Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що 09.07.2009 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала в [PERSON] будинок [ADDRESS] 20.10.2009 року [PERSON] звернулась із заявою до Скелівської сільської ради щодо безоплатної приватизації землі для обслуговування будинку - 0.25 га, для будівництва індивідуального гаража - 0.01 га. для ведення садівництва - 0,12 га, для ведення особистого селянського господарства - 0.16 га у [ADDRESS] 25.12.2009 року рішенням XVIII сесії III скликання Скелівської сільської ради [PERSON] по [ADDRESS] надано у власність земельну ділянку площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, а в решті вимог відмовлено. Вважаючи, що цим рішенням грубо порушено права та законні інтереси [PERSON]. вона оскаржила його до суду. Під час розгляду справи судом, [PERSON] повторно звернулась із заявою до Скелівської сільської в якій просила надати їй у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,11 га. Рішенням Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року за п. 2 у наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відмовлено, зазначено, що земельна ділянка перебуває у користуванні [PERSON]. 17 травня 2011 року Старосамбірським районним судом Львівської області відмовлено в позові [PERSON] до Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення Скелівської сільської ради від 25.12.2009 року та зобов'язання розглянути питання про безоплатну передачу земельних ділянок. 17 червня 2014 року рішення залишено в силі Львівським апеляційним адміністративним судом. Зазначила, що суди вважали відмову в наданні в приватну власність земельної ділянки для особистого селянського господарства правомірною, посилаючись на рішення виконавчого комітету Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, згідно якого [PERSON] ніби то надано право користування спірною земельною ділянкою. Вважає, що оскільки до 17.06.2014 року існував спір про право, строк позовної давності для оскарження рішень Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, 25.12.2009 року, 21.01.2011 року пропущено з поважних причин. Як стало відомо в суді, згідно рішення від 21.09.1995 року в тимчасовому користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка, площею 0. 11 га біля [PERSON], в приватизації якої [PERSON] цим рішенням відмовлено. При цьому, рішення про надання даної земельної ділянки у користування [PERSON] не існує, підтвердженням чому є довідка Скелівської сільської ради від 28.03.2011 року №250. Крім того вважає, що рішення виконавчого комітету Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року не має юридичної сили правовстановлюючого документа на землю, оскільки таким згідно ст. 24 України 1990 року є договір, тому приходить до висновку, що [PERSON] самовільно зайняв спірну земельну ділянку, а отже перебувала на час звернення [PERSON] про приватизацію цієї земельної ділянки у власності територіальної громади, а значить п.2 рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року є недійсним. Враховуючи вищенаведене просить визнати недійсним рішення Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року в тій частині, де зазначено, що в тимчасовому користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка, площею 0. 11 га біля [PERSON], зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0.11 га в [ADDRESS], та повернути власнику - територіальній громаді с. Глибока, визнати недійсним п. 2 рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року про відмову в наданні у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та зобов'язати Скелівську сільську раду Старосамбірського району Львівської області вирішити питання про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.11 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що під час слухання справи у17.05.2011 року вона дізналася про рішення Скелівської сільської ради за 1995 року, але чекала на рішення апеляційного суду і тому у вересні 2014 року звернулася до суду. Зазначила, що рішення Скелівської сільської ради за 1995 рік заважає їй скасувати рішення Скелівської сільської ради за 2009 рік. Крім того вказала, що знає, що у січня 2014 року минуло три роки з того часу як було винесене рішення Старосамбірського районного суду яке базувалося на рішенні Скелівської сільської ради від 1995 року яке вона зараз оскаржує проте просить його скасувати. Представник відповідача Скеліської сільської ради у судовому засіданні проти позову заперечив, подав заперечення проти позову яким спростував доводи позивача, покликалися на пропуск строку позивачем позовної давності та просив застосувати до даного позову наслідки спливу позовної давності. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та підтримав клопотання представника Скелівської сільської ради про застосування до даного позову наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності з наступних підстав: Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд критично оцінює доводи позивачки наведені у позовній заяві про поважність причини пропуску строку позовної давності для оскарження рішень Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, 25.12.2009 року, 21.01.2011 року, а також покази дані нею в судовому засіданні про те, що вона дізналася про рішення Скелівської сільської ради від 1995 року тільки 17.05.2011 року оскільки такі спростовуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи № 2-а-2011 за позовом [PERSON] до Скелівської сільської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, з яких вбачається, що за клопотанням позивачки [PERSON] від 16.08.2010 року представником Скелівської сільської ради у судовому засіданні 13.09.2010 року долучено до матеріалів справи разом з іншими документами також і рішення Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року. Крім того, з матеріалів тієї ж справи № 2-а-2011 вбачається, що [PERSON] 10.02.2011 року отримала копію рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року, проте [PERSON] звернулася до суду з позовом лише 18.09.2014 року. З огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, про застосування наслідків пропуску якого просять відповідачі у поданій до суду письмовій заяві, в позові слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed