Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Ковч Т.Б. звернувся в суд з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 24.04.2013 року між АТ «Брокбізнесбанк» (відповідно до Постанови Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк»» та рішення ФГВО № 45 від 11.06.2014 року «Про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк», з 11.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку) та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 від 24.04.2013 року до договору №20130403145609 від 24.04.2013 року про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку, згідно якої останньому було надано кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 32 % річних на строк з 24.04.2013 року по 24.07.2015 року. Згідно ст.1054 ЦК України Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отриману суму кредиту відповідач зобов'язався погашати відповідно до встановленого п.2 Додаткової угоди строку, а нараховані Банком відсотки за користування кредиту до 25-го числа кожного місяця (п. 8 Додаткової угоди). Взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків за користування ним Боржник, починаючи з 26.07.2014 року не виконав. Відповідно до п.15 Додаткової угоди, у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування Кредитною лінією, а також інших платежів Власник рахунку (відповідач) сплачує Банку (позивачу) пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п.2 Додаткової угоди (64%), від суми простроченої заборгованості. Відповідно до п.20 Додаткової угоди, Банк (позивач) має право вимагати дострокового погашення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, неустойки (пені), а також відшкодування збитків Банку у випадку невиконання чи неналежного виконання Власником рахунку (відповідачем) своїх зобов'язань за Договором та цією Додатковою угодою. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було надіслано претензійні листи за №551/058-чр від 07.11.2014 р. з вимогою погасити суму заборгованості по кредиту, нарахованих відсотках. Однак, відповідач залишив претензійні листи без відповіді, заборгованість не погасив. Станом на 12.12.2014 року заборгованість по кредитній лінії відповідача складає 17741,73 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 14991,69 грн.; заборгованість по несплачених відсотках - 1051,92 грн.; сума пені - 1698,12 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованість по кредиту, нарахованих відсотків за користування ним та пені на загальну суму - 172695,09 грн. Представник позивача Мостепанюк В.І. в судове засідання не з'явився, однак направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримав та не заперечив проти винесення заочного рішенння. Крім цього, просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Брокбізнесбанк». Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки він сплатив заборгованість у добровільному порядку. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що 24.04.2013 року між Чернівецьким РВ АТ «Брокбізнесбанк», в особі керуючого Чернівецьким Регіональним відділенням АТ «Брокбізнесбанк» Чокена Василя Васильовича (відповідно до Постанови правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»» та рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11.06.2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію, з 11.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку) та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору № 20130403145609 про відкриття та спеціального карткового рахунку платіжної картки Миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE від 24.04.2013р., про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 24.04.2013р., згідно якої останньому надано споживчий кредит шляхом віктриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімімтом у сумі 15000 грн., строком з 24.04.2013 року по 23.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування Кредитною лінією у розмірі 32 % річних. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом шляхом здійснення щомісячних (до 25 числа) платежів у визначені строки (наступному місяці за місяцем, в якому нараховані проценти та інших платежів), а у разі порушення - сплатити пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.2 Додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. Таким чином, між сторонами існують цивільні права і обов'язки відповідно до Кредитного договору та додаткової угоди №1 від 24.04.2013 року та вимог ст.ст.11, 509 ЦК України, тобто зобов'язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зі змісту ст.610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ч.1 п.4 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.1054 ч.ч.1, 2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, взяті на себе зобов'язання перед Банком [PERSON] не виконав, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту, розмір якої станом на 12.12.2014 року, згідно наданого представником позивача розрахунку становить 17741,73 грн., з якої: заборгованість по кредиту - 14991,69 грн.; заборгованість по насплачених відсотках - 1051,92 грн.; сума пені - 1698,12 грн. Разом з тим, судом встановлено, що в ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] в добровільному порядку сплатив повністю суму заборгованості на рахунок позивача, що підтверджується квитанціями №4 від 05.02.2015 року та №0.0.358833243.1 від 11.03.2015 року. Таким чином, станом на день судового розгляду справи відсутній предмет спору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку з добровільним відшкодування відповідачем заборгованості по додатковій угоди №1 до кредитного договору № 20130403145609 від 24.04.2013 року. На підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 536, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved