Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. Родина [PERSON] перебуває у полі зору виконкому сільської ради та соціальних служб вже не перший рік. Батьки систематично ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина була вилучена з родини в силу численних звернень спеціаліста районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], директора Білківської загальноосвітньої школи Маленко Л.Б., комісії з питань захисту прав дітей про те, що дитина у родині не доглянута, продуктів харчування немає, у будинку завжди безлад, специфічний запах сирості, дитячі речі брудні, лежать кучами на підлозі, постільна білизна на дитячих ліжках відсутня. На час вилучення дитини з родини 02.10.2017 року газопостачання в будинку відповідачів було відключено за борги, запасу палива немає, в будинку холодно і сиро, їжі немає, із запасів продуктів лише овочі та картопля, холодильник порожній. За інформацією школи станом на 29.09.2017 року [PERSON] пропустила 10 днів без поважних причин, не дотримується правил гігієни, має неохайний вигляд, палить, вживає спиртні напої, бесіди з [PERSON] не дають позитивного результату. Батьки не цікавляться успішністю доньки, не відвідують батьківські збори, не підтримують зв'язок з класним керівником. Батькам було рекомендовано помістити дитину до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області на тимчасове перебування для можливості усунення нею несприятливих для виховання та утримання дитини факторів, проте відповідачі категорично відмовились, а тому постало питання позбавлення їх батьківських прав як того вимагають наслідки негайного відібрання дитини. Посилаючись на указані обставини, та те, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, позивач просить суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; 2) стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій суму по 400 грн. з кожного щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання (а.с.82), поважних причин неявки суду не повідомив. Під час судового розгляду справи голова Білківської сільської ради Пономаренко С.М. позов підтримував, просив задовольнити, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснював, що родина [PERSON] близько 2,5 рокі перебуває під контролем, але незважаючи на проведену роботу з боку сільської ради, соціальних служб позитивних змін на краще немає. Зокрема, умови в будинку відповідачів непридатні для проживання дитини, брудно, все захаращено, запасу дров не має, газопостачання припинено, холодно, продуктів харчування недостатньо. Батьки не контролюють [PERSON], не дбають про неї, що негативно позначається на її поведінці, успішності у школі. Відповідачі проти позову заперечили, просили не позбавляти їх батьківських прав, зазначили, що бажають, щоб їх донька повернулась в родину проживала з ними. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні посилались на те, що по мірі можливості дбають про доньку, у будинку [PERSON] має власну кімнату із ліжком та столом для навчання, але вона не опалюється і в зимовий період вона там не буде проживати, натомість у будинку облаштована житлова кімната, де для [PERSON] є окреме ліжко, де проживає її старша сестра [PERSON] з дітьми. Будинок опалюється дровами, запас є, тепло. [PERSON] вказала, що її дитина страждає на пурпуру, має низький рівень тромбоцитів, і за час перебування в центрі у неї цей показник погіршився. Відповідач вказала, що відвідує дитину в центрі, [PERSON] проситься додому. У вересні 2017 роки донька близько тижня не відвідувала школу, оскільки скаржилась на біль в животі, через що зверталась до фельдшерського пункту, потім їздила з сестрою до районної лікарні, їй лікарем було призначено лікування, були придбані медикаменти, які [PERSON] пропила. [PERSON] вказала, що працює у м.Суми в супермаркеті прибиральницею, а [PERSON] вказав, що працює у фермера фуражиром, отримує на місяць близько 3000 грн. Представники третіх осіб - служби у справах дітей [PERSON] та Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просили позов задовольнити. [PERSON] пояснила, що умови в будинку відповідачів непридатні для проживання дитини, неприпустимий безлад, антисанітарія, дитина росте у деструктивному середовищі, у [PERSON] були знайдені сліди педикульозу. Батьки соціально не адаптовані, тому не можуть справляти належний вплив на доньку. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-фтизіатра, оскільки має захворювання на туберкульоз. При позбавленні відповідачів батьківських прав [PERSON] буде влаштована до прийомної родини або в інтернатний заклад, що на думку представника служби у справах дітей буде кращим для неї, ніж перебування з такими батьками. Представник третьої особи [PERSON] під час судового розгляду пояснювала, що з вересня 2013 року опікується родиною [PERSON]. Коли з ними не проживала старша донька відповідача - [PERSON] зі своїми дітьми, в родині були більш-менш задовільні умови. [PERSON] зазначала, що соціальні служби намагались вивести родину зі складних життєвих умов, мати спочатку йшла на контакт, обіцяла виправитись, але нічого так і не робила. З травня 2017 року родину відвідували систематично, попереджали про можливе відібрання дитини, батьки обіцяли, що наведуть лад в будинку. У школі з [PERSON] не спілкуються однолітки, через її неохайний вигляд та неприємний запах від неї, яким насичене все в їх будинку. Після відібрання дитини відповідачів переробили топку і запах зник, відповідач за 4 роки вперше влаштувався на роботу. Проте, в цілому ситуація не покращилась і ураховуючи те, що батьки не роблять нічого, щоб змінитись та покращити умови для проживання доньки вже тривалий час, у разі повернення дитини в родину нічого не зміниться і на майбутнє. На цей час належних умов в будинку для проживання та навчання [PERSON] немає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 13.01.2017, 02.02.2017, 17.02.2017, 20.03.2017, 24.04.2017, 27.09.2017, 29.09.2017, 02.10.2017 відповідачі та їх донька проживають по [ADDRESS] у власному будинку, який має опалення на твердому паливі та газу, але газопостачання відключене, запасу дров на час обстеження немає. Дві житлові кімнати потребують ремонту та прибирання (розкидані дитячі речі, давно немита підлога, скрізь сміття та павутина, неприємний запах сирості), постільна білизна відсутня, матраци та подушки непридатні для користування, у дворі та підсобних приміщеннях великі кучі брудного одягу та взуття. У [PERSON] немає куточка для занять та відпочинку, домашні завдання готує за кухонним столом. Кухонний посуд та кухонні меблі у дуже занедбаному стані, скрізь сміття, запаси продуктів, крім овочів, відсутні (а.с.9,12-19). Фахівцем із соціальної роботи Тростянецького РЦССДМ [PERSON] 29.09.2017 року подано звернення до виконавчого комітету Білківської сільської ради з проханням розглянути питання про доцільність проживання дитини [PERSON] в родині відповідачів. Звернення мотивовано тим, що дитина не достатньо харчується, за червень-серпень 2017 року рожина кожного тижня відвідувалась, часто вдома був лише батько, ремонтом та підготовкою будинку до зими не займалися, до порад не дослухаються, на зауваження не реагують, [PERSON] часто пропускає заняття в школі без поважних причин та через хвороби. Бесіди з метою формування навичок планування сімейного бюджету, ведення домашнього господарства, консультації з метою підвищення виховного потенціалу, попередження про відповідальність за життя і здоров'я дітей ігноруються (а.с.11). Адміністрацією Білківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 28.09.2017 року до позивача - виконавчого комітету Білківської сільської ради надіслано клопотання, в якому було прохання розглянути питання невідповідального ставлення батьків до виховання доньки [PERSON], яка за вересень 2-17 року пропустила 10 днів або 70 уроків без поважних причин, не дотримується правил поведінки школярів, зокрема запізнюється на уроки, має неохайний вигляд, одяг невипрасуваний, не дотримується правил особистої гігієни, має шкідливі звички, бесіди з [PERSON] не дають позитивного результату. Батьки не цікавляться успішністю доньки, не відвідують батьківські збори (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 02.10.2017 року вирішено на підставі частини 2 статті 170 Сімейного кодексу України негайно відібрати неповнолітню [PERSON] у батьків та тимчасово влаштувати до Тростянецької центральної районної лікарні (а.с.8). З 12.10.2017 року [PERSON] перебуває у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області як така, що потрапила у складні життєві обставини у зв'язку з відсутністю нормальних умов для життя та навчання (а.с.49). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Згідно з висновком виконавчого комітету Білківської сільської ради від 02.10.2017 року визнано доцільним негайно відібрати [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47). Отже, орган опіки та піклування (виконавчий комітет Білківської сільської ради) за змістом висновку, наданого до суду відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України, не вбачає підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Суд також не вбачає підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки [PERSON], 2004 року народження, а також для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, виходячи з таких мотивів. Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] та світлинами, що зображують приміщення їх будинку на час відібрання доньки [PERSON], підтверджується неналежні санітарні та побутові умови для проживання та навчання дитини в будинку (а.с.52-54). На час розгляду справи судом згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 25.01.2018 року, в одній з кімнат знаходиться два дорослих ліжка і одне двох'ярусне дитяче. На ліжках є матраци і ковдри, які потребують прання, є простирадла, подушки відсутні. В шафі невелика кількість дитячого одягу та постільної білизни. В кімнатах прибрано вибірково: частково поклеєні шпалери, помита підлога, застелені ліжка, безлад в шафі так і залишився. Кімната [PERSON] закидана непотрібним речами і не опалюється. Є запас круп, муки та цукру, запас дров на 2-3 дні, в погребі картопля і 3 банки з консервацією. Отже, відповідачі після відібрання дитини вжили деяких заходів покращення умов проживання в будинку для доньки, проте санітарні умови значно не покращились, збільшено обсяг продуктів харчування. На час відібрання дитини з родини (02.10.2017 року) за інформацією Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області стан [PERSON] був задовільний, її влаштовано було до 8го класу Сумської ЗОШ № 22. Донька відповідачів слухняна, поступлива, увічлива, приймає правила поведінки у закладі, у неї сформовані соціально-побутові навички, санітарно-гігієнічні навички потребують удосконалення, дівчина дослухається рекомендацій педагогів та медичних працівників, прагне бути кращою, їй це вдається. За емоційним фоном вона спокійно-оптимістична, але самооцінка знижена, поступила до закладу у спокійному врівноваженому стані, проте дещо сумувала за рідними. За словами дівчини вона не мала друзів у своєму класі вдома, тому у закладі прагне бути прийнятою в колективі однолітків. За спостереженнями спеціалістів закладу дівчина потребує розвитку комунікативних навичок, вибору стилю спілкування, доречного до ситуації. Загалом у спілкуванні з ровесниками дружня, безконфліктна, необхідна допомога дорослого у підвищенні самооцінки, у формуванні життєвої компетентності. Навчальна мотивація та успішність середнього рівня, мовлення розвинене згідно віку, знання про оточуючий світ достатні. Дівчина працелюбна, поважає чужий і власний труд (а.с.49). Зі інформацією директора Білківської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] навчається з 4 го класу в закладі, перебуває на внутрішньошкільному обліку (з 7го класу) у зв'язку з крадіжкою коштів. Дівчина навчається у міру своїх можливостей, на достатньому рівні володіє навчальним матеріалом, ставлення до навчання нестійке позитивне, вважає , що вчитись треба, але інтересу до навчання та систематичності у підготовці не виявляє. До виконання громадських доручень ставиться добре. [PERSON] властивий вияв позитивних емоцій, вона має високий рівень потреби у спілкуванні з однолітками, але з нею не спілкуються однокласники, стороняться її через її неохайність та недотримання елементарних норм особистої гігієни. Мати [PERSON] тримає зв'язок з класним керівником, цікавиться навчанням доньки, але не завжди приділяє увагу вихованню (а.с.51). Викладене свідчить про те, що проживаючи з батьками [PERSON] отримала загальний розвиток згідно із своїм віком, проте батьки не сформували у дитини необхідні санітарно-гігієнічні навички та не допомагають їй у налагодженні спілкування з однолітками у класі, у підвищенні самооцінки. Факт піклування за здоров'ям [PERSON] з боку матері підтверджується випискою з історії хвороби дитини, за змістом якої у 2013 році вона була обстежена у Сумській обласній дитячій клінічній лікарні з приводу синців на тілі, у результаті у дитини діагностована удіопатична тромбоцитопенічна пурпура. Донька відповідачів постійно отримує амбулаторне та стаціонарне лікування (а.с.96-97). Також через скарги на біль в епігастральній області та нудоту [PERSON] 22.09.2017 року зверталась до лікаря педіатра АЗПСМ с.Білка, яким з діагнозом «гострий гастрит» була направлена до районної лікарні, що спростовує посилання позивача на невідвідування донькою відповідачів у вересні 2017 року школи без поважних причин та підтверджує турботу матері про стан здоров'я доньки шляхом звернення за допомогою лікарів (а.с.93). Під час обстеження лікарями фахівцями в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області у [PERSON] діагностований гострий пієлонефрит, неактивна фаза. Під час обстеження на туберкульоз виявлена гіперергічна реакція на пробу Манту, проте під час перебування з 19.10.2017 по 24.11.2017 року у дитячому туберкульозному відділенні КУ «Сумська міська дитяча лікарня Святої Зінаїди» дівчинка була обстежена лабораторно та клінічно, патологічних змін з боку органів грудної клітини не виявлено, отримала лікування протитуберкульозними препаратами, з рекомендацією продовжити профілактичний курс лікування ізоніазидом до 20.01.2018 року (а.с.91). Посилання представника служби у справах дітей на факт хвороби [PERSON] на туберкульоз суд не бере до уваги як обставину, що є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав чи відібрання дитини, оскільки згідно з інформацією КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» [PERSON], який перебуває під «Д» наглядом у лікаря-фтизіатра з серпня 2017 року лікується амбулаторно, термін закінчення лікування препаратами - 23.02.2018 року, прогноз вилікування туберкульозу у хворого позитивний, він не несе загрозу для членів його сім'ї (а.с.99). Згідно із статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Стаття 171 Сімейного кодексу України також передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Ураховуючи вік [PERSON], якій на час розгляду справи виповнилось 14 років, було проведено її допит у режимі відеоконференції з метою з'ясування її думки щодо позбавлення батьків батьківських прав та відношення її до матері та батька. Допитана [PERSON] зазначила, що бажає повернення до батьків, хоче бути вдома і проти позбавлення батька та матері батьківських прав заперечує, любить їх. Дитина відповідачів підтвердила, що не бажає повертатись вчитись до Білківської школи через погані стосунки з однокласниками. Зверталась до матері з цією проблемою, мати радила не звертати увагу. Допитана в судовому засіданні як свідок вихователь Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області [PERSON] суду показала, що [PERSON] показала себе у центрі як активна дитина, її успішність у закладі підвищилась, мати станом на січень 2018 року відвідала дитину 5 разів, [PERSON] при зустрічі з мамою проявляє прихильність до неї, рада зустрічі з нею. Діти перебувають на неповному державному забезпеченні, проте мати жодної фінансової підтримки доньці не надавала, привозила солодощі та фрукти. [PERSON] через вроджену хворобу тромбоцитопенічну пурпуру потребує постійного нагляду лікарів, контролю аналізу крові. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою відповідачів, зазначила, що вважає безпідставним відібрання [PERSON] у батьків, мати працює на трьох роботах, дитина не голодує, буває у них у будинку не прибрано, але в цілому їх дівчинка акуратна, має свою кімнату. Оцінюючи надані позивачем докази у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі недбало ставляться до створення належних умов для проживання їх доньки у власному будинку, не забезпечують дотримання нею санітарно-гігієнічних правил та не сприяють формуванню у неї таких навичок. Разом з тим, ураховуючи задовільний фізичний стан та розвиток [PERSON], її позитивне ставлення до батьків, позивачем не доведено, що перебування її у родині разом з батьками справляє на неї вкрай негативний вплив, а застосування розлучення дитини з батьками через застосування найбільш радикального заходу - позбавлення їх батьківських прав на переконання суду не відповідає інтересам дитини та суперечить думці самої дитини. Судом не установлено підстави для постановлення рішення всупереч думки [PERSON], яка ураховуючи її вік взмозі надати усвідомлену відповідь щодо питання, яке є предметом судового розгляду. Доказів того, що перебування дитини разом з батьками загрожує її життю та здоров'ю, а також доказів жорсткого поводження до дитини не надано. Такий захід як позбавлення батьківських прав не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї. Крім того, суд враховує, що орган опіки та піклування не надав висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON]. Отже, вимога позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] задоволенню не підлягає. Ураховуючи, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей є похідною, а тому вона також задоволенню не підлягає. Разом з тим, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини неналежного виконання відповідачами батьківських обов'язків щодо створення належних умов проживання для дитини, забезпечення її повноцінним харчуванням та чистим одягом і білизною, що може негативно позначатись на стані її фізичного та психічного здоров'я, та ураховуючи відносини, які склались у [PERSON] з однокласниками, створює їй перешкоди у налагодженні нормальної комунікації та формуванні правильного стилю поведінки у відносинах з однолітками. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, поклавши на орган опіки та піклування обов'язок по здійсненню контролю за виконанням батьківських обов'язків [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed