Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 17.05.2016р.. В позові позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], 19.10.2002р.н. та [PERSON], 09.10.2005р.н., в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від позивачки надійшла заява, якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Судовий виклик направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Тож будучи належним чином повідомленим, відповідач не зявився в судові засідання 14.06.2016р. та 30.06.2016р.. Відповідно до ст.224 ЦПК судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001р. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.03.2015р., яке набрало законної сили 30.03.2015р., шлюб між сторонами розірваний /а.с.5-6/. Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON], 19.10.2002р.н., та доньку [PERSON], 09.10.2005р.н., що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження /а.с.3,4/. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується відповідною довідкою про склад сімї /а.с.7/. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, хоча є здоровою працездатною людиною і не має на утриманні інших осіб. Оскільки в добровільному порядку відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей, вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір з приводу забезпечення утримання дітей, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 183 СК якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінивши обставини справи суд вважає, що 1/3 частка доходів відповідача є належним та достатнім розміром аліментів, які необхідні на утримання двох неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в повному обсязі і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 551,20грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved