Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Агроплюс-Сергіс» звернувся до суду з позовом до відповідачів, третя особа приватний нотаріус [PERSON], про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок. Свої вимоги мотивує тим, що за державним актом РДА Запорізької області 30.08.2004 [PERSON]А на праві приватної власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Зеленівської сільради Приморського району Запорізької області: - площею 6,3725 га (угіддя рілля), кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, та - площею 1,2673 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер 2324882000:03:022:0065. Вказані земельні ділянки [PERSON] надав йому в користування на підставі договорів оренди землі № б/н від 15.06.2009, строк їх згідно з п.8 договорів становить 5 років, тобто до 15.06.2014: 1) договір оренди земельної ділянки 6,3725 га (угіддя рілля), кадастровий номер 2324882000:04: 007:0031, зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 041027800084 від 21.09.2010; 2) договір оренди земельної ділянки 1,2673 га (угіддя сіножаті) кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, зареєстрований у Державному реєстрі земель за 0410278000120 від 22.09.2010; що підтверджується примірниками цих договорів оренди. За інформацією відділу Держгеокадастру у Приморському районі Запорізької області від 13.01.2017 станом на 31.12.2012 зазначені договори оренди землі значились зареєстрованими, а після 01.01.2013 реєстрація договорів оренди здійснюється Міністерством юстиції України. Обидва договори оренди землі укладено на умовах вирощування товарної сільгосппродукції для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.п.15,16), сплати на користь орендодавця орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі (п.9), права орендаря здійснювати обмін земельних ділянок на період дії договору (п.19), встановлення обмеження (обтяження) на орендовані земельні ділянки (п.26). Земельні ділянки за цими договорами оренди передані орендодавцем орендарю за письмовими актами приймання передачі, які є невідємною частиною договору, як і схема розміщення земельної ділянки, експлікація земельних угідь, акт визначення меж в натурі (на місцевості). Згідно з п.8 договорів оренди землі після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити договір на новий строк, для чого повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За 30 днів до закінчення строку дії вказаних договорів оренди № б/н від 15.06.2009 орендар повідомив орендодавця про намір продовжити їх дію на новий строк, тобто до 15.06.2019, що підтверджується повідомленням орендаря від 12.05.2014. Так, земельні ділянки [PERSON]А залишились у його користуванні на новий строк, тобто до 15.06.2019. До даного часу умови договорів оренди землі орендарем виконуються належним чином, з боку орендодавця претензій з не надходило. Орендарем в черговий раз, тобто у сезон 2016 - 2017 років земельні ділянки оброблено та частково засіяно посівним матеріалом товарної сільгосппродукції. Але, відповідні зміни до зазначених договорів оренди не внесено і не здійснено їх державну реєстрацію. Орендарем здійснено процедуру підготовки технічної документації із встановлення меж земельних ділянок для отримання витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Під час отримання витягів з Державного земельного кадастру позивачу стало відомо, що відносно земельних ділянок [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вже є дані щодо реєстрації права їх оренди. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.02.2017 приватним нотаріусом внесено запис- про інше речове право: - «право оренди земельної ділянки площею 6,3725 га, кадастровий № 2324882000:04:007:0031», № 17277701 від 01.11.2016 зі змістом, характеристикою: «строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, строк дії 10 років з урахуванням ротації культур» на підставі укладеного договору оренди землі б/н від 27.10.2016, - «право оренди земельної ділянки площею 1,2673 га, кадастровий № 2324882000:03: 022:0065» № 174277437 від 09.11.2016 зі змістом, характеристикою: «строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, строк дії: 10 років з урахуванням ротації культур» на підставі укладеного договору оренди землі б/н від 27.10.2016. Такі записи про інше речове право унеможливлюють здійснення змін укладених договорів оренди відносно зазначених земельних ділянок між [PERSON] та ним. Але ж, такі дії [PERSON] призвели до такого стану земельних ділянок, коли попередній орендар ще не повернув їх орендодавцю, а новий орендар бажає їх отримати, в результаті чого, земельні ділянки перебуватимуть в користуванні, як у позивача, так і ПСП «Агрофірма «Славута». Крім того, отримати земельні ділянки новий орендар ПСП «Агрофірма «Славута» може разом з їх поліпшенням та посівами товарної сільгосппродукції, здійсненими ним. Отже, в результаті зазначених дій відповідачів йому завдано шкоди, розмір якої становить 38043,19 грн., в т.ч. 20584.49 грн. внаслідок втрати права оренди відносно вказаних земельних ділянок. Вважає, що укладені між відповідачами договори оренди та реєстрація права оренди є незаконними та порушують його права, оскільки договори оренди між [PERSON] та ним були укладені та зареєстровані у встановленому законом порядку відповідно до законодавства і термін їх дії не завершився. А значить, у відповідачів відсутні правові підстави для укладення нових договорів без припинення первісних. Договори оренди між відповідачами укладені в період дії договорів оренди позивача від 15.06.2009р., тому не відповідають вимогам чинного законодавства. Просить: 1) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [PERSON] площею 6,3725 га (угіддя рілля), кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 27.10.2016 з ПСП «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом внесено запис № 17277701 від 01.11.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; 2) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [PERSON] площею 1,2673 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 27.10.2016 з ПСП «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом внесено запис № 174277437 від 09.11.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; стягнути з ПСП «Агрофірма «Славута» на користь ТОВ «Агроплюс-Сервіс» суму судових витрат (а.с.5-10). Ухвалою суду від 13 квітня 2017 року залучено до участі у справі за даним позовом, як третю особу Приморську районну державну адміністрацію Запорізької області (а.с.39). У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Агроплюс-Сервіс» [PERSON] пояснив, що договори оренди між відповідачами укладені в період дії договорів оренди, укладених раніше між відповідачем-1 та позивачем, оскільки раніше укладені між відповідачем-1 та позивачем договори оренди після закінчення строку даних договорів оренди позивач, будучи орендарем за даними договорами продовжував користуватися земельними ділянками, а з боку відповідача-1 (орендодавця) були відсутні письмові заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договорів, а згідно з ст.33 ЗУ «Про оренду землі» в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договорів, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Отже, враховуючи, що з боку відповідача-1 були відсутні письмові заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договорів та позивач, будучи орендарем за даними договорами продовжував користуватися земельними ділянками і належно виконував обов'язки відповідно до умов договорів, то у позивача було та є переважне право на поновлення цих договорів. В результаті укладення спірних договорів відповідачами порушене переважне право позивача та вимоги ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Спірні договори оренди укладені відповідачами та державна реєстрація права оренди за даними договорами проведена без проведення державної реєстрації припинення права оренди за договорами, раніше укладеними між відповідачем-1 та позивачем. Державна реєстрація припинення речового права позивача на земельні ділянки на підставі договорів оренди не здійснювалась, укладені між відповідачем-1 та позивачем договори не визнані недійсними, а здійснена державна реєстрація не скасована та є чинною. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку суперечить ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв'язку з тим, що заявлене право оренди на спірну земельну ділянку вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, державний реєстратор був зобов'язаний на підставі ч.1 ст.24 даного Закону відмовити у державній реєстрації зазначеного права. Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін. Відповідачами не доведено припинення договорів оренди земельних ділянок або їх невиконання, укладених між відповідачем-1 та позивачем. З аналізу судової практики вбачається, що суди задовольняють позови добросовісних орендарів про поновлення договорів оренди землі у разі дотримання ними вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі» (постанова Вищого господарського суду Україні від 01.12.2016 року у справі № 908/500/16, ухвала ВССУ від 30.11.2016 у справі № 547/1404/15-ц, від 19.10.2016 від 17.03.2016 у справі № 6-903ск16, № 6-2540цс16). Крім того, вирішуючи спори про поновлення договорів оренди землі, суди у 2016 році активно застосовували концепцію «правомірних очікувань», відображену, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії». Ця концепція полягає у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що рішення уповноваженого органу є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. З урахуванням цієї концепції, суди вказують, що «по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди виконання даного рішення; по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку (постанови Вищого господарського суду України від 01.12.2016 р. у справі № 908/500/16, 02.11.2016 у справі № 908/3368/15, від 25.10.2016 у справі № 920/147/16). Крім того, у 2016 році суди активно задовольняли позови та визнавали недійсними договори оренди землі у разі порушення переважного права орендарів на поновлення договорів оренди землі. Також суди визнавали недійсними договори оренди землі, укладені орендодавцями з новими орендарями в період дії (чинності) договорів оренди тієї ж землі, укладених з попередніми орендарями. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що ст.203 ЦК встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності договорів, ст.215 ЦК визначає підстави недійсності правочину. Вказані договори оренди землі укладались з колишнім орендарем ТОВ «Агроплюс-Сервіс» строком на 5 років з моменту їх державної реєстрації, яку було проведено 21.09.2010 (6,3725 га) та 22.09.2010 (1,2673га). Таким чином, строк дії договору оренди землі площею 6,3725 га сплив 21.09.2015 та строк дії договору оренди землі площею 1,2673 га сплив 22.09.2015, жодних додаткових угод до раніше укладених договорів оренди не існує. Позивач у позовній заява зазначає, що будь-яких змін до раніше укладених договорів оренди землі з ТОВ «Агроплюс-Сервіс» не внесено та не здійснено їх державну реєстрацію, чим підтверджуючи незаконність заявлених у позові вимог. Будь-які повідомлення від колишнього орендаря ТОВ «Агроплюс-Сервіс» власником земельних ділянок не отримувалися та, відповідно, не підписувалися [PERSON], 12.05.2014 він перебував за межами України. З приводу фальсифікації документу (повідомлення) подано заяву до Приморського відділення поліції. Крім того, повідомлення складене колишнім орендарем ТОВ «Агроплюс-Сервіс», на якому нібито розписався 12.05.2014 [PERSON], взагалі не відповідає вимогам законодавства (в ньому не вказано, кому воно адресується, за якою адресою направляється, його дата та номер реєстрації), до повідомлення на порушення ч.3,8 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» не додані проекти додаткових угод для їх підписання власником земельних ділянок, тому воно не створює будь-яких юридичних наслідків. Отже, усі зобов'язання сторін за раніше укладеними договорами оренди землі з ТОВ «Агроплюс-Сервіс» припинилися по закінченні строку їх дії, жодних змін до раніше укладених договорів сторонами внесено не було. Нотаріусом перед проведенням державної реєстрації договорів оренди землі, укладених між відповідачами, у чіткій відповідності до вимог діючого законодавства України було перевірено усі документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій та прийнято відповідні рішення про реєстрацію речових прав. Крім того, позивач неналежним чином виконував свої обовязки за раніше укладеними договорами оренди, він був зобовязаний подати відомості до ДФС України про отримання орендодавцем доходів від надання земельної ділянки у оренду та самостійно перерахувати до бюджету суму податків з доходів фізичних осіб за 2014-2015р.р. (доходи за даними ДФС- надання майна у лізинг), але зобовязання свої не виконав, порушив закон. На сьогоднішній день між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП Агрофірма «Славута» вже виникли правові відносини та чітко визначені зобов'язання, передбачені договорами оренди землі від 27.10.2016 року, які укладено сторонами строком на 10 років, речові права на земельні ділянки (права оренди землі) зареєстровано 01.11.2016 року у встановленому законом порядку. Будь-яких спорів та суперечок між сторонами діючих договорів оренди не виникає Стаття 204 ЦК передбачає презумпцію правомірності правочину. Вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог, що договори оренди, укладені між відповідачами є дійсними, вони визнані державою, тобто договори є такими, що цілком відповідають вимогам діючого законодавства України, і у позові відсутнє нормативне обґрунтування їх недійсності. Позивач наполягає, що укладанням договорів між відповідачами порушені його права, створені перешкоди у користуванні ним цих земельних ділянок, але відповідних доказів не надає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник відповідача ПСП «Агрофірма «Славута» [PERSON] пояснив, що відповідно до ст.31 ЗУ «Про оренду землі» та п.37 розділу договору оренди землі дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на якій він був укладений. Договори оренди землі між позивачем та [PERSON] були укладені 15.06.2009 терміном на 5 років та зареєстровані у Приморському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 21.09.2010 року за та 22.09.2010 року за № № 041027800120, тобто останній день дії договорів оренди 21.09.2015 та 22.09.2015 (правова позиція, викладена в постанові ВСУ від 18.01.2017, справа №5-2777цс16. Позивач помилково вважає, що строк договорів оренди припинився 15.06.2014, і він законно продовжує користуватись земельними ділянками. Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Позивач не виконав умови для поновлення договору оренди та втратив переважне право на оренду землі, а саме: позивач помилково вважає, що строк договорів оренди припинився 21.09.2015 та 22.09.2015; позивач не надіслав власнику (спадкоємцю) землі лист-повідомлення та проект додаткової угоди про поновлення договорів оренди землі в матеріалах справи відсутні докази відправлення листа повідомлення та проекту додаткової угоди; в матеріалах справи міститься повідомлення від 12.05.2014, підписане керівником ТОВ «Агроплюс-Сервіс» [PERSON], з яким нібито був ознайомлений власник землі [PERSON], але власник землі його не отримував та не підписував, так як на вказану дату повідомлення він знаходився за межами України. Повідомлення від 12.05.2014 є нікчемним і не створює юридичних наслідків, а саме позивач був зобовязаний направити власнику землю лист-повідомлення не пізніше 21-22 серпня 2015 року, а в строк до 21-22 жовтня 2015 року сторони повинні були укласти додаткову угоду щодо поновлення договорів оренди відповідно до п.10 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» в місячний термін. У власника землі відсутній обовязок в місячний термін укласти додаткову угоду з позивачем після 15.06.2014 року, так як строк договору оренди ще не сплив, а сплив лише 21.09.2015 та 22.09.2015. Позивач просить договори визнати недійсними на підставі ст.ст.203,215, але договори підписані уповноваженими сторонами, в установленій законодавством формі (письмова форма, нотаріальне посвідчення) , в договорах присутні всі істотні умови договору оренди, є волевиявлення сторін, договори направлені на реальне настання правових наслідків, договори оренди пройшли державну реєстрацію. Позивач не вказав нормативне обґрунтування недійсності договорів оренди та не довів їх наявність. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, направила до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.108 ). Крім цього [PERSON] надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач безпідставно просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок. Пояснила, що на виконання вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нею нотаріусом, яким здійснено функцію Державного реєстратора при проведенні державної реєстрації речових прав: право оренди на земельні ділянки: площею 6,3725га, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, згідно з договором оренди землі від 27.10.2016, та площею 1,2673 га, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, згідно з договором оренди землі від 27.10.2016, було перевірено: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також нею було перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій та прийнято відповідні рішення - про реєстрацію речових прав. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, нею було зроблено запити до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, та отримано відповіді на запити, а також використано відомості Державного земельного кадастру. Речові права, права оренди земельних ділянок зареєстровано нею у чіткій відповідності до вимог Закону. Вважає, що договори оренди землі, укладені [PERSON] з ПСП «Агрофірма «Славута», є дійсними та є такими, що цілком відповідають вимогам діючого законодавства України, визнані державою. Просила у позовних вимогах відмовити повністю (а.с.108). Третя особа Приморська РДА, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, направила до суду письмовий відзив, в якому просив про розгляд справи у відсутність її представника та зазначила, що ст.31 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на якій його було укладено. Пунктом 37 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» договорів оренди землі (рілля та сіножаті), які було укладено строком на 5 років між позивачем та власником землі, передбачено, що дія договорів припиняється у разі закінчення строку, на який їх було укладено. Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цієї нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються, зокрема Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктами 1,2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Питання по суті позовних вимог Приморська РДА як орган державної реєстрації залишає на розсуд суду (а.с.85). Вислухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю Серії IV-ЗП № 017004 від 30.08.2004 [PERSON], який мешкає: с. Зеленівка Приморського району, на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 30 січня 2003 року № 31 передано у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарські угіддя площею 7,6398 га, в тому числі ріллі 6,3725 га, кормових угідь 1,2673 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010427800208 (а.с.11,114,194). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2302551102016 від 25.10.2016 земельна ділянка, розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області площею 6,3725 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031; зареєстрована на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 30.08.2004 IV-ЗП № 017004 на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.184-188). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 2302603842016 від 09.11.2016 земельна ділянка, розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області площею 1,2673 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065; зареєстрована на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 30.08.2004 IV-ЗП № 017004 на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.153-157). 15 червня 2009 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Агроплюс-Сервіс» було укладено договір оренди землі № б/н, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходилася на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області державний акт IV-ЗП № 017004 від 30.08.2004 площею 7,6398 га, в тому числі 6,3725 га рілля (п.1,2). Договір укладено на 5 років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне поновити його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8). Орендна плата вноситься орендарем у формі та розміру 3%, вона може справлятись у відробітковій та натуральній формі (п.9). Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами (п.12). Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (п.37). Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Невідємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених законом (п.43) (а.с.12-15). 15 червня 2009 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Агроплюс-Сервіс» було укладено договір оренди землі № б/н, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходилася на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області державний акт IV-ЗП № 017004 від 30.08.2004 площею 7,6398 га, в тому числі 1,2673 га сіножаті (п.1,2). У договорі передбачені аналогічні умови, як і у вказаному вище договорі оренди на земельну ділянку площею 6,3725 га рілля (а.с.16-18). У листі Відділу Держгеокадастру у Приморському районі Запорізької області від 13.01.2017 вказано, що відносно земельної ділянки загальною площею 6,3725 га рілля, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, яка належить [PERSON] на підставі державного акту Серії IV-ЗП № 017004, зареєстрований договір оренди землі у Державному реєстрі земель за №041027800084 від 21.09.2010; відносно земельної ділянки загальною площею 1,2673 га сіножаті, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, яка належить [PERSON] на підставі державного акту Серії IV-ЗП № 017004 зареєстрований договір оренди землі у Державному реєстрі земель за №0410278000120 від 20.09.2010 (а.с.21-22). У матеріалах справи міститься копія повідомлення, яким ТОВ «Агроплюс-Сервіс» повідомило про продовження користування земельними ділянками площею 6,3725 га кадастровий номер 2324882000:04:007:0031 та площею 1,2673 га кадастровий номер 2324882000:03:022:0065 після закінчення строку оренди за договором оренди за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця на той же самий строк і на тих же умовах, які були раніше. У повідомлені вказаний підпис орендаря директора ТОВ «Агроплюс-Сервіс» та вказано, що 12.05.2014 ознайомлений орендодавець [PERSON] (а.с.19). Суд звертає увагу, що представником позивача не було надано для огляду у судовому засіданні оригіналу вказаного повідомлення, він пояснив, що його надати не може, що доказів направлення та отримання даного повідомлення [PERSON] теж немає. Згідно з довідкою ТОВ «Агроплюс-Сервіс» витрати підприємства від обробки та посівів орендованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Зеленівської сільської ради, які належать [PERSON], становлять суму 38043,19 грн. (а.с.20). ТОВ «Агроплюс-Сервіс» має свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, державна реєстрація проведена 08.04.2005 (а.с.25). 27 жовтня 2016 року між [PERSON] (орендодавцем) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута» (орендарем) укладено договір оренди землі № б/н, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, загальною площею 1,2673 га, в тому числі сіножаті - 1,2673 га, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065 (а.с.158-160). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки, складеним на підставі договору оренди землі від 27.10.2016 та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії IV-ЗП № 0170004 [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» визначили межі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, площею 1,2673 га сіножаті (а.с.161). Згідно із актом прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 27.10.2016 [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії IV-ЗП № 0170004 від 30.08.2004, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, площею 1,2673 га сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ПСП «Агрофірма «Славута» прийняло дану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані придатному до використання за цільовим призначенням (а.с.162). ПСП «Агрофірма «Славута», яке зареєстроване в ЄДРПОУ (а.с.148-150), звернулося з заявою від 09.11.2016 про державну реєстрацію права та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, а саме вказаного договору оренди (а.с.143), сплатило адміністративний збір (а.с.145-147), надало документи про право власності на земельну ділянку на [PERSON], вказаний договір оренди, акт визначення меж земельної ділянки, акт прийому-передачі обєкта оренди, в результаті державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] було прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав власності та іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 2324882000:03:022:0065 за субєктом: ПСП «Агрофірма «Славута», [PERSON] (а.с.166). Вказане рішення про проведення державної реєстрації прав власності та іншого речового права до теперішнього часу діє, відомостей щодо його скасування сторонами не надано, судом у судовому засіданні не здобуто. 09.11.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON], Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки:1, та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку, що розташована: Запорізька область, Приморський район, с/рада Зеленівка, кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, за субєктом: Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Славута», [PERSON] Відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 17427437 від 15.11.2016 (а.с.70-71,167-168). Листом від 15.11.2016 приватний нотаріус [PERSON] передала усі документи щодо вказаної реєстрації Приморській РДА (а.с.140), справа №1084107023248 (а.с.139). 27 жовтня 2016 року між [PERSON] (орендодавцем) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута» (орендарем) укладено договір оренди землі № б/н, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, загальною площею 6,3725 га, в тому числі рілля - 6,3725 га, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031 (а.с.189-191). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки, складеним на підставі договору оренди землі від 27.10.2016 та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії IV-ЗП № 0170004 [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» визначили межі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, площею 6,3725 га рілля (а.с.192). Згідно із актом прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 27.10.2016 [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії IV-ЗП № 0170004 від 30.08.2004, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, площею 6,3725 га рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ПСП «Агрофірма «Славута» прийняло вказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані придатному до використання за цільовим призначенням (а.с.193). ПСП «Агрофірма «Славута», яке зареєстроване в ЄДРПОУ (а.с.179-181), звернулося з заявою від 01.11.2016 про державну реєстрацію права та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, а саме вказаного договору оренди (а.с.174), сплатило адміністративний збір (а.с.176-178), надало документи про право власності на земельну ділянку на [PERSON], вказаний договір оренди, акт визначення меж земельної ділянки, акт прийому-передачі обєкта оренди, в результаті державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] було прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав власності та іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 2324882000:04:007:0031за субєктом: ПСП «Агрофірма «Славута», [PERSON] (а.с.199). Вказане рішення про проведення державної реєстрації прав власності та іншого речового права до теперішнього часу діє, відомостей щодо його скасування сторонами не надано, судом у судовому засіданні не здобуто. 01.11.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] Приморського районного нотаріального округу Запорізької області проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки:1, та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку, що розташована: Запорізька область, Приморський район, с/рада Зеленівка, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, за субєктом: ПСП «Агрофірма «Славута», [PERSON] Відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 17277701 від 01.11.2016 (а.с.75-76,200-201). Листом від 04.11.2016 приватний нотаріус [PERSON] передала усі документи щодо вказаної реєстрації Приморській РДА (а.с.171), справа №10757706232248 (а.с.139). Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.2 ст.792 ЦК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч.5 ст. 6 вказаного Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем [PERSON]А.) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно із ч.2 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем [PERSON]А.) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно із ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст.2 даного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем [PERSON]А.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Системне тлумачення зазначених положень законів та умов договорів дає підстави дійти висновку, що договори б/н від 15.06.2009, укладені між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс- Сервіс», є укладеними та набрали чинності з моменту державної реєстрації - 21.09.2010 року та 22.09.2010 року, а відтак п'ятирічний строк дії договорів, визначений п. 8, слід відраховувати з цієї дати. За наведених обставин, суд критично ставиться до посилання позивача у позовній заяві на те, що строк дії зазначених договорів оренди, згідно умов п.8 становить 5 років, тобто до 22.09.2010. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з п.37 договорів оренди, укладених 15.06.2009 між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс», дія договору припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, строк дії договору оренди земельної ділянки площею 6,3725 га, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс» 15.06.2009, який набрав чинності з моменту державної реєстрації - 21.09.2010, закінчився 21.09.2015; строк дії договору оренди земельної ділянки площею 1,2673 га, який набрав чинності з моменту державної реєстрації - 22.09.2010, закінчився 22.09.2015. Тобто, зазначені договори з указаного часу є припиненими. Водночас позивач вважає договори оренди від 15.06.2009 поновленими, що не визнається відповідачами. Системно проаналізувавши механізм поновлення дії договорів оренди, визначений у самих договорах від 15.06.2009 та законодавство, що діяло на час вирішення питання про поновлення договору оренди, суд приходить до наступних висновків. Механізм поновлення дії договору оренди за своєю юридичною сутністю є способом реалізації переважного права орендаря, оскільки поновити орендні відносини не має ані правової підстави, ані сутнісної можливості жодна інша особа, крім орендаря за поточним договором. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично обєднує два випадки пролонгації такого договору. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.33 цього Закону (у редакції чинній на момент виникнення питання про поновлення договорів оренди, укладених між позивачем та відповідачем [PERSON]А.) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Крім того, ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами 8,9 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-2027цс15. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На виконання ст.33 Закону України «Про оренду землі» п.8 договорів оренди землі від 15.06.2009 сторонами цих договорів визначено механізм поновлення договорів оренди землі, шляхом попередження орендарем про реалізацію переважного права поновити дію договорів на новий строк не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договорів. Судом встановлено, що позивач, будучи орендарем зазначених земельних ділянок, не надав належних доказів направлення орендодавцю [PERSON] за 30 днів до закінчення строку дії договорів повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договорів оренди земельних ділянок від 15.06.2009 та не надіслав проекти додаткових угод про поновлення договорів оренди, в той час, коли переважне право на поновлення договору оренди на новий строк можна реалізувати лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір скористатися таким правом. Суд не приймає до уваги надане ТОВ «Агроплюс-сервіс» повідомлення про продовження користуватися земельними ділянками площею 6,3725 га та площею 1,2673 га після закінчення строку дії договорів оренди від 15.06.2009 із зазначенням про ознайомлення з ним 12.05.2014 орендодавця [PERSON] (а.с.19), оскільки це повідомлення є передчасним - майже за 1,5 роки до закінчення строку дії договорів оренди 21.09.2015 року та 22.09.2015 року, і у власника земельних ділянок у 2014 році був відсутній обовязок в місячний термін укласти з позивачем додаткові угоди, у звязку із тим, що строки дії договорів оренди від 15.06.2009 ще не сплили, позивачем не надано доказів у підтвердження направлення вказаного повідомлення та проекту додаткових угод [PERSON], позивачем не надано суду оригінал даного повідомлення. За поясненнями представника позивача оригінал зазначеного повідомлення відсутній, додаткові угоди до договорів оренди землі від 15.06.2009 про їх поновлення між [PERSON] та позивачем не укладались. Жодних інших доказів повідомлення орендодавця [PERSON]А про намір продовжити дію договорів оренди землі від 15.06.2009 позивачем суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позивач не виконав умови вказаних договорів оренди та ст.33 Закону України «Про оренду землі» щодо порядку та умов поновлення їх дії на новий строк. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку на який його було укладено. Аналогічна норма міститься в п. 37 договорів оренди землі від 15.06.2009. Враховуючи, що до закінчення строків дії договорів оренди землі від 15.06.2009 та в подальшому після закінчення строків їх дії, позивач не звертався у встановленому законом порядку до відповідача [PERSON] з приводу поновлення цих договорів, суд вважає, що [PERSON] мав правові підстави вважати, що ТОВ «Агроплюс-Сервіс» на власний розсуд розпорядилось своїм переважним правом на поновлення договорів оренди землі, тобто не скористалось ним, а договори оренди припиненими відповідно 21.09.2015 та 22.09.2015 у зв'язку з закінченням строку їх дії. Сам по собі факт продовження користування зазначеними земельними ділянками після закінчення строку договорів оренди, а саме: після 21.09.2015 та 22.09.2015 та відсутність протягом одного місяця після закінчення строків договорів листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договорів оренди землі, при відсутності повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів на новий строк та при відсутності доказів, що до листа-повідомлення орендарем було додано проекти додаткових угод, не свідчить про поновлення зазначених договорів оренди землі та про наявність у позивача правових підстав для цього користування вказаними земельними ділянками. Крім цього, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON]: за період з другого кварталу 2013 року по 31.12.2013 інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає; у другому кварталі 2014 року ТОВ «Агроплюс-Сервіс» виплачено [PERSON] за надання майна в лізинг 4060,50 грн.; за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає (а.с.77-78). На підтвердження виконання своїх обовязків за договором оренди ТОВ «Агроплюс-Сервіс» надані відомості видачі за 2016 рік за оренду землі [PERSON] - соняшника 200 кг (а.с.124-125), цукру 50 кг (а.с.126-127). В той же час, відповідачем ПСП «Агрофірма «Славута» 04.01.2017 сплачено фіксований сільськогосподарський податок як користувачем земельних ділянок: площею 6,3725 га, кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, площею 1,2673 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, зареєстрованих на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЗП № 017004 за [PERSON], що підтверджується відповідними доказами (а.с.112-116). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.2 ст.16 ЦК України). Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За ч 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі»\~визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Отже, примус до укладання договору в судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 10.12.2012 № 6-110цс12). Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК, є важливим чинником, без якого укладення договору оренди земельної ділянки є неможливим. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Згідно із ч.1 ст. 02 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦК України, буде порушене, зокрема, в разі укладення договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст.3, 12-15, 20 ЦК України; ст.ст.3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) суд дійшов висновку, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України. Вирішуючи питання щодо недійсності правочинів від 27.10.2016, укладених між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута», суд виходить з наступного. Сторонами договорів оренди земельної ділянки від 27.10.2016 додержано загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно з ст.203 ЦК України, а відтак, з урахуванням презумпції правомірності правочину, визначеної ст.204 ЦК України, вони є дійсними. Оскільки факт припинення дії договорів оренди від 15.06.2009 унеможливлює для позивача застосування ст.33 Закону України «Про оренду землі» за відсутності на те волі відповідача [PERSON], враховуючи, що договір автоматично не пролонгується, враховуючи, що договори оренди землі, укладені 27.10.2016 між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» в установленій законодавством письмовій формі із узгодженням всіх істотних умов договору оренди землі, підписані уповноваженими сторонами, направлені на реальне настання правових наслідків, не порушують права ТОВ «Агроплюс-Сервіс», суд не вбачає правових підстав для визнання недійсними договорів оренди: 1) земельної ділянки [PERSON] площею 6,3725 га (угіддя рілля), кадастровий номер 2324882000:04:007:0031, що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 27.10.2016 з ПСП «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом внесено запис № 17277701 від 01.11.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; 2) земельної ділянки [PERSON] площею 1,2673 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер 2324882000:03:022:0065, що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 27.10.2016 з ПСП «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом внесено запис № 174277437 від 09.11.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років. Позивачем не наведено обґрунтування наявності підстав визнання вказаних правочинів недійсними, не надано відповідних доказі, і їх не здобуто у судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агроплюс-Сервіс» про визнання недійсними вказаних договорів оренди земельних ділянок необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed