця, починаючи з грудня 21-28 грудня 2005 року, він повинен був погашати заборгованість за кредитом у розмірі 177,64 коп. Також зазначив, що з розрахунку заборгованості станом на 25 березня 2016 року вбачається, що з 28 листопада 2005 року жодного погашення заборгованості він не здійснив, тобто про порушення своїх прав ПАТ КБ «Приватбанк» дізнався з 29.12.2005 року. У звязку з цим, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ Приватбанк задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 257 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3 статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Судом було встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP98390820 від 28.11.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3315,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.8-12). Як вбачається з заяви позичальника № DNH4KP98390820 відповідач отримав кредит у розмірі 3315,00 грн. на строк 24 місяці по 28.11.2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку по кредиту. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен банку грошові кошти у сумі 177,64 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. (а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві, ст.ст. 530, 631 ЦК України, визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобовязання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP98390820 від 28.11.2005 року вбачається, що відповідачем порушено умови договору про сплату щомісячних платежів починаючи з 28 листопада 2005 року, тобто відповідач не здійснив жодного платежу. В той же час позовну заяву щодо стягнення заборгованості позивачем було подано до суду тільки в травні 2016 року. (а.с.6) За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності, ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення договору), як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, ст. 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази у відповідності до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачем не надано доказів щодо поважності причин пропуску строків звернення до суду з таким позовом. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого ПАТ КБ Приватбанк позову до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити.

Outcome: dismissed