Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, які надаються позивачем, та приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу. Оператор ГРМ, яким є АТ «Харківгаз», підтверджує відкриття на ім`я відповідача [PERSON] особового рахунку та фактичний обсяг розподілу природного газу на його користь за адресою проживання. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість в розмірі 9940,01 грн. З метою отримання оплати за надані послуги з газопостачання позивачем направлено відповідачу вимогу від 15 січня 2021 року щодо сплати заборгованості. Однак вимога залишена без відповіді, заборгованість не сплачена. Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природній газ, позивачем були нараховані пеня в сумі 16,26 грн., 3 % річних - 564,39 грн., інфляційні втрати -1469,71 грн. Ухвалою від 18 лютого 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. В судове засідання представник позивача Шевченко Д.В. не з`явився, але подав суду заяву, в якій вказував, що позов підтримує повністю, та просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача в заочному порядку. В судове засідання відповідач [PERSON] викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» Тузко Н.Г. направила до суду письмові пояснення від 09 березня 2021 року, в яких підтримала позовні вимоги та обставини, на яких ґрунтується позов. Представник третьої особи наголосила на тому, що [PERSON] , як споживач, який користується лічильником газу, повинен щомісяця з 1 по 5 число знімати фактичні показники лічильника газу щодо обсягу спожитого газу та передавати їх Оператору ГРМ. Якщо споживач не виконує свого обов`язку, фактичний обсяг спожитого природного газу по об`єкту визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання. За інформацією Оператора ГРМ фактичний обсяг розподіленого природного газу з мережі АТ «ХАРКІВГАЗ» на користь споживача [PERSON] станом на 31 грудня 2020 року склав 934,33 м.куб. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 07 грудня 2011 року приватним нотаріусом ХРНО Гаражою Н.В. за реєстр. № 4547, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . На ім`я [PERSON] відкрито рахунок споживача № [NUMBER] . Відповідно до повідомлення Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» № 610-СЛ-1165-0121 від 16 січня 2021 року по абоненту [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року фактичний обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» складає 934,33 м.куб. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з п. 6.2 розділу VI Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року постачальник зобов`язаний безперервно постачати природній газ в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а побутовий споживач зобов`язаний згідно з п. 5.1 розділу V вищезазначеного Договору забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальнику згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 22 Розділу III Правил постачальник має право вимагати від споживача-боржника оплати вартості природного газу, фактично спожитого ним. На підставі викладеного, у відповідача виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані послуги з газопостачання. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних фактично наданих послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а та Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі. Згідно з наданого ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» розрахунку заборгованість [PERSON] через несплату послуг з газопостачання станом на 31 грудня 2020 року склала 9940,01 грн., яка не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Вимога ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» від 15 січня 2021 року за вих. № 617-Сл-506-0121 про оплату заборгованості залишилась споживачем [PERSON] без відповіді та оплати. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Враховуючи не вчинення з боку відповідача [PERSON] дій по оплаті заборгованості за спожитий природний газ, позивачем обґрунтовано здійснено нарахування пені в розмірі 16,26 грн. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, позивачем ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на підставі ст.625 ЦК України обґрунтовано нараховано 3% річних у розмірі 564,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1469,71 грн. від простроченої суми боргу. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved