Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 20.07.2016 року, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 грн. відповідно до заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, яку подав [PERSON] Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 60276,24 грн. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року укладеного між ТОВ фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] 01.07.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов в якому вказував що умови кредитного договору є несправедливими щодо нарахування процентів та плати за управління кредитом. 19.07.2019 року позивач подав відповідь на відзив на позов, просив задовольнити позов в повному обсязі, посилався на ту обставину, що відповідач отримав кредитні кошти і він це підтвердив в своєму відзиві, з умовами кредитного договору був ознайомлений, погодився з ним та частково сплачував заборгованість за кредитом і жодних заперечень він не мав до моменту подачі позову до суду. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме щодо процентів за користування кредитом та суму основного боргу, в іншій частині просив суд відмовити. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Антонова А.В. від 13.06.2019 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідно до ухвали суду від 26.07.2019 року справу прийнято до провадження суддею Миронець О.К. Клопотання від сторін не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши відповідача приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2016 року [PERSON] звернувся до ТОВ фінансова компанія «Центр фінансових рішень» із заявою на отримання кредиту в сумі 30 000 гривень. 20.07.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9131242147. Відповідно до заяви [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним як позичальником. Даною заявою визначено умови надання кредиту: сума кредиту - 36850 гривень, оплата страхового відшкодування в сумі 6850 гривень, строк на який надається кредит - 36 місяців, та встановлено наступні відсоткові ставки: щомісячні проценти - 3,69 річні проценти - 11,99 %, щоденна пеня - 0,3 %. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання, щодо надання кредиту виконав, що підтверджується платіжним дорученням № 187307449 від 20 липня 2016 року. Проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував в результаті чого виникла заборгованість. 30.07.2018 року між ТОВ фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730. За умовами даного договору до ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переходить право вимоги за грошовими зобов`язання [PERSON] по кредитному договору №9131242147 від 20.07.2016 року на сума основного боргу - 27764,92 гривень, заборгованість за відсотками 3676,80 гривень, заборгованість за платою за управління кредитом в сумі 19242,81 гривень, заборгованість за пенею в сумі 9591,71 гривня, а всього 60276,24 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлюючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з боржника суд звертає увагу на наступне. Згідно вимог ст.ст. ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором розмір заборгованості по тілу кредиту становить 27764,92 гривень, заборгованість за відсотками - 3676,80 гривень. Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на заперечення даного розрахунку, власного розрахунку ним також не подавалося, суд вважає доведеним наявність заборгованості у визначеному розмірі. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом, оскільки позивачем не доведено, що умовами договору передбачено дану виплату. Так, заява № 9131242147 від 20.07.2016 року не передбачає зобов`язання [PERSON] сплачувати плату за управління кредитом, інших доказів, що підтверджували б обов`язок відповідача здійснювати дані виплати позивачем також не надано. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просить застосувати строк позовної давності до штрафних санкцій. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивач просив стягнути заборгованість, що виникла у період з 20.07.2016 року 26.07.2018 року. Позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надіслало до суду 19.03. 2019 року, а остання оплата по кредиту проведена відповідачем в травні 2017 року. Проте, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів збільшення строку передбаченого ч. 2 ст. 258 ЦК України, строк позовної давності щодо пені закінчився. А тому позовні вимоги щодо стягнення пені не підлягають задоволенню. Зважаючи на зазначене, враховуючи строк позовної давності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення на суму 31441,72 гривень, з яких 27764,92 гривень заборгованості за основною сумою кредиту та 3676,80 гривень заборгованість за відсотками. В іншій частині позов не підлягає до задоволення з підстав викладених вище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1921 грн.

Outcome: partial