Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», назва змінена на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відповідно до Рішення єдиного акціонера від 21 травня 2018 року № 519, 16 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 40 368 грн. 43 коп. та судових витрат в сумі 1762 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 липня 2012 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 40 368 грн. 43 коп., яка складається з кредиту в сумі 2 906 грн. 26 коп., процентів - 31 984 грн. 48 коп., пені - 3 079 грн. 19 коп. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 1 898 грн. 50 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 762 грн. Ухвалою суду від 21 травня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 05 липня 2012 року сторони: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір б/н, згідно умов якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних та погодилася з тим, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становить договір про надання банківських послуг. Позивач надав відповідачу кошти в сумі 3 000 грн., виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість в сумі 40 368 грн. 43 коп., а саме: кредит в сумі 2 906 грн. 26 коп., проценти - 31 984 грн. 48 коп., пеня - 3 079 грн. 19 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1 898 грн. 50 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність пред'явлення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 2 906 грн. 26 коп., процентах - 31 984 грн. 48 коп., пені - 3 079 грн. 19 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1 898 грн. 50 коп. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1 657 грн. 31 коп.

Outcome: partial