Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувя до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування\~позову зазначає,\~що 18 лютого 2020 р. позивачем з однієї сторони та відповідачем в особі представника відповідача [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 12 лютого 2020 р., посвідченої приватним нотаріусом Хорольського нотаріального округу Полтавської області Березою Д. В. (додаток 1), з другої сторони, було укладено попередній договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] (додаток 2). За цим попереднім договором від 18.02.2020 р. позивач сплатив, а відповідач в особі представника [PERSON] одержала в якості завдатку грошові кошти в розмірі, еквівалентному $ 1000 (Одній тисячі доларів США), що за обмінним курсом, визначеним Національним банком України станом на 18.02.2020 р. становило 24445.6 грн. (Двадцять чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 60 коп). Факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у зазначеній сумі підтверджується пунктом 2.1. попереднього договору, підписаного сторонами 18.02.2020 р. В подальшому відповідач не вчинив дій, необхідних для укладення основного договору купівлі-продажу квартири, чим фактично відмовився від його укладення. У такій ситуації позивач звернувся за правовою допомогою та з`ясував, що укладений з відповідачем попередній договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2020 р. є нікчемним, оскільки був укладений у простій письмовій формі без додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Таким чином, укладений сторонами попередній договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2020 р. підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак ця вимога закону не була дотримана. За попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.02.2020 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 24445.6 грн. (Двадцять чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 60 коп). Позивач за цим попереднім договором не отримував від відповідача нічого. Отже, за приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти в розмірі 24445.6 грн. (Двадцять чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 60 коп), одержані на виконання нікчемного правочину. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Носік Ю.В. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити з підстав наведених в ньому. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Подорожняк В.В. заперечували проти позову та прохали відмовити у його задоволенні. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. 18 лютого 2020 р. позивачем з однієї сторони та відповідачем в особі представника відповідача [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 12 лютого 2020 р., посвідченої приватним нотаріусом Хорольського нотаріального округу Полтавської області Березою Д. В. (додаток 1), з другої сторони, було укладено попередній договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] (додаток 2). За цим попереднім договором від 18.02.2020 р. позивач сплатив, а відповідач в особі представника [PERSON] одержала в якості завдатку грошові кошти в розмірі, еквівалентному $ 1000 (Одній тисячі доларів США), що за обмінним курсом, визначеним Національним банком України станом на 18.02.2020 р. становило 24445.6 грн. (Двадцять чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 60 коп). Факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у зазначеній сумі підтверджується пунктом 2.1. попереднього договору, підписаного сторонами 18.02.2020 р. Таким чином, укладений сторонами попередній договір купівлі-продажу квартири від 18.02.2020 р. підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак ця вимога закону не була дотримана. Норми права, застосовані судом. Pгідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Основним договором у правовідносинах сторін даної справи мав стати договір купівлі-продажу квартири. Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна , що перебуває в податковій заставі. Отже, з аналізу зазначеної норми статі вбачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст. 202 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15), від 19 жовтня 2016 року (справа № 6-1551цс16), від 18 січня 2017 року (справа № 6-648цс16). Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 3 жовтня 2018 року по справі № 288/383/15-ц, від 10 жовтня 2018 року по справі № 466/3470/15. В силу статтей 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. За таких обставин, підписаний сторонами договір є нікчемним, оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Таким чином, оскільки укладений між сторонами правочин договір купівлі-продажу квартири є нікчемним, проте, на його виконання нею були сплачені грошові кошти у розмірі 24445,6 грн., то відповідно до ст. 216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошті у розмірі 24445,6 грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved