Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач ТОВ «НТК звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати договір оренди автомобіля №01/10-12 АР від 01.10.2012 року дійсним укладеним з 01.10.2012 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.10.2012 року між ТОВ «НТК» та [PERSON] був укладений договір №01/10-12 АР оренди автомобіля, згідно з яким [PERSON] передає, а ТОВ «НТК» бере у тимчасове користування легковий автомобіль SUBARU TRIBEKA B9, державний номерний знак [NUMBER]. Орендна плата, відповідно до п.3 Договору, встановлена у розмірі 3000,00 грн. на місяць. Виходячи з положень ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу\~можуть бути\~повітряні,\~морські,\~річкові судна,\~а також\~наземні самохідні\~транспортні засоби\~тощо,\~тому укладений\~договір між\~ТОВ «НТК»\~та [PERSON]\~є договором\~найму транспортного\~засобу.\~Згідно положень\~ст.\~799\~ч.2\~ЦК України,\~договір найму\~транспортного засобу\~за участю\~фізичної особи\~підлягає нотаріальному\~посвідченню.\~З боку\~ТОВ «НТК»\~неодноразово були\~здійсненні спроби\~для нотаріального\~посвідчення Договору\~оренди автомобіля\~№01/10-12 АР, а саме: 1) лист від 01.10.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 02.10.2012 року про здійснення посвідченого договору №01/10-12 АР; 2) лист від 21.11.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 22.11.2012 року про здійснення нотаріального посвідчення договору №01/10-12 АР; 3) лист від 20.12.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 21.12.2012 року про здійснення нотаріального посвідчення договору №01/10-12 АР. Однак відповідач кожного разу ухилявся від виконання обовязку з нотаріального посвідчення договору. Статтею 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Представник ТОВ «НТК» зазначає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, на підтвердження чого надав суду видаткові накладні, що підтверджують факт сплати за оренду транспортного засобу. Ухилення відповідача [PERSON] від нотаріального посвідчення договору №01/10-12\~АР від\~01.10.2012\~року порушує права позивача, адже без проведення нотаріального посвідчення договору даний договір є нікчемним. В звязку з зазначеним, позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає не задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~\~підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 01.10.2012 року між позивачем - ТОВ «НТК» та відповідачем - [PERSON] було укладено договір №01/10-12 АР оренди автомобіля, згідно яким [PERSON] передає, а ТОВ «НТК» бере у тимчасове користування легковий автомобіль SUBARU TRIBEKA B9, державний номерний знак [NUMBER]. Орендна плата, відповідно до п.3 Договору, встановлена у розмірі 3000,00 грн. на місяць. Згідно положень ст. 799 ч.2 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. В матеріалах справи містяться листи ТОВ «НТК» про необхідність в проведення нотаріального посвідчення договору, а саме: 1) лист від 01.10.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 02.10.2012 року про здійснення посвідченого договору №01/10-12 АР (а.с. 44); 2) лист від 21.11.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 22.11.2012 року про здійснення нотаріального посвідчення договору №01/10-12 АР (а.с. 45); 3) лист від 20.12.2012 року, отриманий особисто [PERSON] 21.12.2012 року про здійснення нотаріального посвідчення договору №01/10-12 АР (а.с. 43). Відповідач [PERSON] кожного разу ухилявся від виконання обовязку з нотаріального посвідчення договору. Отже, встановлено, що укладений між ТОВ «НТК» та [PERSON] у простій письмовій формі договір оренди автомобіля №01/10-12 АР від 01.10.2012 року, нотаріально не посвідчувався і державна реєстрація його не проводилася. Статтею 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Проте, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку\~є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до\~ п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України\~ № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Отже, саме лише небажання сторони правочину нотаріально посвідчувати договір не може бути підставою для визнання такого договору дійсним, в звязку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на останнього та не відшкодовуються.

Outcome: dismissed