Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.01.1974 року по 01.09.2010 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.09.2010 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 03.01.2014 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології І ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). ІХС дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик високий. СН ПА. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з помірним алгічним синдромом. Хронічний субатрофічний ринофарингіт. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, хронічний кон'юктивіт, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). Згідно довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 08.04.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 40%, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі, слуховий апарат. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовільнити. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» - [PERSON] в судовому засіданні був відсутній, надіслав письмову заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, надав заперечення на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання №1 від 03.01.2014 року Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, також додав, що доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 15.01.1974 року по 01.09.2010 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.09.2010 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. (а.с. 6-7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 1 від 03.01.2014 року, а саме: ХОЗЛ токсико-пилової етіології І ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). ІХС дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик високий. СН ПА. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з помірним алгічним синдромом. Хронічний субатрофічний ринофарингіт. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, хронічний кон'юктивіт, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). (а.с. 8). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 08.04.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 40%, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі, слуховий апарат. (а. с. 9). Виходячи з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 1 від 03.01.2014 року суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав вказані професійні захворювання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. В звязку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності безтерміново, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 9 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial