Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначив, що 09.06.2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.11.2014 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 36506,92 грн., з яких: 24338,36 грн. - заборгованість за кредитом, 9503,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 450 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1714,62 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з нього на його користь 36506,92 грн. та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 365,07 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій висловлена згода на розгляд справи в заочному судовому засіданні в разі неявки до суду відповідача. Відповідач, який викликався до суду рекомендованою судовою повісткою, до судового засідання також не з'явився. Згідно даних поштового зв'язку отримувати судову повістку він відмовився. Згідно ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилась отримувати судову повістку, вважається повідомленою. Оскільки підстав для відкладення розгляду справи не вбачається, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 09.06.2010 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 30 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.8, 9). Уклавши договір, відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, що передбачено п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.29 зворот). Як встановлено судом та вбачається з представленого позивачем розрахунку, прийняті на себе зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, про що свідчить наявність заборгованості, розмір якої станом на 30.11.2014 року становить 36506,92 грн., з яких: 24338,36 грн. - заборгованість за кредитом, 9503,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 450 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1714,62 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оплатним, консенсуальним, а його предметом виступають грошові кошти, надані Банком відповідачу в користування. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України забов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, підписи сторін в Договорі свідчать про досягнення домовленості щодо всіх істотних його умов. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (фіксована сума) + 5% (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.30). Пунктом 1.1.7.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання, проте, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.22). Оскільки доказів про звернення відповідача до позивача щодо припинення договірних відносин судом не встановлено, це дає суду підстави вважати, що договір був пролонгований зі збереженням тих умов, на підставі яких його було укладено. Тому доводи позивача щодо порушення відповідачем умов договору, строк дії якого продовжується дотепер, суд вважає обґрунтованими. Сам же відповідач до судового засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність чи застосування строку позовної давності суду не надіслав, що позбавляє суд самостійного вирішення зазначеного питання, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 365,07грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved