Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» адвокат Іванісов В.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (банківські реквізити: п/р № [NUMBER] , МФО 313957, ЄДРПОУ 02760363) борг згідно з заявою про приєднання від 05 травня 2018 року до Договору комплексного банківського обслуговування в сумі 28\~486 (двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 51 коп., у тому числі 15\~487,34 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6\~034,49 грн. - проценти за користування кредитом, 261,00 грн. - комісія, 2\~352,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 968,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів та користування кредитом, 899,95 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 352,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1\~562,51 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 567,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів на користування кредитом. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі Позивач, Банк, Кредитор) і [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник, Боржник) була підписана заява про приєднання № 1355829 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі Договір). Зазначений Договір розміщений на сайті Ощадбанку (https://www.oshadbank.ua/). Згідно з заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідачу був наданий кредитний ліміт за платіжною карткою в сумі 16\~000 грн. зі сплатою 35% річних строком кредитування 60 місяців. Одночасно на виконання вимог ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит відповідачу була надана інформація про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту). Свої зобов`язання за вказаним Договором відповідач належним чином не виконує. Станом на 29 квітня 2021 року борг відповідача складає 28\~486, 51 грн., у тому числі 15 487,34 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6\~034,49 грн. - проценти за користування кредитом, 261,00 грн. - комісія, 2\~352,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 968,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів та користування кредитом, 899,95 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 352,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1\~562,51 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 567,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів на користування кредитом. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 11 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 08 липня 2021 року та 27 серпня 2021 року не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, згідно зі ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. 05 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і [PERSON] була підписана заява про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком і Клієнтом. Відповідно до п. 3.1. заяви підписанням цієї заяви клієнт ініціює і погоджується на одержання (збільшення) кредиту та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір), а також підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій заяві (зокрема, розміром кредиту). Відповідно до п. 3.2 заяви клієнт просить встановити/збільшити наданий йому кредит, метою отримання якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.3 заяви клієнт погоджується, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту 16\~000,00 грн., максимальний (загальну) розмір Кредиту 250\~000,00 грн., строк кредитування 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Відповідно до п. 3.4 заяви клієнт погоджується на встановлення (збільшення) Банком Кредиту в межах параметрів кредитування, вказаних в п.3.3 цієї заяви. Згода клієнта надається відповідно до умов п.1.6 Розділу ХХІІ Договору, а саме шляхом погодження запропонованих Банком умов кредитування в межах максимального (загального) розміру Кредиту в телефонному режимі. В разі здійснення Банком збільшення розміру кредиту Клієнт продовжує користуватись кредитом у розмірі, встановленому Банком згідно заяви про встановлення кредитної лінії протягом строку платіжної картки. При цьому клієнт усвідомлює, що на момент підписання цієї заяви розмір кредиту в полі «Бажаний розмір кредиту» та у п. 3.4 цієї заяви вноситься виключно у разі виявлення ним бажання та за його згодою на одержання кредиту з урахуванням умов кредитування, які пропонуються Банком. Клієнт погоджується з визначеним цим пунктом порядком дій Банку, спрямованим на направлення клієнту пропозиції щодо встановлення (збільшення) кредиту в межах, визначеного в цій заяві максимального (загального) розміру кредиту, який може бути йому доступний. Клієнт усвідомлює та погоджується, що в разі надання ним в телефонному режимі згоди на встановлення (збільшення) кредиту в межах визначеного в цій заяві максимального (загального) розміру кредиту, він зобов`язаний буде сплачувати Банку проценти за Кредитом та комісійні винагороди, визначені в цій заяві та у Тарифах Банку. Відповідно до положень п. 3.5 заяви строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) подовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п. 3.6 заяви процента ставка за кредитом є фіксованою і складає: 35 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду та випадку припинення трудового договору між Клієнтом та Організацією або розірвання Договору зарплатного проекту, укладеного між Банком та Організацією, відрахування та/або закінчення навчання Клієнта у навчальному закладі; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної карти. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 % від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. Розмір процентів річних за користування кредитними коштами, які застосовуються у разі припинення трудового договору між Клієнтом та Організацією або розірвання Договору зарплатного проекту, укладеного між Банком та Організацією, відрахування та/або закінчення навчання Клієнта у навчальному закладі, визначаються згідно з Додатком 1 до Договору. Відповідно до п.3.7 заяви клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу проценти від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу,в порядку та на умовах, передбачених Договором. Також Клієнт має право в будь-який час без сплати Банку будь-яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту в порядку визначеному Договором, при цьому в разі дострокового погашення всієї суми кредиту, Клієнт зобов`язаний надати Банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, та іншим сумам, які повинні бути сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту. Відповідно до положень п. 3.8 заяви комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит 2,5 % від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах/ у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу. Відповідно до п. 3.9 заяви датою укладення кредитного договору/зміни умов кредитного договору є дата використання Клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується для зарплатних карток). Про встановлення кредиту Клієнт повідомляється шляхом направлення йому смс-повідомлення. Датою встановлення кредиту є дата направлення Клієнту смс-повідомлення. Заява підписана 05 травня 2018 року підписана уповноваженим працівником Банку та [PERSON] (а.п. 4-5). Відповідно до паспорту споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) [PERSON] встановлено суму кредитного ліміту у розмірі 250\~000,00 грн., строк кредитування 60 місяців, процента ставка визначена у розмірі 35 % річних, процентна ставка фіксована, комісія за видачу готівкових кредитних коштів - 2,5 %, пеня визначена в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми комісійної винагороди, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за договором про споживчий кредит. Паспорт споживчого кредиту 05 травня 2018 року підписаний уповноваженим працівником Банку та [PERSON] (а.п. 6). Позивачем зобов`язання за кредитним договором виконані належним чином. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 29 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед Банком складає 28\~486, 51 грн., у тому числі 15\~487,34 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6\~034,49 грн. - проценти за користування кредитом, 261,00 грн. комісія, 2\~352,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 968,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів та користування кредитом, 899,95 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 352,43 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1\~562,51 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 567,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів на користування кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком (а.п. 7-8). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається на п. 9.1 розділу 9 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Суд не бере до уваги зазначені доводи представника позивача, оскільки даний документ в матеріалах справи відсутній, разом з позовною заявою не подавався, а тому суд позбавлений можливості перевірити дані обставини. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Представником позивача Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) до суду не надавався. Згідно з частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору, відповідно до ст. 628 ЦК становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Стаття 599 ЦК передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1054 ЦК позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином. Відповідачу був наданий кредит. Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за договором та вимоги зазначених норм закону належним чином не виконав, допустивши заборгованість у сумі станом на 29 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед Банком складає 28\~486,51 грн., у тому числі 15\~487,34 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6\~034,49 грн. - проценти за користування кредитом, 261,00 грн. - комісія, 2\~352,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 968,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів та користування кредитом, 899,95 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 352,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1\~562,51 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 567,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів на користування кредитом. Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Пунктом 3.8 заяви від 05 травня 2018 року фактично встановлено плату позичальника за надання кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за видачу кредиту передбачена й у пункті 4 Паспорту споживчого кредиту. Ці умови кредитного договору є явно несправедливими. Відповідно до частини 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року N 2121-III (в редакції на час укладення договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу, [PERSON] було встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пункту 4 Паспорту споживчого кредиту укладеного між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії за видачу готівкових кредитних коштів у розмірі 2,5 %, є нікчемними. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як комісія за видачу кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, видача кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Вказані висновки загалом узгоджуються із висновками Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеними у постанові від 09 грудня 2019 року у справі N 524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18), де суд дійшов висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними. Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Такого ж висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі N 486/1882/15-ц (провадження N 61-10481св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 травня 2019 року у справі N 159/4809/17 (провадження N 61-42819св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 336/5798/14 (провадження N 61-6774св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 317/1005/15-ц (провадження N 61-9558св19). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц (провадження № 61-37843св18) дійшов висновку про нікчемність пунктів договору, що передбачають винагороду банку за додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку та сплату винагороди за надання фінансового інструменту. Суд дійшов висновку, що зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначила, що суди повинні досліджувати умови кредитного договору про неправомірність включення плати за видачу кредиту до складу послуг зі споживчого кредитування та правомірності покладення її на споживача. Суди мають застосувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, і висновки Верховного Суду сформульовані у постановах від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 і від 10 червня 2020 року у справі № 133/474/15-ц. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Таким чином, вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 261,00 грн. є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 28\~225,51 грн. (двадцять вісім тисяч двісті двадцять п`ять грн. 51 коп.), яка складається з: 15\~487,34 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6\~034,49 грн. - проценти за користування кредитом, 2\~352,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 968,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів та користування кредитом, 899,95 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 352,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1\~562,51 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 567,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів на користування кредитом. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 28\~486 грн. 51 коп. Задоволеній сумі в розмірі 28\~225 грн. 51 коп. буде відповідати такий розмір судового збору: 2\~270,00 грн. х 28\~225 грн. 51 коп. : 28\~486 грн. 51 коп. = 2\~249,20 грн. - який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2\~249,20 грн.

Outcome: partial