Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач у грудні 2019 року через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 46 215,17 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2019 року в м. Києві по просп. Героїв Сталінграду відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Lexus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який на час ДТП належав на праві власності позивачу [PERSON] . Після чого відповідач залишив місце події. З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності. За результатами проведеного дослідження 16.10.2019 було оформлено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП складає 46 215,17 грн. Додатково позивач зазначає, що він зазнав сильних душевних страждань. З наступного дня після ДТП його життя радикально змінилося. Необхідно було відбудовувати новий розпорядок дня, врахувавши пересування без автомобіля, що спричиняло дискомфорт і душевні страждання. Враховуючи глибину душевних страждань позивача внаслідок пошкодження автомобіля, розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює у сумі 15 000,00 грн. 24 грудня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. 20 січня 2020 року до суду подано відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з тих підстав, що нараховані позивачем збитки є безпідставно завищеними та не відповідають дійсності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням збільшення розміру матеріальної шкоди в сумі 48 576,34 грн. Також просила стягнути на користь позивача з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 35 800,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача визнав збільшені позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 48 576,34 грн. У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди просив відмовити у зв`язку з недоведеністю. Також у судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні клопотання сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дана категорія справ не є складною, а ціна позову не є співмірною із заявленою до стягнення сумою витрат. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови 02 серпня 2019 року о 16 годині 30 хвилини в м. Києві по просп. Героїв Сталінграду відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Lexus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , після чого залишив місце події. Власником вищезазначеного автомобіля марки Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на день ДТП був позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи ті обставини, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року, якою [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, набрала законної сили, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу. З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності. За результатами проведеного дослідження 16.10.2019 було оформлено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № ED-2511-2-1392.19, відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП від 02.08.2019 складає 46 215,17 грн. Не погоджуючись із розміром оціненої матеріальної шкоди, представник відповідача подав клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. За вказаним клопотанням ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року було призначено автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Toyota RAV4», державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної події, що відбулась 02 серпня 2019 року, станом на вказану дату? Проведення експертизи доручено експертам КНДІСЕ, м. Київ, вул. Смоленська, 6. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. За результатами проведення експертизи експертом КНДІСЕ Волошиним А., якого попереджено про кримінальну відповідальність, 18.08.2021 складено висновок за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 21019/21-56, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 02.08.2019, становив 48 576,34 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди у розмірі 48 576,34 грн, суд вбачає необхідним стягнути вказану шкоду з відповідача на користь позивача. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вбачає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними позивачем моральними стражданнями. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження своїх вимог стороною позивача надано Деталізацію витрат адвоката щодо супроводу судового спору у суді першої інстанції, відповідно до якого загальна вартість процесуального супроводу адвоката позивача склала 35 800,00 грн. На підтвердження фактично понесених витрат представником надано платіжні доручення про сплату послуг з професійної правничої допомоги та акти виконаних робіт у загальному розмірі 35 800,00 грн. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката позивача повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача брала участь у восьми засіданнях. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 35 800,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим нею часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, беручи до уваги ціну позову, а також те, що стягнення витрат на правову допомогу адвоката з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а також виходячи з того, що позов задоволено частково, а не у повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищевикладеного та ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: partial