Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташований на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті рідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, яка фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, але юридично його не оформила.Свої вимоги мотивує тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, але зазначає, що він успадкував земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва після смерті [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Для оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями позивач намагався поновити або отримати нові правовстановлюючі документи на володіння, але в архівних та розпорядчих органах не збереглися документи про надання права на забудову, закінчення будівництва, введення в експлуатацію та інше, що фактично унеможливило його права щодо оформлення спадщини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, але від представника позивача [PERSON] надійшла заява про слухання справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача - територіальної громади в особі Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області -у підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про слухання справи в його відсутність, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процессу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим 11 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції в Сумській області (а.с.8), та довідкою про її смерть від 11.01.2003 (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 20 травня 1984 року Великописарівським РАЦС Сумської області ( а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить одноповерховий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично його не оформила. Родинні стосунки, а саме, що [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого 11.01.1960, відповідно до якого його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрита спадкова справа №15 від 09.02.2004 та [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину 09.02.2004 по р.№72, відповідно до якого він є спадкоємцем майна [PERSON] , а саме земельної ділянки площею 3,52 га в межах згідно з планом, розташованої на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належної померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1У-СМ-№025280, виданого 28 грудня 2001 року Великописарівською селищною радою та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №479 (а.с.10, 40, 41). З інформаційної довідки, виданої комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно - планувальних робіт» за №781 від 13.08.2019 слідує, що за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, рік будівництва житлового будинку: до 1984 року, загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 18,7 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, реєстрація права власності на вищевказане майно, станом на 31.12.2012 року відсутня (а.с.12). Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 18,7 кв.м. під літерою А-1ж, прибудови під літерою а, літньої кухні під літерою Б, сараю-прибудови під літерою б, сараю-прибудови під літерою б1, сінника під літерою В, огорожі №1-2, колодязя під літерою к (а.с.13-16). Згідно висновку про вартість майна, вартість житлового будинку, загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 18,7 кв.м., з надвірними будівлями і господарськими спорудами за адресою:[ADDRESS] , складає 49755,00 гривень (а.с.17-21). Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] спадщину прийняла фактично по правилам ст.549 ЦК УРСР, що не вимагало від неї подачі заяви до нотаріуса. У подальшому вказаним майном [PERSON] продовжувала користуватися та управляти на власний розсуд. Будучи фактичним власником вказаного об`єкту нерухомості, у 1993 році вона отримала безоплатно у власність земельні ділянки для обслуговування вказаного домоволодіння та для ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою, що підтверджується будинковою книгою домоволодіння [ADDRESS] та відповідною довідкою селищної ради. Так, відповідно до довідки, виданої виконкомом Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області за №2991 від 21.10.2019, [PERSON] згідно рішення №104 від 21.10.1993 була передана в приватну власність земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,4100 га (0,1500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,2600 га - для ведення особистого селянського господарства (документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку не видавався) ( а.с.11). З матеріалів, доданих до позовної заяви, слідує, що завідувачем В.Писарівської районної державної нотаріальної контори Т.М.Перлік згідно повідомлення №338/01-16 від 03.10.2019 відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок та порекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування (а.с.7). Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданих Великописарівською районною державною нотаріальною конторою, заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , не посвідчувався. Заповіт від імені [PERSON] , який помер [INFO] , не посвідчувався, спадкова справа після його смерті відсутня (а.с. 42-43). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Згідно частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідокйого смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача)( ст. 377 ЦК України ). Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.527 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав заяву до держнотконтори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню. Отже, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved