Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» (надалі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.06.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Договір 13409-02/2018 на поставку запасних частин та витратних матеріалів, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу запчастини, а саме радіатор охолоджувальний на загальну суму 12249,48 грн., а відповідач зобов`язався здійснити оплату товару до 12.07.2018 року. У зв`язку із неналежним виконанням умов Договору відповідачем, станом на 31.10.2019 року виникла заборгованість за прострочення оплати товару у розмірі 7973,38 грн., з яких 5049,08 грн. - заборгованість за поставлений товар, 2249,40 грн. - нарахована пеня, 192,14 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу та 482,76 грн. - інфляційні втрати. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 7973,38 грн. за Договором 13409-02/2018 на поставку запасних частин та витратних матеріалів від 12.06.2018 року та судовий збір у розмірі 1921 грн. У судовому засіданні представник позивача Цимбалюк С.М . позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. На запитання суду повідомив, що з електронної комп`ютерної системи позивача йому відомо, що після звернення позивача до суду відповідач розрахувався за поставлений товар, разом з тим, станом на 12.12.2019 року у нього відсутні будь - які документи, які б свідчили, що заборгованість відповідача відсутня. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши що ним погашено заборгованість у розмірі 5049,08 грн., на підтвердження чого надав квитанції від 03.12.2019 року, 10.12.2019 року. Штрафні санкції за договором він не визнає, оскільки вважає, що представник відповідача міг з ним зконтактувати та він би за таких обставин розрахувався б за товар вчасно. На запитання суду повідомив, що вчасний розрахунок за поставлений товар не було здійснено через певні об`єктивні проблеми (ламався транспорт, сімейні чвари, тощо). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом . Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12.06.2018 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» та відповідачем [PERSON] укладено Договір 13409-02/2018 на поставку запасних частин та витратних матеріалів, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти покупцю визначені цим Договором запчастини, шини та експлуатаційні матеріали, та шиномонтажні послуги, а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти товар, засвідчити виконання послуг, та оплачувати їх (п. 1.1.); оплата згідно даного Договору здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальнику на підставі рахунку - фактури за умов зазначених в п. 2 даного Договору (п. 3.1) (а.с. 6-8). Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» було поставлено відповідачу [PERSON] запчастини, а саме NRF радіатор охолоджувальний на загальну суму 12249,48 грн., що підтверджується Рахунком №S0002881729 від 12.06.2018 року (а.с. 9), та відповідно виставлено рахунок для оплати поставленого товару до 12.07.2018 року (а.с. 10). Як вбачається із меморіального ордера №2PL509071 від 26.07.2018 року відповідач [PERSON] частково оплатив поставлений позивачем товар у розмірі 7200 грн. (а.с. 11). ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» на адресу відповідача [PERSON] надсилалися претензії про оплату заборгованості від 17.12.2018 року, лист - вимога №22/19 від 22.10.2019 року, які залишилися без реагування (а.с. 12-15). Однак, у судовому засіданні відповідачем [PERSON] були надані квитанції № N1ЕХМ3619М від 03.12.2019 року, № N15ОХ3635М від 10.12.2019 року, з яких вбачається, що останній здійснив оплату за поставлений радіатор охолоджувальний у розмірі 2000 грн., 3050 грн., всього 5050 грн. Згідно із положеннями ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п. 5.2 Договору 13409-02/2018 від 12.06.2018 року, в разі прострочення платежу, зазначеного в видатковій накладній, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від загальної вартості невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне зазначено у п. 5.3 Договору. Враховуючи те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» нараховано пеню за несвоєчасне погашення боргу у розмірі 2249,40 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 192,14 грн., та 482,76 грн. - інфляційні втрати за прострочення платежу в розмірі 5049,48 грн. в період з 26.07.2018 року до 31.10.2019 року. Перевіривши розрахунок позивача на предмет його вірності суд загалом з ним погоджується, разом з тим сума пені, що розрахована судом становить 2249, 36 грн., що на 0,04 коп. менше від суми, яка розрахована позивачем. Вказана розбіжність пов`язана зі здійсненням позивачем округленням розрахованої суми. Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань. Права позивача відповідачем [PERSON] порушені та вони підлягають захисту, шляхом часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» заборгованість у розмірі 2924,26 грн., з яких 2249,36 грн. - пеня, 192,14 грн. - 3% річних від простроченої суми, та 482,76 грн. - сума втрат від інфляції за прострочення платежу в розмірі 5049,48 грн. в період з 26.07.2018 року до 31.10.2019 року за Договором №13409-02/2018 від 12.06.2018 року. Заборгованість за поставлений товар у розмірі 5049,08 грн. стягненню не підлягає, оскільки оплачена відповідачем відповідно до квитанцій № N1ЕХМ3619М від 03.12.2019 року, № 15ОХ3635М від 10.12.2019 року. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» 705 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 36,7%).

Outcome: partial