Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Посилався на те, що 30 липня 2007 року між відповідачкою [PERSON] та позивачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11190778000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 40 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 29 липня 2017 року. В якості забезпечення повернення кредиту, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2007 року було укладено договори поруки №130392, №130394. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем станом на 03.11.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 15 032,41 доларів США, яка згідно офіційного курсу Національного банку України становить 194 680,93 грн. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 15 032,41 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідачів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 30 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11190778000 (а.с.5-9). Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 40 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 29 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON] 30 липня 2007 року укладено договори поруки №130392, №130394, за умовами яких поручителі взяли на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.10-13). Крім того, умовами договорів поруки визначено, що поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Однак, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, позичальник повністю припинив сплату платежів згідно кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 03.11.2014 року становить 15 032,41 доларів США, з яких 14 463,87 доларів США - кредитна заборгованість, 208,63 доларів США - заборгованість по процентам; 354,22 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту; 5,69 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів (а.с.19-29). Вказана заборгованість за кредитним договором, згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 03 листопада 2014 року становить 194 680 грн. 93 коп.(а.с.60). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 16 вересня 2014 року надіслав відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі жодним чином на неї не відреагували (а.с.14-16). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надала доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають солідарному стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved