Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.11.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z19.226.70763, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 19999,00 грн. зі сплатою 1,99% річних строком на 36 місяців. 31.12.2015 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) Факторові з 31.12.2015 року, а ТОВ набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Оскільки відповідачка кредит та відсотки за кредитом не сплачує, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача борг за кредитним договором на загальну суму 25211,44 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z19.226.70763. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачці кредит у розмірі 19999,00 грн. зі сплатою 1,99% річних строком на 36 місяців, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Проте відповідачка порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати нарахованих відсотків та комісії. 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) Факторові з 31.12.2015 року, а ТОВ набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На виконання вимог ст. 1082 ЦК України відповідачку письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантьє» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації. Останній платіж відповідачкою здійснено 10.06.2015 року. Станом на 31.12.2015 року сума боргу відповідачки за кредитним договором становить 25211,44 грн., з яких: -сума основного боргу - 12913,76 грн.; -сума простроченого боргу - 4792,23 грн.; -прострочені проценти - 7487,10 грн.; -строкові проценти - 18,35 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як встановлено судом, відповідачка не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідачка умови кредитного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідачки на користь ТОВ підлягає стягненню борг за кредитним договором на загальну суму 25211,44 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved