Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення 327'848,65 грн. заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 травня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк», яке з 21 грудня 2009 року змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11007030000 згідно якого банк надав останній кредит в сумі 66'000 дол. США, а вона зобов'язалась повернути надані кошти у повному обсязі не пізніше 25 травня 2013 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування ним проценти у розмірі 10 % річних. У подальшому до даного договору були укладені додаткові угоди № 1,4 згідно з якими сума кредиту збільшена до 100'000 дол. США, термін його погашення продовжений до 24 травня 2018 року, та змінено валюту кредиту з долара США на гривню та зменшено процентну ставку за кредитом з 10 % до 9,5 % З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] 29 травня 2006 року було укладено договір поруки № 1. Також позивач зазначає, що [PERSON], взяті на себе згідно кредитного договору зобов'язання, щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належно не виконує, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість яку і слід стягнути з відповідачів, як солідарних боржників. У подальшому представник позивача згідно заяви № 635 від 07 липня 2014 року, зменшив позовні вимоги та просив стягнути 270'152,6 грн. з яких 266'527,31 грн. заборгованість за кредитним договором та 3'625,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. У судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачі та [PERSON], що є представником [PERSON], повторно в судове засідання не з'явились та не надіслали на адресу суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, хоча своєчасно повідомлялись про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. У матеріалах справи містяться заперечення [PERSON] проти позову, в яких вона зазначає, що позовних вимог не визнає, оскільки: жодним пунктом договору, як і додатковими угодами, не встановлено орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим порушено вимоги постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168; в порушення ст. 55 Закону України «Про банк і банківську діяльність» банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку за кредитним договором; права на вимогу щодо повернення споживчого кредиту, строк якого не настав, кредитор не отримав, оскільки відсутні обставини, передбачені п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; відомостей про дострокове повернення коштів [PERSON] не отримувала, надане представником позивача повідомлення про вручення їй такої вимоги за адресою [ADDRESS] не може бути допустимим доказом позаяк підпис на ньому, котрий свідчить про його отримання абонентом, не відповідачки, а іншої особи. Фактично вона проживає у м. Львові, куди жодні повідомлення банком не надсилались. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, взявши до уваги заперечення представника відповідачки проти позову, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: 29 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» ( з 21 грудня 2009 року - ПАТ «УкрСиббанк»), та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту № 11007030000. Відповідно до умов даного договору, позивач надав [PERSON] кредит в сумі 66'000 дол. США, а вона зобов'язався щомісячно повертати надані кошти в обсязі та у терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24 травня 2013 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.2.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язувалась щомісячно сплачувати проценти у розмірі 10 % річних в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит боржник сплачує банку додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 14 липня 2006 року сума кредиту була збільшена до 100'000 дол. США та змінено графік погашення кредиту. Додатковою угодою № 2 від 02 лютого 2008 року строк повернення кредиту було продовжено до 24 травня 2018 року та змінено графік погашення кредиту. 07 грудня 2010 року до кредитного договору була укладена додаткова угода № 4 з метою зміни валюти договору, згідно з якою: 1) сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме № 11422290000 та інші номери (п. 1. додаткової угоди), 2) банк надав позичальнику транш у розмірі 495'083,84 грн., а позичальник прийняв та зобов'язався повернути банку кредит у валютах, вказаних в угоді, у формі кредитної лінії з лімітом, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 990'167,68 грн. Погашення кредитної заборгованості позичальник повинен здійснювати частками щомісячно відповідно із графіком, що є додатком № 1 до цієї угоди, але будь-якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 24 травня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 2,4 додаткової угоди); 3) за використання кредитних коштів протягом 5 років з дати підписання угоди встановлюється процента ставка у розмірі 9,5 % річних, якщо після підписання цієї угоди не буде встановлено інше, та відповідно до п.п. 6.3, 6.4 розмір процентної ставки збільшується на 2 % річних. Проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно. За користування кредитними коштами понад встановлений термін встановлюється процента ставка у подвійному розмірі та застосовується до простроченої суми основного боргу. (п.п. 6, 7 додаткової угоди). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника укладено договір поруки № 1 від 29 травня 2006 року з [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Відповідно до умов кредитного договору та договору поруки позивач направив відповідачам вимоги № 30-11/7272, № 30-11/7273, № 30-11/7274, № 30-11/7275 від 11 січня 2014 року про усунення порушень умов кредитного договору. Факти таких надсилань підтверджуються копіями цих вимог, реєстрів поштових відправлень та поштових повідомлень про вручення. Однак відповідачі вимоги банку не виконали. Внаслідок неналежного виконання умов договору в [PERSON] утворилась заборгованість, котра, станом на 07 липня 2014 року складає 270'152,6 грн., з яких: · 263'500 грн. - заборгованість за кредитом; · 3'027,31 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; · 3'625,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. (ч. 2 ст. 1054 ЦК України) Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальника) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання процентів від суми позики. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України) Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової части позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів. Такий обов'язок [PERSON] передбачений п.п. 3.1.3 вказаного вище кредитного договору. Посилання представника відповідачки на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки жодним пунктом договору, як і додатковими угодами, не встановлено орієнтовану сукупну вартість кредиту, чим порушено вимоги постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, визнані судом неспроможними, позаяк таку вартість кредиту визначає «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток « 2 до Додаткової годи). Такий додаток був погоджений та підписаний сторонами. Не заслуговують на увагу і твердження [PERSON] про порушення ст. 55 Закону України «Про банк і банківську діяльність», так як банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку за кредитним договором, оскільки кредитний договір, як і усі додаткові до нього угоди були погоджені і підписані сторонами, в тому числі і [PERSON], про що свідчить її підпис у відповідній графі кожного з них. Судом критично сприйнято аргументи представника відповідачки про відсутність у позивача права на вимогу щодо повернення споживчого кредиту, строк якого не настав, оскільки відсутні обставини передбачені п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позаяк відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10 жовтня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного банком терміну (достроково). Умовами кредитного договору, а саме його п. 7.3 передбачено, що банк має право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановлено, розділом 11 кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості у позичальника за кредитним договором виникла прострочена заборгованість з липня 2012 року, яка щомісяця зростала. 11 січня 2014 року банк звернувся до [PERSON] з вимогою про погашення простроченої заборгованості. Однак відповідачі вимоги банку не виконали. Таким чином до моменту пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту строк прострочення складав більше одного місяця, що відповідає умовам договору та Закону України «Про захист прав споживачів». Щож до посилань [PERSON] на відсутність належного повідомлення її довірительки про дострокове повернення коштів то і вони не заслуговують на увагу, оскільки згідно розділу 12 кредитного договору місцем проживання/адресою для листувань відповідачки [PERSON] вказано м. Тернопіль, вул. Загребельна, 53. У матеріалах справи міститься повідомлення про вручення 24 січня 2014 року [PERSON] такої вимоги за вказаною адресою. Крім того згідно з вимогами п. 11.1 кредитного договору термін дострокового поверней кредиту вважається таким, що настав з 41 дня з дати відправлення вимоги також у випадках неотримання вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, в тому числі підстав зміни місця свого проживання. Ці умови були прийняті відповідачкою. Твердження представника [PERSON] про те, що на вказаному повідомленні про вручення підпис не її довірительки сприйняті судом критично, оскільки вони не доведені документально, а обов'язок такого доказування покладено на неї, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Таким чином, у даному випадку має місце порушення прав позивача з вини відповідачів, які підлягають захисту шляхом стягнення з них солідарно заборгованості у вказаній сумі. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів м.з.п. (3'654 грн.). В силу даної норми права при зверненні до суду позивач, заявляючи майнову вимогу про стягнення 327'848,49 грн., сплатив 3'278,49 грн. судового збору. Однак у подальшому, розмір позовних вимог було зменшено до 270'152,6 грн. з яких слід справляти 2'701,52 грн. Сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог … (п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір») Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати … . За даних обставин з відповідачів в користь позивача слід стягнути 2'701,52 грн. судового збору, а решту - 576,97 грн. (3'278,49 - 2'701,52 = 576,97) слід повернути ПАТ «УкрСиббанк» в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Outcome: approved