Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Позиція сторін у справі У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , за участі третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] , про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [PERSON] , 20.11.2006 заснував ТОВ «ДЕКА - ІНВЕСТ», проте станом на сьогоднішній день не має відношення до цього товариства. Власником ТОВ «ДЕКА-ІНВЕСТ» станом на сьогодні є [PERSON] , а директором [PERSON] . 15.02.2021 позивачу зателефонував працівник Міністерства юстиції України та повідомив, що на розгляді в Міністерстві юстиції України перебуває колективна скарга [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відносно ТОВ «ДЕКА-ІНВЕСТ» та позивач є особою, на незаконність дій якого посилаються скаржники. 17.02.2021 відбувався розгляд скарги у Міністерстві юстиції України. Одним з підписантів скарги - [PERSON] зазначено та подано письмову заяву, що ним не підписувалась і не подавалась така скарга. Отже, свої позовні вимоги пред`являються до [PERSON] та [PERSON] , що полягають у наступному. Подана відповідачами до Міністерства юстиції України колективна скарга містить у собі написи та вираження зухвалого змісту, що були адресовані конкретно позивачу, а саме: - «голова та організатор рейдерської групи, громадянин України - [PERSON] , дата народження: [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] » (абз. 1 арк. 1 скарги); « [PERSON] скоїв злочин відносно до нас» (абз. 1 арк. 2 скарги); « [PERSON] в змові з партнером в рейдерській схемі» (абз. 2 арк. 2 скарги); «Ми, співвласники ТОВ «Дека-Інвест» в шахрайський спосіб [PERSON] не отримали законне майно». Зміст вказаного вище тексту скарги містив фактичні твердження, наклеп, які [PERSON] та [PERSON] поширювали «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а також з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача особисто. Такі твердження є неправдивими та не відповідають дійсності, внаслідок чого принижують честь, гідність і шкодять діловій репутації позивача. Зазначені у скарзі фактичні твердження, наклеп порочать ділову репутацію позивача шляхом намагання сформувати думку громадськості, працівників Міністерства юстиції України щодо нього як про людину та громадянина, якому притаманні негативні якості та непрофесійні навички тощо. Такі твердження у колективній скарзі завдали моральних страждань позивачу, оскільки зазначене не відповідає дійсності. Позивач вважає, що відповідачами розповсюджено щодо нього дифамаційні матеріали (від лат. diffamo - порочу, ганьблю), які повинні бути спростовані, оскільки вони є такими, що їх поширення відомостей про особу, які призводять чи здатні призвести до погіршення її ділової репутації. Твердження відповідачів « [PERSON] скоїв злочин відносно до нас», «Ми, співвласники ТОВ «Дека-Інвест» в шахрайський спосіб [PERSON] не отримали законне майно» мають негативний характер, оскільки повідомляють третім особам про порушення позивачем загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, так такою, що, на його переконання, порушує немайнові права. На думку позивача, такі твердження не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідачів. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку моєї особи в очах оточуючих, зокрема, посадових осіб Міністерства юстиції України. Також, 17.02.2021 під час розгляду скарги у Міністерстві юстиції України, окрім працівників та посадових осіб Міністерства юстиції України були присутні і журналісти. Позивач зазначає, що метою даних дій з боку відповідача є дискредитація його, як особи, яка є власником і керівником багатьох компаній, та створення негативного резонансу щодо його персони. У зв`язку з неправомірним поширенням відповідачами широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивача, він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. Позивач вважає, що сума у 150 000, 00 грн є необхідною для відшкодування його страждань, відтак, є розумною та справедливою. Відзив на позов не надходив. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Голови Антирейдерської комісії Горовця Є. М. із колективною скаргою, в якій зазначили зокрема наступне: «голова та організатор рейдерської групи, громадянин України - [PERSON] , дата народження: [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] » (абз. 1 арк. 1 скарги); « [PERSON] скоїв злочин відносно до нас» (абз. 1 арк. 2 скарги); « [PERSON] в змові з партнером в рейдерській схемі» (абз. 2 арк. 2 скарги); «Ми, співвласники ТОВ «Дека-Інвест» в шахрайський спосіб [PERSON] не отримали законне майно». Позиція суду та оцінка аргументів сторін Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 квітня 2003 року № 8-пр/2003 зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Суд, враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки зазначена відповідачами у колективній скарзі інформація не є такою, що порушує немайнові права позивача і за своїм змістом не є такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, що підлягає судовому захисту відповідно до приписів статті 277 ЦК України. Відповідачі, звернувшись до відповідного уповноваженого органу державної влади із колективною скаргою реалізували конституційне право, передбачене статтею 40 Конституції України, і такі дії не свідчать про поширення недостовірної інформації відносно позивача. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то підстави для її задоволення відсутні, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог про спростування недостовірної інформації. Оскільки суд відмовив у позові, то за правилами статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed