Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення, яким визначити місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з ним, їхнім батьком, [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] . За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя в них не склалося. За рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2020 року шлюб між ними було розірвано. Цим же рішенням також було вирішено питання щодо проживання їх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , а саме: визначено залишити їх проживати разом з матір`ю [PERSON] . Проте, після розірвання шлюбу, його колишня дружина переїхала на постійне місце проживання до своєї мами в село Гериня Долинського району Івано-Франківської області. З 02.07.2020 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а він з дітьми залишився проживати за їх місцем реєстрації, в квартирі по [ADDRESS] . З моменту розірвання шлюбу минуло понад шість місяців, але до теперішнього часу вони не дійшли згоди щодо місця проживання їх спільних дітей. Відповідачка наполягає на тому, щоб сини [PERSON] та [PERSON] проживали разом з нею. Вона має намір перевести дітей у сільську школу, яка знаходиться неподалік від її дому, а сама планує продовжувати працювати лікарем в міській лікарні м. Івано-Франківська. Тобто, відповідачка щодня буде їхати на роботу в м. Івано-Франківськ, витрачаючи таким чином багато часу на дорогу, а це означає, що діти будуть обділені її увагою, зранку до школи будуть збиратись самі, оскільки їх мама вже в цей час буде в дорозі на роботу, та, прийшовши зі школи, також будуть самі вдома, адже відповідачка ще буде на роботі. Переконаний, що дані обставини негативно вплинуть на виховання їх синів та у випадку зміни місця проживання малолітніх дітей, їм може бути нанесена психологічна травма. Адже в їхньому житті все кардинально зміниться, а саме: звичний розпорядок дня, оточення, побутові умови, коло спілкування та багато іншого. Також вони будуть позбавлені можливості відвідувати свої улюблені заняття з футболу в Академії НФК «Ураган» у м. Івано-Франківськ, де мають успішні результати. З вищеописаних підстав він вважає, що єдиним правильним рішенням, яке відповідатиме інтересам дітей, буде, щоб сини залишились проживати разом з ним у знайомій та затишній для них атмосфері. Трьохкімнатна квартира, в якій вони на даний час проживають, належить йому на праві власності. Житло є комфортабельне з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Сини [PERSON] та [PERSON] проживають у комфортних умовах. В квартирі чисто, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. Діти мають окрему кімнату, у них є все необхідне для навчання та розваг: ноутбук, планшет, книги, іграшки та інші особисті речі. У нього стійкий високий заробіток, а це забезпечує можливість здійснювати повне матеріальне забезпечення своїх дітей. Він самостійно піклується про їхнє здоров`я, духовний, фізичний, моральний розвиток. На даний час відповідачка участі в утриманні дітей, в тому числі у додаткових витратах на лікування, практично не бере, аргументуючи тим, що має невисоку заробітну плату, а його доходу цілком може бути достатньо для їхнього забезпечення. Під час спільного сімейного проживання весь тягар утримання сім`ї покладався на нього. Він ще з 2004 року працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на різних посадах. На даний час він займає посаду експерта з регіонального аудиту (м. Івано-Франківськ) та має високу заробітну плату. Його дохід дозволяє забезпечити дітей усім необхідним. Крім того, у нього з дітьми багато спільних інтересів: футбол, риболовля, також вони охоче складають конструктори «Лего», в чому він їм постійно допомагає. Враховуючи, що їх діти - хлопчики, у нього не виникає проблем з їхнім доглядом, забезпеченням особистої гігієни. Також він вміє готувати їсти, тому забезпечить їх необхідним здоровим та раціональним харчуванням, яке вони отримували по даний час. У разі необхідності з цим йому можуть допомогти його батьки, які також проживають в м.Івано-Франківськ, та зможуть, коли сини прийдуть зі школи, нагодувати їх теплим обідом. Залишившись проживати у звичному для них середовищі, [PERSON] та [PERSON] будуть продовжувати відвідувати свій ліцей №21 Івано-Франківської міської ради з поглибленим вивченням права, розташований у центрі міста Івано-Франківська, що неподалік від їх місця проживання. Ліцей характеризується як хороший навчальний заклад, неодноразово нагороджувався грамотами управління освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. З метою організації освітнього процесу на задоволення потреб, інтересів, розвиток здібностей дітей з різних предметів, організовано факультативи. Діяльність факультативів дає можливість учням додатково поглибити знання, вміння з предметів, розвивати вміння самостійно здобувати, застосовувати знання, спостерігати й пояснювати природні явища, розвивати творчі задатки. На таких заняттях педагоги звертають увагу на природні задатки учнів, створюють сприятливі умови для розвитку здібностей, підвищують соціальний статус обдарованої молоді. Тобто, навчаючись у такому ліцеї діти мають можливість здобувати повноцінну освіту, їхнє шкільне життя є цікавим та наповненим позитивними емоціями. Важливим є те, що діти користуються повагою однокласників, мають багато друзів, підтримують дружні стосунки з багатьма учнями, що також має позитивний вплив на формування їх, як особистостей. Також велика увага приділяється фізичному розвитку дітей. Впродовж останніх двох років [PERSON] та [PERSON] відвідують заняття з футзалу в Академії НФК «Ураган». Там діти розвивають свою фізичну підготовку, витривалість, що позитивно впливає на їхнє здоров`я. А це має вагоме значення для нього, як для батька. Переконаний, що в обласному центрі їм буде краще проживати, так як тут є більші можливості для їхнього розвитку як морального так і фізичного. Діти підростають, з часом у них з`являться ще й інші інтереси, за бажанням вони зможуть відвідувати й інші розвиваючі школи та гуртки. Визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] разом з ним, їх батьком, не порушуватиме ні їх права, ні права відповідачки, яка, як їх мати, зможе кожен день бачитись з дітьми, брати участь у їх вихованні, так як працює в м. Івано-Франківськ. Жодних перешкод у цьому він чинити не буде, так як любить своїх дітей та розуміє, яке значення для них має мама. Також на канікули та вихідні діти зможуть їздити у село до своєї матері. Протягом всього часу з моменту розірвання шлюбу постійно відчувається бажання синів жити разом з ним, так як вони дуже прив`язані до нього. У м. Івано-Франківськ їхні друзі, улюблені заняття, школа, до якої вони вже звикли. Тому переїзд в інший населений пункт, кардинальна зміна життя, побуту, неможливість займатися своїм хобі, негативно вплине на їх психічний стан. На даний час їх діти досягли семи років. Згідно з діючим законодавством вони не можуть приймати участь у визначенні місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Позивач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевказані обставини. Просив позов задоволити. Відповідачка [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі . Не заперчила проти задоволення позову про визначення місця проживання їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з їхнім батьком, [PERSON] . Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Долинської РДА - Багира Г.С. (довіреність а.с. 35), пояснила, що орган опіки та піклування Долинської РДА детально вивчив обставини даної справи. Було встановлено, що сторони по справі проживають окремо та не можуть дійти згоди про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Вивчивши умови проживання обох батьків, вони прийшли до висновку рекомендувати суду змінити місце проживання малолітніх дітей на проживання з батьком [PERSON] е заперечила проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачкою [PERSON] , не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування Долинської РДА, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.2 ст.3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до вимог ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст.161 СК України, у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Ч.4 ст. 29 ЦК України визначено , що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з [INFO] проживали разом в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі у сторін [INFO] народилося двоє дітей: син, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.14) та син, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , були зареєстровані та проживали разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями карток реєстрації особи (а.с.23,24,25). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2020 року в справі №343/2427/19 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1850, - розірвано. Неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з позивачкою [PERSON] ( а.с.26-27). Позивачка [PERSON] , [INFO] знялася з реєстрації місця свого проживання в [ADDRESS] та повернулась проживати в с.Гериня Долинського району Івано-Франківської області. Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №331, виданої Геринською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 02.07.2020 року (а.с.13), відповідачку [PERSON] , зареєстровано за адресою [ADDRESS] з 02 липня 2020 року по даний час. Вирішуючи заявлений позов, суд враховує практику Європейського суду з приводу виниклих між сторонами правовідносин. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак, це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України`від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. До рішення Європейського Суду з прав людини в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) відповідно до пункту 2 статті 45 Конвенції та пункту 2 правила 74 Регламенту Суду додана окрема думка судді Карло Ранзоні, яка зводиться до наступного: Презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації, ані судового практикою Європейського Суду з прав людини і не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів. У 21 столітті методологія з такою презумпцією, яку можна відхилити лише за «виняткових обставин» більше не є раціональною в частині прав, що гарантуються Конвенцією. Основна думка полягає в тому, що ця презумпція, за відсутністю доказів на користь зворотного, розглядає проживання дитини з батьком як таке, що не відповідає найкращим інтересам дитини (див. справу «Цаунеґґер проти Німеччини» з відповідними змінами, заява № 22028/04, § 46, 03 грудня 2009 року). Декларація ООН не є юридично обов`язковим документом. Вона стала основою для розробки Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, яка, на відміну від Декларації, є юридично обов`язковим міжнародним договором. Утім, підготовчі матеріали до Конвенції чітко демонструють, що положення про «розлучення дитини з матір`ю лише за виняткових обставин» існувало на дуже початковій стадії процесу розробки. Його потім критикували, оскільки він просував стереотипний погляд матерів, який ґрунтувався на дискримінації, а відтак, його вилучили. Принцип найкращих інтересів дитини, що випливає з самої Декларації, отримав повну підтримку, втім, як першочергове та найважливіше міркування (див., наприклад, Шарон Детрік, Конвенція Організації Об`єднаних Націй про права дитини, Путівник до «Travaux Preparatoires», 1992 р., і Токо Кайме, «Основи прав у Африканській хартії про права та добробут дитини», Африканський журнал правових досліджень, листопад 2009). Як зазначалося в справі «Цаунеґґер проти Німеччини» (цитувалася вище, § 60), спільною відправною точкою для рішень більшості держав-членів, погоджено те, що рішення щодо присудження опіки мають ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини. Палата Лордів , наприклад, у своєму рішенні від 04 липня 1996 року вичерпно заперечила презумпцію чи принцип «переваги матері» в питаннях опіки. Більше того, він підкреслив, що перевага маленької дитини бути зі своєю матір`ю стала лише однією з багатьох конкуруючих обставин і що вона не була переважаючою (див. справу «М.Л. проти Великобританії», заява № 35705/97, 20 березня 2001 р.). Насамкінець, Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька» Парламентська Асамблея наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї» як «відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п`ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім`ї». Судом не встановлено особливої непридатності або не благополучності обох сімей - як позивача та відповідачки. Саме тому, суд у цій справі, акцентує увагу у якнайкращих інтересах дітей , забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Довідка №182/325 від 13.07.2020р., підтверджує те, що [PERSON] , з 01.07.2004р., працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді експерта з регіонального аудиту (м.Івано-Франківськ) служби внутрішнього аудиту (а.с.20). Копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу:77159869 від 27.12.2016 року свідчить про те, що [PERSON] на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Згідно довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [ADDRESS] , виданої ТзОВ «ЖЕД Експрес-Комфорт», 07.07.2020 року [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , до складу сім?ї /зареєстрованих/ входять: [PERSON] , [INFO] - заявник; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - син (а.с.21). Довідки №№11, 12, видані ліцеєм №21 Івано-Франківської міської ради 10.07.2020 року, свідчать про те що [PERSON] , та [PERSON] , навчаються в [ADDRESS] (а.с. 16,17). Довідки №№256, 257, видані Громадською спілкою «Академії Народного футбольного клубу «Ураган»», 14.07.2020 року свідчать про те що [PERSON] , та [PERSON] , з 01.09.2018 року займаються в Академії НФК «Ураган» у м.Івано-Франківськ та з успішними результатами переведені до занять в наступний етап навчання (а.с. 18, 19). При вирішенні даного спору щодо зміни місця проживання неповнолітніх дітей суд бере до уваги вік дітей: [PERSON] та [PERSON] , - 7 років, більшу прихильність синів до батька, позивача по справі, наявність у батька дітей власного житла,те , що з 14 лютого 2020 року - тобто з моменту розлучення батьків, діти проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебувають на його утриманні, навчання дітей [PERSON] та [PERSON] , за місцем проживання у 2 -му класі Ліцею №21 Івано-Франківської міської ради, відвідування дітьми заняття з футболу в Академії НФК «Ураган». Мати дітей [PERSON] , не заперечувала, що діти з січня 2020 року перебувають на утриманні їх батька - [PERSON] . На відміну від батька, мати дітей не має власного житла, після розлучення проживає в с.Гериня Долинського району Івано-Франківської області в житловому будинку своїх батьків. Суд, не маючи доказів того, що мати дітей здатна забезпечити кращі умови їх проживання, ніж ті у яких вони знаходиться сьогодні з батьком, у звичній для них обстановці та оточенні, враховуючи при цьому їх сталі соціальні зв`язки , місце навчання, психологічний стан дітей, а також зважаючи на їх прихильність до батька, не може допустити навіть імовірності порушення інтересів дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської РДА про визначення місця проживання дітей №562/01-09/55 від 28.07.2020 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку: рекомендувати змінити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на проживання з батьком [PERSON] , [INFO] . З таким висновком погоджується і суд, оскільки він відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і прийнятий на підставі фактичних обставин, що склалися між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним змінити місце проживання дітей, саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] на проживання з батьком - позивачем [PERSON] , так як останній у повній мірі здатний забезпечити належні умови для проживання та виховання дітей, що буде повністю відповідати їх інтересам та вимогам Закону. При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей. Судом по даній справі не допитувалися малолітні [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні не є спроможними з урахуванням їх вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища (залежність від впливу батьків та інших дорослих на їх поведінку) усвідомити реальний зміст власних дій. Разом з тим, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 160 СК України вони не позбавлені права звернутися до суду з новим позовом у будь-який час після досягнення синами [PERSON] та [PERSON] 10-річного віку, коли спір щодо визначення місця проживання дитини, яка досягла десяти років, вирішується з урахуванням думки самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей з батьком, відповідатиме інтересам дітей. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved