Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ухвалити рішення, яким : стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3360, 77 доларів США, як заборгованість по основному боргу кредиту, 1266, 77 доларів США суму простроченої заборгованості за відсотками, 4003 грн. 20 коп. суму простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 122074 грн. 50 коп. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії та стягнути понесені судові витати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3. Статуту, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14-420/08-А. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 13571 доларів США, з оплатою по процентній ставці 12,5% відсотків річних. Згідно з п. 3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 15 вересня 2015 року. Для обліку кредитних ресурсів позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок [NUMBER]. Кредитні ресурси отримані відповідачем за цим договором використані за цільовим призначенням: придбання автомобіля «ДЕО Ланос» 2008 р. випуску. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в частині своєчасного повернення кредитних ресурсів, процентів за користування кредитними ресурсами, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Станом на 28 вересня 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 14-420/08-А від 16 вересня 2008 р. становить 3360, 77 доларів США, як заборгованість по основному боргу кредиту, 1266, 77 доларів США суму простроченої заборгованості за відсотками, 4003 грн. 20 коп. суму простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 122074 грн. 50 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Белінський В.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проти позову заперечував, просив в позові відмовити, з підстав вказаних у письмовому відзиві на позову заяву, долученого до матеріалів справи в разі задоволення позовних вимог просив зменшити розмір неустойки. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з'явившогося відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3. Статуту, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14-420/08-А. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 13571 доларів США, з оплатою по процентній ставці 12,5% відсотків річних. Згідно з п. 3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 15 вересня 2015 року. Для обліку кредитних ресурсів позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок [NUMBER]. Кредитні ресурси отримані відповідачем за цим договором використані за цільовим призначенням: придбання автомобіля «ДЕО Ланос» 2008 р. випуску. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в частині своєчасного повернення кредитних ресурсів, процентів за користування кредитними ресурсами, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Станом на 28 вересня 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 14-420/08-А від 16 вересня 2008 р. становить 3360, 77 доларів США, як заборгованість по основному боргу кредиту, 1266, 77 доларів США суму простроченої заборгованості за відсотками, 4003 грн. 20 коп. суму простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 122074 грн. 50 коп. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 4.1. - 4.3. п. 4 кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 12,5 процентів річних. Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування процентів проводиться не рідше одного разу на місяць на залишок заборгованості позичковому рахунку позичальника. Нарахування процентів проводиться по методу «факт/360» за кожний день користування кредитними ресурсами. Позичальник сплачує проценти щомісяця, в термін з «1» по «10» число (включно). Згідно п.п. 3.2. п. 3.3 кредитного договору, погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з «1» по «10» кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 162 доларів США. За умовами п. 4.7. п. 4 кредитного договору, позичальник щомісяця в термін з «1» по «10» число (включно) кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 125,10 гривень. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.п. 6.1. п. 6 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Як вбачається з матеріалів справи позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредиту позичальнику, що підтверджується заявою на видачу готівки. Щодо нарахування суми заборгованості по пені, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. Право на неустойку виникає незалежно він наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України) За вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3.09.2014 у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Як роз'яснено в п. 27 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Аналізуючи вищевикладене, та враховуючи, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання умов договору, значно перевищує суму заборгованості, суд вважає за наявним застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені, а саме, зменшити пеню нараховану на прострочену заборгованість по кредиту з 122074,50 гривень до 50 000 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 14-420/08-А від 16.09.2008 року слід стягнути в розмірі 3360,77 доларів США суми заборгованості по основному боргу кредиту, 1266, 77 доларів США суми простроченої заборгованості за відсотками, 4003 грн. 20 коп. суми простроченої заборгованості по щомісячній комісії та 50000 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial