Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Їхня донька [PERSON] проживає разом із [PERSON]. Фактично з часу окремого проживання, у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні. Відповідачка почала створювати штучні перешкоди його спілкування із донькою. Всі його намагання, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом позивач звернувся з заявою до служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області було встановлено дні та часи його спілкування з донькою. На жаль ситуація не покращилась, так як відповідачка не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини. Позивач, як люблячий батько, який відповідно до моральних засад нашого суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має із відповідачкою рівні права і обов'язки щодо доньки [PERSON], але відповідачка чомусь нехтує його правами, порушуючи їх. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та пояснила, що згідна на особисте спілкування позивача [PERSON] з донькою [PERSON] щосуботи та щонеділі з 10 до 18 години, але не згідна щоб позивач забирав доньку протягом двох тижнів в літній період та двох тижнів в зимовий період, а також визнає іншу частину позовних вимог. Третя особа представник служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, Одеської області Перевізник С.М. в судовому засіданні позов позивача підтримала та пояснила, що відповідачка не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської РДА від 27.02.2014 року . Суд заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, представника служби у справах дітей Перевізник С.М., ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки батько бажає брати участь у спілкуванні та вихованні своєї доньки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження ( а.с. 6 ). Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської районної державної адміністрації № 3 від 27.02.2014 року, про розгляд заяви [PERSON], щодо встановлення днів та часу побачення з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] позивачу було встановлено дні спілкування з донькою, однак відповідачка дане рішення не виконує ( а.с. 7 ). Відповідно до ст. 141 СК України «мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою». Стаття 142 СК України зазначає, що «діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою». Згідно до ст. 150 СК України, «батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя». Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкод у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. У відповідності до ст. 157 СК України, «той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини». Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», «батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини». Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ( ратифікована Україною 27.02.1991 року дата набуття чинності для України 27.09.1991 року ) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а відповідачка - [PERSON] не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Outcome: approved