Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач ФГ «Бурка В.В.» звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями Вищого адміністративного суду України при розгляді касаційної скарги фермерського господарства, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації. Зазначає, що ухвалю колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015р. касаційну скаргу фермерського господарства залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013р. залишено без змін. Стверджує, що дії посадових осіб Вищого адміністративного суду України про розгляді його касаційної скарги є незаконними тому, що суддя Бутенко В.І. в порушення закону касаційну скаргу фермерського господарства розглядав не 2 місяці, а 17 місяців. Вважає, що Вищим адміністративним судом йому завдано моральну шкоду. Ухвалою від 21.03.2016р. відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині вимог до Вищого адміністративного суду України. Представник позивача ФГ «Бурка В.В.» в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності, а також щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 24.10.2016р. повторно не прибув, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав: Судом встановлено, що ухвалою ухвалю колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015р. касаційну скаргу фермерського господарства залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013р. залишено без змін. Позивач вважає, що вказана ухвала є незаконною, як і надто перевищеним строк розгляду судом його касаційної скарги. В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними. В той же час, дії колегії суддів Вищого адміністративного суду України при розгляді касаційної скарги позивача та постановлення ухвали від 26.03.2015р. не визнані незаконними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Слід врахувати і те, що відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, зокрема як і Державною казначейською службою України, а суд в судовому засіданні їх не здобув. Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed