Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 793,75 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093, державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті пр. Гагаріна і вул. Чугуївської в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21121, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем NISSAN JUKE, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобіль ВАЗ-21121, державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, чим власнику транспортного засобу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 10 552, 50 грн., що підтверджується звітом ФО-П [PERSON]. №75/05/16 від 30.05.2016 року. Разом з тим, 05.08.2016 року за результатами розгляду матеріалів, складених суб`єктом оціночної діяльності за фактом вищезазначеної ДТП, Червонозаводським районним судом м. Харкова була винесена постанова, відповідно до якої водій [PERSON] підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124, 130 КУпАП, проте провадження у зазначеній справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Дану постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова було залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року. ТДВ «Міжнародна страхова компанія», згідно з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу № АІ/6982709 від 04.09.2015 року здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] в період з 04.09.2015 року по 03.09.2016 року. За результатами розгляду заяви власника автомобіля ВАЗ-21121, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] уповноважена комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» дійшла до висновку про наявність страхового випадку та прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом №9323 від 18.07.2016 року. Розмір страхового відшкодування склав 7 793,75 грн. і обрахований шляхом віднімання від розміру матеріального збитку суми франшизи, встановленої за умовами полісу №А1/6982709 (1 000 грн.) та суми ПДВ. Вказана сума була сплачена на користь [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням банку. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено претензію за вих. № 3267 від 13.12.2017 року з пропозицією компенсувати в порядку регресу на користь ТДВ «МСК» суму сплаченого страхового відшкодування, на яку [PERSON] не відреагував. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Фрунзенського районного суду м. Харкова вказані матеріали позову направлені до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім 21.08.2019 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.08.2019 року прийнято позов до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2019 року залучено до участі у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . В судове засідання 23.01.2020 року учасники справи не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність та пояснення не подавала. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія», згідно з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу № АІ/6982709 від 04.09.2015 року здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] , [INFO] , щодо забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-21093, державний номерний знак [NUMBER] в період з 04.09.2015 року по 03.09.2016 року (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль ВАЗ-21121, державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року провадження у адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст.ст. 124, 130 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Як встановлено постановою суду, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 403132 16.04.2016 року близько 15 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21093, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Чугуївської та пр. Гагаріна в м. Харкові, не дотримався швидкісного режиму безпечної дистанції та інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілями ВАЗ-21121, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ДЕУ СЕНС, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобілем Ніссан Жук, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 915353 16 квітня 2016 року водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21093, державний реєстраційний номер [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.В судовому засіданні особа [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив судові, що 16 квітня 2016 року рухався в автомобілі таксі ВАЗ-2109 зеленого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у якості пасажира. Автомобілем керував малознайомий [PERSON] водій [PERSON] . Рухаючись по пр. Гагаріна та наближаючись до зупинки «М`ясокомбінат» у автомобіля лопнуло заднє праве колесо, водій не справився з керуванням і сталася дорожньо-транспортна пригода. Крім того, в результаті розгляду адміністративної справи судом встановлено, що водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21093, державний реєстраційний номер [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків. Тому суд прийшов до висновку, що водій [PERSON] підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124, 130 КУпАП. Однак, оскільки адміністративні правопорушення [PERSON] були вчинені 16 квітня 2016 року із того часу сплинув 3-місячний строк, суд закрив провадження у адміністративній справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с.6-8). Зазначена постанова залишена без змін постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року і набрала законної сили. За результатами розгляду заяви власника автомобіля ВАЗ-21121, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] (а.с.8), уповноважена комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» дійшла до висновку про наявність страхового випадку та прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом №9323 від 18.07.2016 року (а.с.10). Відповідно до розрахунку №9232 розмір страхового відшкодування склав 7 793,75 грн. (а.с.9). Зазначена сума була сплачена на користь [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням банку №58 від 18.07.2016 року (а.с.28). Позивачем ТДВ «МСК» на адресу [PERSON] було направлено претензію за вих. № 3267 від 13.12.2017 року з пропозицією компенсувати в порядку регресу на користь ТДВ «МСК» суму сплаченого страхового відшкодування (а.с.29-30), на яку [PERSON] не відреагував. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з підпунктом а пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Підпунктом ґ пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. В підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Оскільки відповідач [PERSON] спричинив дорожньо-транспортну пригоду і керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановами суду, які набрали законної сили, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 793, 75 копійок., яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6982709 від 04.09.2015 року. Виходячи з викладеного, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом відповідно до платіжного доручення №3377 від 17.07.2019 року у сумі 1 921,00 грн. (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved