Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2006 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № SUH0AU00100073, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 61349,93 грн. на термін до 13.02.2013 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначає, що банк зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 10.11.2016 р. утворилась заборгованість у розмірі 363918,95 грн., з яких: 32181,99 грн. заборгованість за кредитом; 116079,20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4242,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 211415,76 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 363918,95 грн. за кредитним договором № SUH0AU00100073 від 14.02.2016 року та судові витрати. У судове засідання 15.06.2017 р. представник позивача [PERSON] повторно не зявився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судовому засіданні 17.01.2017 р. представник позивача [PERSON] зазначав, що відповідачу надано кредит на придбання автомобіля, свої зобовязання належним чином не виконав, останній платіж був сплачений у 2013 році, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 363918,95 грн., яку просять стягнути. Вказував, що позов заявлено в межах строку позовної давності, який переривався шляхом предявлення до відповідача інших позовів, що випливали з даного кредитного договору. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову, зазначив, що остаточна позовна давність щодо звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права кредитором, почала обчислюватися з 14.02.2013 р. дня наступного за днем визначеним договором для остаточного повернення кредиту, а закінчилась обчислюватись 14.02.2016 р. Вказав, що позовна заява підписана 11.11.2016 р., а провадження у справі судом відкрито 07.12.2016 р., тобто після спливу строку позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.02.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № SUH0AU00100073 (далі Договір) (а.с. 96 - 97). За умовами пункту 1.1. Договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ВАТ «УкрАвтоЗАЗ-Сервс» № [NUMBER] на строк до 13.02.2013 р. включно, у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 61349,93 грн. на придбання автомобіля, страхування автомобіля та особисте страхування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії у розмірі 0,25 % від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума розрахована відповідно до п. 3.11 цього договору. Погашення заборгованості по даному договору здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник зобовязаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 924,00 грн. для погашення заборгованості по даному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, процентам, комісії. Відповідно до п. 3.1 Договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує проценти у розмірі зазначеному в п. 1.1 зазначеного договору. Згідно п. 3.2 Договору, при порушенні позичальником зобовязань по сплаті кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.3.1, 2.3.2, 3.3 даного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредиту у подвійному розмірі від вказаного в п.1.1 розраховані від суми залишку несплаченої заборгованості по кредиту. Розраховані згідно даному пункту договору проценти сплачуються позичальником окремо поверх зазначеної в п. 1.1 суми щомісячного платежу по кредиту разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до п. 3.4 Договору, кінцеве погашення заборгованості по кредиту виконується не пізніше дати зазначеної в п. 1.1 Договору. Сума кінцевого погашення заборгованості може не збігатися з сумою щомісячного платежу. При несплаті комісії, процентів, та/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони рахуються як простроченими. Згідно п. 3.5 Договору, нарахування процентів здійснюється починаючи з дати списання коштів з кредитного рахунку по дату повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом та 360 днів в році. Проценти нараховуються щомісячно, за період з першої дати попереднього періоду сплати по дату попередню першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення процентів здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. Відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості. Згідно розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 10.11.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 363918,95 грн., з яких: 32181,99 грн. заборгованість за кредитом; 116079,20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4242,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 211415,76 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 8 - 10). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строком відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). В даному випадку встановлено порушення відповідачем прав позивача та наявність заборгованості за Кредитним договором № SUH0AU00100073, укладеним 14.02.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строків позовної давності (а.с. 63). Судом встановлено, що позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з даною позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості - 15.11.2016 р. (позов здано на пошту), а 17.11.2016 р. позов зареєстровано в суді, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. З наданого суду ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за Кредитним договором відповідачем здійснено 21.10.2009 р. - за погашення процентів за кредитом у розмірі 607,04 грн. Умовами укладеного між сторонами Кредитного договору, а саме пунктом 3.3 передбачено, що кошти, отримані від позичальника для сплати заборгованості по кредиту, перш за все направляються для відшкодування збитків банку згідно п. 2.2.11 даного договору, далі пені згідно розділу 4 даного договору, далі простроченої комісії по кредиту, далі комісії по кредиту, далі прострочених процентів по кредиту, далі процентів по кредиту, далі частина суми яка залишилась (в тому числі сума, надана позичальником поверх суми щомісячного платежу) направляється на сплату заборгованості по кредиту. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із частинами четвертою, пятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Перебіг позовної давності шляхом предявлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. Зазначені правові позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 05.04.2017 р. у справі за № 6-522цс17 та 24.05.2017 р. у справі № 6-1763цс16, які враховуються судом при вирішенні спору відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що за умовами Кредитного договору № SUH0AU00100073 від 14.02.2006 р. позичальник взяв обовязок повернути кредит у повному обсязі до 13.02.2013 р., останній платіж за договором (згідно наданого позивачем суду розрахунку) здійснено відповідачем 21.10.2009 р., позов про стягнення заборгованості за договором подано до суду 15.11.2016 р. (здано на пошту), тобто сплив строк позовної давності тривалістю три роки, про застосування якої заявлено представником відповідача, що є підставою для відмови у позові. Всупереч ч. 3 ст. 10 ЦПК України позивач не надав будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропущення позовної давності або переривання строку позовної давності, зокрема докази звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою. З огляду на встановлені факти суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають. Вжиті ухвалою суду від 08.12.2016 р. заходи забезпечення позову арешт на транспортний засіб CHEVROLET Aveo 1,5і, 2006 року випуску, тип ТЗ: Легковий седан В, № кузова/шасі KLISF69YE6B580517, реєстраційний номер: ВМ6375АВ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] після набранням рішенням суду законної сили підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed