Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач через свого представника у жовтні 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрована також відповідач [PERSON] . Проте відповідач з 18 липня 2016 року не проживає у вищевказаній квартирі. Позивач зазначає, що відповідач є його матір`ю, однак більше трьох років не проживає у спірній квартирі, у зв`язку з чим як член сім`ї втратила право користування житловим приміщенням. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати із судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просив позов задовольнити та зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] (а.с.3). Згідно відомостей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.10.2019 № 10901245 у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.18). Судом встановлено, що відповідач з 18 липня 2016 року не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстрована відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач з 18 липня 2016 року не проживає, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved