Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі сувенірною продукцією в нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] магазин «[INFO]». 27.12.2012 року близько 9-00 год. було виявлено затоплення вказаного приміщення, яке сталося з вини відповідача, якій є власником нежитлового приміщення - магазину [INFO]. Внаслідок затоплення йому було заподіяно шкоду у вигляді зіпсованого товару та меблів, які розташовані у магазині де він здійснює підприємницьку діяльність, чим йому заподіяно майнову шкоду на суму 53846,08 грн. Крім того, вважає, що оскільки товар був зіпсований напередодні Новорічних свят, він не зміг його реалізувати, а тому відповідач має відшкодувати йому збитки у вигляді не отриманого доходу (упущена вигода) у розмірі 12163,48 грн. Зазначив, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, розмір грошової компенсації якої оцінює в 5000 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 53846,08 грн. прямих майнових збитків, 12163,48 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, 5000 грн. н відшкодування моральної шкоди, 2501,04 грн. витрат на проведення товарознавчого дослідження та понесені по справі на сплату судового збору судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що відповідач придбав приміщення магазину «[INFO]» в 2004 році. Після цього, жодних реконструкцій та переобладнань в магазині не робив. На час придбання в магазині була змонтована система опалення, яка складалася з пропіленових труб та металевих радіаторів, які змонтовані відкрито. До складу цієї системи опалення не входило ані вмонтований у підлогу трубопровід, ані дві латунні заглушки, про які йдеться мов у акті про залиття. Система опалення магазину знаходиться у справному стані, металевий трубопровід вмонтований у підлогу з двома латунним заглушками не є власністю відповідача, є часткою загальних тепломереж комплексу. Також зазначив, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що залиття сталося саме з приміщення відповідача та з вини відповідача, а складені приватними підприємцями акти спрямовані на отримання незаконного доходу за рахунок відповідача. Вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту належності йому пошкодженого товару, обставин його пошкодження та розміру збитків. Тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не з'явився. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. (ст. 10,11 ЦПК України) Відповідно до положень ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець і здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі сувенірною продукцією в нежитловому приміщенні - магазині «[INFO]», яке належить на праві приватної власності йому як фізичній особі та розташоване в торгівельному комплексі «Лабіринт», що знаходиться в підвальному приміщенні торгівельного комплексу «Театральний» за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 23 грудня 2004 року, є власником нежилого приміщення площею 184,3 кв.м, що розташоване на другому поверсі вищевказаного торгівельного комплексу «Театральний» над нежитловим приміщенням магазину «[INFO]» у якому позивач здійснює підприємницьку діяльність. 27 грудня 2012 року водою з вище розташованого нежилого приміщення магазину «[INFO]», власником якого є відповідач [PERSON], через стелю було залито приміщення магазину «[INFO]». Відповідно до складеного комісією акту про залиття приміщення магазину «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], до складу якої ввійшли головний інженер ТДВ «Комплекс «Театральний» та фізичні особи-підприємці, очевидці вказаної події, було підтверджено факт залиття вказаного нежилого приміщення магазину, а також встановлено наявність пошкодженого там товару та іншого майна відповідно до переліку, зазначеному в цьому акті. Також комісією того ж дня було складено акт про огляд приміщення відповідача, в якому зазначено, що джерело аварії знаходиться в його нежилому приміщенні в магазині «[INFO]», що на момент залиття не експлуатувалось за призначенням. Причиною протікання води в приміщенні відповідача і, як наслідок, залиття нежилого приміщення позивача, як встановила комісія, що вказано в цьому акті, став вихід внаслідок недбалого користування системою опалення з ладу двох латунних заглушок на різьбовому з'єднанні труб опалення в магазині відповідача, відрізаних під час самовільного переобладнання колишньої системи опалення (т.1, а.с.7). Про аналогічне йдеться й у висновку судової будівельно-технічної експертизи №67 від 03.12.2013 року, в якому з приводу зазначеного уточнено, що ті дві латунні заглушки, що вийшли з ладу, встановлені на різьбовому з'єднанні на металевому трубопроводі, що виступає з підлоги торгового залу « 207,а» в магазині «[INFO]» (т.1, а.с.184-208). З пояснень свідка [PERSON], якій є головним інженером ТДВ «Комплекс «Театральний» , вбачається, що 27.12.2012 року близько 6 години ранку викликали на роботу у зв'язку з затопленням приміщень гарячою водою. По приїзду він відразу перекрив опалення у всьому приміщенні комплексу. Після приїзду власників приміщень та їх представників почався огляд затоплених приміщень для з'ясування причини залиття. Після того, як представник [PERSON] відкрив належне відповідачу приміщення, було встановлено, що джерело аварії знаходиться в приміщенні відповідача. Витікання відбувається з-під заглушок, якими була заглушена реконструйована система опалення приміщення відповідача. З наданих суду матеріалів вбачається, що за період з 19.08.1998 року по 2010 рік АТЗТ «Комплекс «Театральний» було продано третім особам всі нежитлові приміщення будинку-комплексу «Театральний», окрім нежитлових приміщень загального користування, тобто: коридорів, сходів на поверхи тощо. Нежитлове приміщення, частина якого належить на праві власності [PERSON], було спочатку продано АТЗТ «Комплекс «Театральний» 27.07.1998 року ДП «КМ Інвестиції Україна», а потім неодноразово перепродувалось. При цьому у власність ДП «КМ Інвестиції Україна» перейшли нежитлові приміщення 559,4 кв.м, в тому числі прилеглий до цього приміщення балкон площею 101,2 кв.м. Як вбачається з витягу зі схеми опалення другого поверху приміщення (станом на 19.08.1998 року) на момент передачі вказаного нежитлового приміщення від АТЗТ «Комплексу «Театральний» до ДП «КМ Інвестиції Україна», система опалення є в межах нежитлового приміщення №207 - зал площею 263,4 кв.м., а балкон площею 101,2 кв.м. є відкритим та без опалювання. З пояснень свідка [PERSON] (попередній власник належного відповідачу нежилого приміщення) встановлено, що він придбав дане нежитлове приміщення 06.03.2002 року вже з переобладнаним балконом. Придбане ним приміщення потребувало капітального ремонту, а тому він здійснив ремонт, в ході проведення якого в тому числі була встановлена нова система опалення. Вказана система була випробувана в 2002 році та працювала без зауважень та нарікань, а стара система була заглушена та не використовувалась. Ніяких проектів щодо переобладнання системи ним не складалось, ні с ким встановлення нової системи опалення не узгоджувалось. В 2004 році він продав зазначене приміщення. Та обставина, що нова система опалення в зазначеному приміщенні була обладнана в 2002 році підтверджується і фотознімками, які були здійснені експертом під час його виходу за вказаною адресою для проведення експертного дослідження. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, 23.12.2004 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбав у ПП ТК «Лабіринт» в особі директора Терещук Ю.А. нежитлове приміщення площею 184,3 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS]. З пояснень, наданих представником відповідача, а також з показів свідка [PERSON], вбачається, що встановлена в приміщенні [PERSON] система опалення останнім не переобладнувалась, не реконструювалась. Крім того, останні кілька років вказане приміщення не використовувалось за призначенням, ремонт поточний чи профілактичний в ньому не проводився. Згідно висновку експерта дві латунні заглушки, про які зазначено в акті про огляд приміщення від 27.12.2012 року, не входять до комплектації системи опалення приміщення, що належить на праві власності [PERSON]. Проте, на думку суду вказаний висновок не спростовує того факту, що труби, які прокладені в підлозі та виходять на поверхню з підлоги до нежитлового приміщення відповідача, та які були заглушені латунними заглушками, є залишками системи опалення, за допомогою якої раніше здійснювалось опалення цього приміщення. Крім того, вказані латунні заглушки знаходяться в приміщенні, яке належить відповідачу і це виключає можливість доступу до них сторонніх осіб. Зазначене покладає обов'язок на відповідача, як власника приміщення, по догляду та піклуванню про стан цих заглушок. Окрім того, як вбачається з зазначеного експертного висновку, витікання води після подання теплоносія до металевого трубопроводу, розташованого в підлозі, призвело до витікання води саме на місці пошкодженої латунної заглушки розташованої над підлогою в торговому залі №207а. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору про порядок користування нежитловим приміщенням у комплексі «Театральний» від 03.01.2012 року, який було укладено між ТДВ «Комплекс «Театральний» та відповідачем, останній не повинен допускати пошкоджень інженерних мереж (системи постачання води, тепла та електроенергії) та відшкодовує збитки, заподіяні комплексу та іншим власникам у разі безвідповідального ставлення до стану інженерних мереж у приміщеннях, що знаходяться у власності. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач безвідповідально ставився до придбаного ним майна (не витребував у попередніх власників та не виготовив самостійно документацію на встановлену нову систему опалення у приміщенні, не дбав про належний стан тих залишків системи опалення, доступ до яких знаходиться виключно в належному йому приміщенні), а тому, як власник приміщення є особою, яка повинна відповідати за спричинення шкоди позивачу внаслідок залиття. При визначенні розміру майнової шкоди завданої позивачеві суд виходить з того, що було пошкоджено належний позивачеві товар придбаний для здійснення підприємницької діяльності т зазначений у акті (т. 1 а.с. 6) та переліках пошкодженого майн (т. 1 а.с. 25,26). За положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 456, проведеної [PERSON] - експертом Сумського відділення при ХНДІСЕ ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса, розмір майнової шкоди завданої позивачеві в наслідок пошкодження при залитті товару та меблів становить 53108,46 грн. (т. 2 .с. 64-117) Підстав не довіряти вказаному висновку у суду не має, оскільки він проведений на підставі дослідження усіх наявних документів на придбання товару, самих товарів та меблів, що належать позивачеві та були пошкоджені. Висновок повторної судової товарознавчої експертизи № 1529, проведеної [PERSON] - експертом НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області, суд не може взяти до уваги, оскільки даним експертом помилково були досліджені не усі пошкоджені товари та меблі. Так, з пояснень експерта [PERSON], наданих суду на роз'яснення зробленого ним висновку, вбачається, що через значене навантаження по роботі він помилково не дослідив частину наданого товару, зокрема, частину ялинкових прикрас та меблів. Окрім того, у зв'язку з повним знищенням деяких ялинкових прикрас (кульок), він також у висновку не відобразив розмір шкоди, завданої їх пошкодженням. Також з пояснень вказаного експерта вбачається, що він при визначенні розміру шкоди завданої пошкодженням меблів, також використовував наявні у справі відомості надані ПП [PERSON], оскільки вони відповідають середньозваженим цінам по м. Суми. Окрім того, надаючи суду роз'яснення, експерт [PERSON] зазначив, що наявний у справі висновок експерта [PERSON], з його точки зору, є більш об'єктивним, об'єктивним, оскільки експерт [PERSON] отримала повний доступ до дослідженого товару відразу після залиття, а тому мла можливість більш повно та об'єктивна дослідити пошкоджені речі. Посилання представника відповідача на те, що частина пошкодженого товару має механічні пошкодження у вигляді сколів, тріщин та інших аналогічних пошкоджень, що неможливо отримати при залитті, не заслуговують на увагу. Як вбачається з пояснень експертів [PERSON] та [PERSON], усі оглянуті ними товари мали ушкодження характері для пошкоджень, що утворюються в наслідок залиття їх гарячою водою. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що позивач замовив проведення експертного товарознавчого дослідження для обґрунтування розміру шкоди, яку він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, за що сплатив 2501,04 грн. Суд вважає, що вказані кошти витрачені позивачем задля відновлення свого порушеного права, а тому є також майновою шкодою, яку має відшкодувати відповідач. Загальний розмір майнової шкоди завданої позивачу, що має бути відшкодований відповідачем, становить 55609,50 грн. (2501,04 грн. +53108,46 грн.) Вимоги позивача про покладення на відповідача обов'язку відшкодувати упущену вигоду в розмірі 12163,48 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав. За положеннями ст. 22 ЦК України упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В той же час, звертаючись з даними позовними вимогами, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що пошкоджений товар міг бути реалізованим та він мав би можливість отримати дохід від продажу цього товару. Як не надано суду й переконливих доказів на підтвердження розумного розміру не отриманого, з точки зору позивача, доходу. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про покладення на відповідача обов'язку відшкодувати моральну шкоду. Посилання позивача в обґрунтування моральної шкоди на розлад нормального ритму життя, нервове напруження та переживання, необхідність прикладення додаткових зусиль щодо відновлення становища та вжиття заходів щодо відшкодування завданої шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини могли б бути враховані судом як підстави для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати моральну шкоду в разі подачі такої вимоги позивачем - фізичною особою. В той же час, даний позов про відшкодування моральної шкоди заявлений суб'єктом підприємницької діяльності, якій має право на відшкодування моральної шкоди, відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, лише в разі приниження ділової репутації. Окрім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та розміру її грошової компенсації. З урахуванням наведених вище обставин та норм закону, суд вважає що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 55609,50 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, а також судові витрати, пропорційно задоволені частині позовних вимог, понесені позивачем на сплату судового збору при подачі даного позову до суду. В здовженні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Outcome: partial