Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 07.11.2014 року уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 2015 року народження. З відповідачем сімейне життя не склалося, оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного. Шлюбні відносини припинили з 2016 року, примирення неможливе. Посилаючись на указані обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], 1990 року народження, зареєстрований 07 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 595. Ухвалою суду від 09.07.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.07.2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, ураховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 07.11.2014 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 595. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.9). У сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивача до збереження шлюбних відносин суперечитиме його правам та інтересам, шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 704,80 грн. відповідно до квитанції від 05.06.2018 року №1001994358 (а.с.3), який слід стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved