Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 4 березня 2013 року між [PERSON] та Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №335827, згідно з яким банк надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 8100 грн. зі сплатою 24 відсотків річних на строк, що відповідає строку дії картки, а відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати всі інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 1 серпня 2014 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» був укладений договір добровільного страхування кредитів №055/11, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси банку, повязані з матеріальним збитком внаслідок повного або часткового неповернення кредиту [PERSON] Оскільки остання не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, станом на 5 вересня 2014 року нею допущена заборгованість перед банком у розмірі 8516 грн. 19 коп. 23 жовтня 2014 року, на підставі заяви-повідомлення про виплату страхового відшкодування та страхового акту №055/11/001/14, позивачем було виплачено банку страхове відшкодування у розмірі 8516 грн. 19 коп., тому позивач, маючи відповідно до ст. 1191 ЦК України право регресної вимоги, просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення їй рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від неї не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 4 березня 2013 року між [PERSON] та Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №335827, згідно з яким банк надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 8100 грн. зі сплатою 24 відсотків річних на строк, що відповідає строку дії картки, а відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати всі інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Проте [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим станом на 5 вересня 2014 року нею було допущено заборгованість перед Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» у розмірі 8516 грн. 19 коп. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Підсумовуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність факту невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором перед Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк». Встановлено і те, що 1 серпня 2014 року між Філією Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір добровільного страхування кредитів №055/11. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 вказаного договору предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, і повязані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальнику кредиту та/або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому на умовах, встановлених відповідними кредитними договорами. Страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобовязання в разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику суму відшкодування на умовах цього договору. Вигодонабувачем за цим договором є страхувальник. Згідно із п.4.2 договору страховим ризиком за цим договором є можливість невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини щодо страхування регулюються і Законом України «Про страхування», відповідно до ст. 8 якого страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ч.1 ст. 25 цього ж Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як вбачається з матеріалів справи, 9 вересня 2014 року Філія Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою-повідомленням про виплату страхового відшкодування. Відтак, на підставі страхового акту №055/11/001/14 від 23 жовтня 2014 року, за завдання збитків страхувальнику внаслідок невиконання (часткового невиконання) позичальником своїх зобовязань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, передбачених в кредитному договорі №335827 від 4 березня 2013 року, внаслідок неплатоспроможності позичальника позивачем було виплачене банку страхове відшкодування у розмірі 8516 грн. 19 коп. Згідно з платіжним дорученням №2319 від 23 жовтня 2014 року, вказана сума відшкодування виплачена страхувальнику в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу із відповідачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1218 грн.

Outcome: approved