Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач у справі звернувся із позовом до відповідача посилаючись на те, що 12.03.2016 року, позивачем було подано Заявку до Центру обслуговуванняклієнтів ПАТ «Київенерго» про надання комплексної послуги з встановлення Тарифного лічильника електроенергії, та в повному обсязі сплатив вартість даної комплексної послуги згідно рахунку-фактури №4272/ЗР 12.03.2016 р. у розмірі 2950, 88 гривень. Крім того, в даній заявці позивач вказав, що до місця встановлення лічильника є вільний доступ та надав свою згоду на встановлення лічильника у його відсутність. Фахівець Центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» БожокО.Б. прийняла Заявку №1411494, відірвала її корінець та встановиладату надання послуги - 28 березня 2016 року. Позивач зазначив, що 28 березня 2016 року, знаходився на роботі, як йому на мобільний телефон зателефонував співробітник ПАТ «Київенерго» СВП «Київські електричні мережі» А. Зінченко і повідомив, що він відмовляється встановлювати тарифний лічильник за відсутності позивача та в будь який інший час, окрім з 08 ранку до 17 години у будні дні. Позивач йому повідомив, що працює і в робочий час не можу бути присутній. Крім того йому повідомив, що при подачі заявки у нього брали згоду на встановлення лічильника без його присутності, так як місце його встановлення знаходиться в загальному коридорі будинку і до нього є вільний доступ, проте, він все одно відмовився встановлювати лічильник. 30.03.2016 року позивач письмово, через мережу інтернет на сайт ПАТ «Київенерго» направив заяву, в якій просив їх виконати Заявку та встановити тарифний лічильник. Проте лише 04.05.2016р. отримав відповідь на своє звернення, у якій ПАТ «Київенерго» посилається на те, що вони не можуть виконати заявку без його участі, так як у них відсутня можливість вільно потрапити до місця встановлення лічильника. Позивач зазначив, що 30.05.2016 року, працівниками ПАТ «Київенерго» СВП «Київські електричні мережі», за присутності позивача була виконана його заявка, про що був складений Акт №1 від 30.05.2016 року. Крім того, у відповідь на звернення ПАТ «Київенерго» надавали відповіді, згідно яких Відповідач відмовляється визнавати факт порушення з їх боку щодо несвоєчасного надання робіт (виконання послуг) та сплатити відповідну суму пені мотивуючи це тим, що у позивача з ПАТ «Київенерго» (Відповідачем) відсутні будь-які договірні відносини та у місці встановлення лічильника відсутній вільний доступ. Позивач зазначив, що відповідно до рахунку-фактури № 4272/ЗР від 12.03.2016 року, загальна вартість замовлення складає 2950, 88 грн., тобто 3% пені від загальної вартості становить - 88,52 гривень на день. Відповідачем було прострочено виконання робіт (надання послуг) з 28.03.16р. по 30.05.16р., тобто на 62 календарні дні. Таким чином, розмір пені за прострочення виконання робіт (надання послуг) Відповідачем становить: 62 * 88,52 = 5 488, 22 гривень. Крім того, позивач зазначив, що внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язання Відповідачем, позивач витратив та витрачає багато зусиль щодо захисту свого порушеного права, що завдає йому нервове навантаження та психологічний стрес на нервову систему. Для позивача це завдає непоправної шкоди, адже внаслідок неправомірних дій Відповідача, позивач відчуває погіршення самопочуття, тому просить суд стягнути з відповідача 1000 грн., моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечував, посилаючись на те, що не обґрунтованим є розрахунок суми пені, яку просить стягнути з ПАТ «Київенерго» [PERSON], та вважає, що вказана сума мала б розраховуватись від вартості прострочених робіт, тоді як розрахунок проведено від загальної уми, яка включає і вартість лічильника. Та зазначив, що споживачем жодним чином не підтверджено наявність моральної шкоди, доведено вини ПАТ «Київенерго» у її заподіянні та не встановлено причинний зв'язок між шкодою та діями енергопостачальника. Заслухавши пояснення позивач, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 12.03.2016 року, позивачем було подано Заявку до Центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» про надання комплексної послуги з встановлення тарифного лічильника електроенергії, та в повному обсязі сплатив вартість даної комплексної послуги згідно рахунку-фактури №4272/ЗР 12.03.2016 р. у розмірі 2950, 88 гривень. У вказаній заявці було передбачено умовви, що встановлення лічильника може проводитися за відсутності заявника ( а.с.38), про що позивач надав свою згоду. Судом встановлено, що відповідно до рахунку-фактури № 4272/ЗР від 12.03.2016 року, загальна вартість замовлення складає 2950, 88 грн., тобто 3% пені від загальної вартості становить - 88,52 гривень на день. Відповідачем було прострочено виконання робіт (надання послуг) з 28.03.16р. по 30.05.16р., тобто на 62 календарні дні, таким чином, розмір пені за прострочення виконання робіт (надання послуг) Відповідачем становить: 62 * 88,52 = 5 488, 22 гривень. Судом встановлено, що відповідачем не надано суду доказів, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування, з яких причин, при надані згоди позивача на встановлення лічильника робота, по його встановленню не була проведена своєчасно, та з яких причин не було проведено відповідачем встановлення лічильника за його відсутності, при наявності вільного доступу до місця розташування квартирних лічильників, а також підтвердження можливості такого встановлення за відсутності позивача. Судом встановлено, що відповідачем надано неправдиву інформацію у листі ( а.с.10), що був відсутній вільний доступ до лічильника, така інформація не відповідає дійсним обставинам, що підтверджено листом відповідача ( а.с.12), згідно якого відповідач вже посилається на інши підстави. Судом встановлено, що внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язання Відповідачем, позивач витратив багато зусиль щодо захисту свого порушеного права, що завдало йому нервового навантаження та психологічного стресу на нервову систему. Внаслідок неправомірних дій Відповідача, позивач відчуває погіршення самопочуття, тому просить суд стягнути з відповідача 1000 грн., моральної шкоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»зання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається із матеріалів справи, позивач вважає що своїми діями відповідач порушив його права, як споживача послуг. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, до ч. 2 ст. 10 цього Закону якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно умов договору, споживач має право вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч.5 ст. 10 цього ж закону зазначено, що у разі коли виконавець не може виконати роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ч.6 ст. 10 цього ж Закону виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов»язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили, т.б. стихійні лиха, пожежі, повені, військові дії, страйки. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved