Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що [PERSON] є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] та фактично прийняв спадщину після померлої. 16 вересня 2019 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з посиланням на те, що у документах, наданих для проведення державної реєстрації, містяться розбіжності та неможливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до договору міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, суб`єктами права власності на житловий будинок є [PERSON] та [PERSON] . При цьому, згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] від 16.09.1988 року, виданого Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області повне ім`я заявника [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2016 року, виданого Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області прізвище померлої « [PERSON] ». Також у Державному акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 683518 від 27.11.2002 року, виданого Білецьківською сільською Радою народних депутатів прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно технічного паспорту виготовленого фізичною особою- підприємцем [PERSON] за № 60 за адресою [ADDRESS] знаходиться житлового будинку літ. «А,а,а1,а2», загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди - літня кухня літ. «Б», лазню літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня-літній душ літ. «Л», погріб з шийкою літ. «М», альтанку літ. «Н», колодязь літ. «К,К1», яму вигрібну літ. «І», огорожа літ. №1, вимощення літ . «II», який належить [PERSON] та [PERSON] згідно договір міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори та згідно довідки № 08419 від 06.11.2019 р. виданою ФОП [PERSON] збільшення житлової площі на 1.1 кв.м. та побудова лазні літ. «В», сараю літ. «З», погріб з шийкою літ. «М», альтанки літ. «Н» не належать до самочинного будівництва. Враховуючи вище зазначені розбіжності, відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності та рекомендовано звернутися до суду для встановлення належності правовстановлюючих документів. Внаслідок такої, помилкової, зміни прізвища, на даний час, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я позивача, що обмежує позивача у вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Крім цього, [PERSON] є батьком [PERSON] . Однак в документах, що підтверджують родинні зв`язки допущені помилки. В документах, належних батькові, прізвище зазначено - « [PERSON] » та « [PERSON] », а в документах, належних йому - « [PERSON] » та в перекладі на українську « [PERSON] ». Такі розбіжності між записами антропонімів значною мірою зумовлені неусталеністю правил і принципів міжмовного перетворення, українсько- польською або українсько-російською міжмовною інтерференцією і є відхиленням від чинних правописних норм. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . На підставі вищевикладеного просили суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт належності правовстановлюючого документа - договору міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, суб`єктами права власності на житловий будинок [PERSON] , в якому помилково записано « [PERSON] ». - встановити факт належності правовстановлюючого документа - Державному акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 683518 від 27.11.2002 року, виданого Білецьківською сільською Радою народних депутатів [PERSON] , а не як помилково зазначено « [PERSON] ». - визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON] після померлої [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку літ. «А,а» , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. та господарські будівлі - сарай літ. «В», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», сарай літ. «І», колодязь літ. «К,к», огорожа літ. №1 - встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме - [PERSON] є батьком [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що [PERSON] є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] та фактично прийняв спадщину після померлої. 16 вересня 2019 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з посиланням на те, що у документах, наданих для проведення державної реєстрації, містяться розбіжності та неможливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до договору міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, суб`єктами права власності на житловий будинок є [PERSON] та [PERSON] . При цьому, згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] від 16.09.1988 року, виданого Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області повне ім`я заявника [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2016 року, виданого Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області прізвище померлої « [PERSON] ». Також у Державному акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 683518 від 27.11.2002 року, виданого Білецьківською сільською Радою народних депутатів прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно технічного паспорту виготовленого фізичною особою- підприємцем [PERSON] за № 60 за адресою [ADDRESS] знаходиться житлового будинку літ. «А,а,а1,а2», загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди - літня кухня літ. «Б», лазню літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня-літній душ літ. «Л», погріб з шийкою літ. «М», альтанку літ. «Н», колодязь літ. «К,К1», яму вигрібну літ. «І», огорожа літ. №1, вимощення літ . «II», який належить [PERSON] та [PERSON] згідно договір міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори та згідно довідки № 08419 від 06.11.2019 р. виданою ФОП [PERSON] збільшення житлової площі на 1.1 кв.м. та побудова лазні літ. «В», сараю літ. «З», погріб з шийкою літ. «М», альтанки літ.«Н» не належать до самочинного будівництва. Враховуючи вище зазначені розбіжності, відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності та рекомендовано звернутися до суду для встановлення належності правовстановлюючих документів. Внаслідок такої, помилкової, зміни прізвища, на даний час, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я позивача, що обмежує позивача у вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. У разі, якщо державна установа, яка видала цей документ, не може виправити допущену в ньому помилку, або така установа ліквідована, та архівні документи не збереглися, громадянин має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України- окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 цієї ж статті - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України- справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 1IIІК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Отже, враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що договір міни серії ААА № 530783 від 23.12.1996 року, посвідченого Литвиненко Л.І. державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори та Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 683518 від 27.11.2002 року, виданого Білецьківською сільською Радою народних депутатів належить [PERSON] , а саме 'А частина житлового будинку літ. «А,а,а1,а2», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди - літня кухня літ. «Б», лазню літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Ж», серий літ.З», вбиральня-літній душ літ. «Л», погріб з шийкою літ. «М», альтанка літ. «Н», колодязь літ. «К,К1», яму вигрібну літ. «І», огорожа літ. №1, вимощення літ. «II». Щодо визнання права власності в порядку спадкування Відповідно до ст. ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє склад спадкового майна. Згідно п. 4.14. гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, (п. 4.15 гл. 10 р. 2 Порядку). Пунктом п.4.18. гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пункт 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. ст. 177,190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, інш майно, результати робіт, послуги, майнові права, тощо. За приписами ч. 1 статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можут вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядк; правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними ві, фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав; та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і п припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язкі] (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осі( (спадкоємців). Як зазначено у ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється з; заповітом або за законом. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняі спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої ( нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йом> свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч. 5 ст, 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Отже, суд приходить висновку щодо наявності підстав для визнання права власності в порядку спадкування за [PERSON] після померлої [PERSON] на 'А частину житлового будинку літ. «А,а,а1,а2» , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди - літня кухня літ. «Б», лазню літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня-літній душ літ. «Л», погріб з шийкою літ. «М», альтанка літ. «Н», колодязь літ. «К,К1», яму вигрібну літ. «І», огорожа літ. №1, вимощеная літ. «II». Крім цього, [PERSON] є батьком [PERSON] . Однак в документах, що підтверджують родинні зв`язки допущені помилки. В документах, належних батькові, прізвище зазначено - « [PERSON] » та « [PERSON] », а в документах, належних йому - « [PERSON] » та в перекладі на українську « [PERSON] ». Такі розбіжності між записами антропонімів значною мірою зумовлені неусталеністю правил і принципів міжмовного перетворення, українсько- польською або українсько-російською міжмовною інтерференцією і є відхиленням від чинних правописних норм. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Вищезазначені родинні відносини можливо підтвердити свідоцтвом про народження, виданим Іркутською РСФСР 05.02.1970 року та про що складено відповідний актовий запис № 272. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». «Відповідно до статей 255, 271 ЩІК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право». Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Отже, слід встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме [PERSON] є батьком [PERSON] .

Outcome: approved