Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач, ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія, звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третьої особи: Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту, зняття заборони відчуження. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 21.12.2006 року між ЗАТ «Агробанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8.840.06.12М, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400\~000 доларів США, строком до 17.12.2021 року, зі сплатою 15,5 відсотків річних. В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань з повернення кредиту між ЗАТ „Агробанк та [PERSON] було укладено іпотечний договір №8.840.06.12М/2, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку належне їх нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Також 21.12.2006р. між ЗАТ „Агробанк та позичальником було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя до іпотечного договору №8.840.06.12М/2. ПАТ „Банк Восток є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ „Хоум [PERSON], яке в свою чергу, є правонаступником прав та обовязків ВАТ „Хоум [PERSON], яке є правонаступником ЗАТ „Хоум [PERSON], яке в свою чергу, є правонаступником прав та обовязків ЗАТ „Агробанк. 26.06.2011 між ПАТ „Банк Восток та ТОВ „[PERSON] Фінанс було укладено договір про відступлення права вимоги №7, згідно якого ТОВ „[PERSON] Фінанс набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р. Також 08.12.2011 року між ПАТ „Банк Восток і ТОВ „[PERSON] Фінанс було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №8.840.06.12М/2 від 21.12.2006р., згідно якого ТОВ „[PERSON] Фінанс набуло права нового іпотекодержателя. Крім цього, 07.08.2012 року між ПАТ „Банк Восток і ТОВ „[PERSON] Фінанс було укладено договір „Про відступлення права за договором про задоволення вимог іпотекодержателя до іпотечного договору №8.840.06.12М/2 від 21.12.2006р., згідно якого ТОВ „[PERSON] Фінанс набуло право звернення на предмет іпотеки у спосіб, визначений у договорі. 17.02.2014р. між ТОВ „[PERSON] Фінанс та ТОВ „Фінансова Компанія „Довіра та Гарантія було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, згідно якого ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 12.03.2014 року між ТОВ „[PERSON] Фінанс та ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно якого ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія набуло прав іпотекодержателя відносно предмета іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачці, [PERSON] 20.05.2016 року Орджонікідзевським ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] та оголошено заборону його відчуження. Позивач зазначає що накладений арешт порушує права та законні інтереси ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія на задоволення своєї вимоги за рахунок предмету іпотеки, шляхом застосування позасудової процедури. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд звільнити з під арешту та зняти заборону відчуження вищезазначеного нерухомого майна. В судове засідання представник позивача не зявився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень до позовної заяви не надала, причину неявки в судове засідання не повідомила. Представник третьої особи, Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в судове засідання не з'явився, заперечень до позову не надав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 21.12.2006 року між ЗАТ „Агробанк, та [PERSON] було укладено кредитний договір №8.840.06.12М, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 400\~000 доларів США, на строк до 17.12.2021р., зі сплатою 15,5 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ „Агробанк та відповідачем, [PERSON], 21.12.2006 року було укладено іпотечний договір №8.840.06.12М/2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого відповідач, [PERSON], передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу. Заставна вартість предмета іпотеки - 207\~050 грн., про що зазначено у договорі іпотеки. ПАТ „Банк Восток, яке є правонаступником ЗАТ „Агробанк, передало ТОВ „[PERSON] Фінанс за договором відступлення права вимоги №7 від 26.09.2011 року та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором №8.840.06.12М/2 від 08.12.2011 року право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] та право вимоги за договором іпотеки, укладеним з [PERSON] В свою чергу ТОВ „[PERSON] Фінанс передало ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія, згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами від 17.02.2014 року та договором про відступлення прав за договорами іпотеки від 12.03.2014 року право вимоги за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р., укладеним з [PERSON] та стало іпотекодержателем за договором іпотеки №8.840.06.12М/2, укладеним з [PERSON] Як зазначено у п. 2 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 03.06.2016 року „Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Аналогічні висновки містяться в розясненні Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови „Про судову практику у справах про виключення майна з опису №6 від 27.08.1976року: „За правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно Закону України „Про іпотеку (ст. 1) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека є окремим видом застави (ст. 575 ЦК України). Порядок та підстави звернення стягнення на заставлене майно при здійсненні виконавчого провадження визначені ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та розділом V Закону України „Про іпотеку. За загальним правилом звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя (ч. 1 ст. 54 Закону „Про виконавче провадження). Виключення з цього правила наведені у ч. 3 ст. 54 Закону для задоволення вимог стягувачів, як не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення предмета застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. Закону „Про виконавче провадження про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія мотивував свої вимоги тим, що накладенням арешту на майно боржника, [PERSON], порушуються його права як іпотекодержателя майна, переданого і у забезпечення виконання кредитного договору №8.840.06.12М від 21.12.2006 року. Однак, відомостей про порушення позичальником, [PERSON] зобовязань перед позивачем за кредитним договором, наявності заборгованості за кредитним договором, її розміру на дату звернення до суду, докази що вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості позичальника іпотекодержателю, відомості про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, позивач не надав. Також позивачем не надано доказів на підтвердження відомостей стосовного того, за яким виконавчим провадженням, в інтересах якої особи (стягувача), 20.05.2016 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно - предмет іпотеки. Клопотань від представника позивача про витребування зазначених відомостей у третьої особи, до суду не надходило. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність відомостей про порушення прав ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія, оскільки його права, як іпотекодержателя спірного майна, не повязані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, тому вимоги банку про звільнення майна з-під арешту на законі не ґрунтуються. Накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці, не порушує права іпотекодержателя майна, оскільки останній має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження та Законом України „Про іпотеку.

Outcome: dismissed