Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач у лютому 2018 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2007, мають спільних доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, проживають окремо, фактично їхня родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 704,80 грн., а також коштів витрачених на професійну правничу допомогу в сумі 2960 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 03.03.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 02.04.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач та його представник - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили суд про його задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, а також зазначили, що сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства з травня 2017 року. Крім того, в ході розгляду справи судом, позивач змінив пред'явлені ним позовні вимоги, виключивши свою вимогу про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат. Відповідач та її представник - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі та пояснили, що сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства з травня 2017 року, наміру зберігати сім'ю вони не мають, строк на примирення їм також не потрібен. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 03.10.2007 року було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві (а/з №778), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Також сторони мають спільних неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін та їх представників у судовому засіданні, сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства з травня 2017 року, намірів зберігати шлюб не мають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved