Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач, ТОВ «КТФ БУД», звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути на свою користь суму завданих збитків у розмірі 676\~669,44 грн. та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 01.09.2014 року між ТОВ «КТФ БУД», яке виступило поклажодавцем та фізичною особою - підприємцем [PERSON], який виступив зберігачем, було укладено господарський договір відповідального зберігання № 05/14-х. Відповідно до п. 1.1 договору товариство передає, а відповідач приймає на умовах визначених цим договором на відповідальне зберігання одяг, що був у вжитку (надалі «Майно») в кількості та асортименті, яка визначена у відповідних накладних, які є невід'ємною частиною цього договору та зобов'язується повернути майно поклажодавцю у цілості, кількість товару 27 058,1 кг, загальна вартість переданого на зберігання майна 1 209 934,60 грн. Згідно п. 1.2 договору визначено, що вартість переданого на зберігання майна, визначається на підставі передбачених пунктом 1.1. цього договору накладних; відповідно до абзацу другого п. 1.3 договору зазначено, що майно вважається переданим з моменту підписання повноваженими представниками сторін акту прийому-передачі майна та відповідних накладних. Відповідно до вимог п. 2.2 договору зберігач зобовязаний забезпечити зберігання майна на встановлений сторонами термін, також зобов'язаний не вчиняти дій, що призводять до навмисного пошкодження або знищення майна, переданого на зберігання та повернути прийняте на зберігання майно на першу вимогу поклажодавця. Пунктом 3.1 договору передбачено, що майно приймається на зберігання терміном на 12 (дванадцять) місяців. Дата початку перебігу строку зберігання визначається сторонами з моменту оформлення акту прийому-передачі майна та відповідної накладної на передачу зберігачу кожної окремої партії майна. Дата закінчення строку зберігання визначається сторонами з моменту зворотньої передачі зберігачем кожної партії майна. Відповідно до п. 4.1 договору визначено, що вартість послуг зберігача щодо збереження майна (в тому числі сума його витрат, пов'язаних з утриманням майна) визначається на момент фактичного проведення розрахунків між сторонами. Згідно накладної на зберігання № РН-0000003 від 01.11.2014 року товариством було передано на відповідальне зберігання фізичній особі - підприємцю [PERSON] (зберігачу) товар (майно) загальною вартістю 676 669,44 грн. Згідно до п. 5.1 договору визначено, що винна сторона сплачує іншій стороні втрати за не отриманий прибуток в порядку, передбаченому чинним законодавством. Пунктом 5.2 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Таким чином, згідно до положень укладеного між сторонами договору зберігач зобовязаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві. Пунктом 7.1 Договору всі спори та неврегульовані питання по даному договору чи в звязку з ним підлягають вирішенню шляхом переговорів чи шляхом переписки, тобто надання один одному оригіналів претензій (відповідей на претензії). Неврегульовані шляхом переговорів питання підлягають розгляду та вирішенню в господарському суді. 19.08.2016 року товариство звернулося до відповідача,

Outcome: dismissed