Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 30.09.2004 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN03000001096684, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00% на рік. Відповідачка зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 30.11.2014 року у розмірі 22812,75 грн., яка складається з: 5148,15 грн. заборгованість за кредитом, 17664,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000001096684 від 30.09.2004 року у розмірі 22812,75 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору № SAMDN03000001096684 від 30.09.2004 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від 30.09.2004 року [PERSON] було видано кредитну картку Visa Classic Credit , валюта гривня, строком дії картки 2 роки. Сума кредитного ліміту 6600 грн. Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії картки. Базова відсоткова ставка по кредитному ліміту 3% на місяць з розрахунку 360 днів. Позивачем заявлено, що відповідачка. зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 30.11.2014 року у розмірі 22812,75 грн., яка складається з: 5148,15 грн. заборгованість за кредитом, 17664,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У звязку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитної картки, наданої банком [PERSON]. було встановлено до 30.09.2006 року. Даний строк є початком загального трирічного строку позовної давності, останнім днем для звернення до суду із вимогою про повернення кредитних коштів за договором № SAMDN03000001096684 від 30.09.2004 року є 30.09.2009 року. Позивач звернувся з даним позовом до суду 24.12.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed