Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Фурманюк С.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІДЕК-2006» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 29\~821,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з вини тракториста ТОВ «ІДЕК-2006» [PERSON] 08.08.2020 р. близько 17 год. на автодорозі Миротин-Гай-Плоске в Острозькому районі Рівненської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої останній, керуючи трактором ХТЗ-150 з причепом без реєстраційних номерів, будучи неуважним не стежив за дорожньою обстановкою, здійснюючи маневр ліворуч перешкодив обгону, чим допустив порушення вимог правил дорожнього руху та зіткнувся з належним [PERSON] на праві власності автомобілем марки «Renault Megane», якому було завдано механічні пошкодження, та розмір завданих збитків становить 29\~821,84 грн., що підтверджується звітом №1034Е від 24.09.2020 р. про оцінку автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] . Вина [PERSON] у спричиненні ДТП та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується постановою Острозького районного суду від 25.08.2020 р. у справі №567/857/20. Представник позивачки, покликаючись на ч.1 ст.1172 ЦК України вказує на те, що оскільки [PERSON] працює трактористом ТОВ «ІДЕК-2006» та останнє є власником трактора з участю якого відбулося ДТП, а відтак саме ТОВ «ІДЕК-2006» зобов`язане відшкодувати для [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Окрім матеріальної шкоди представник позивачки також просить стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. Ухвалою суду від 29.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до ст.ст.274-279 ЦПК України, відповідачу роз`яснено право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час судового розгляду була повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Фурманюк С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - виконавчий директор ТОВ «ІДЕК-2006» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] впродовж близько 2 років працював у ТОВ «ІДЕК-2006» трактористом та в січні 2021 року звільнився. На даний час [PERSON] служить у Збройних силах України. Вказав, що [PERSON] не повідомляв його як керівника про спричинене ним ДТП, а відтак він був позбавлений можливості провести службове розслідування та встановити обставини ДТП, яка сталася з участю працівника товариства та з участю належного товариству трактора. Зазначив, що він не отримував повідомлення про проведення експертом огляду пошкодженого автомобіля належного позивачці, а відтак вказав на існування у нього сумнівів з приводу достовірності визначеної вартості відновлювального ремонту автомобіля Renault Megane. При цьому пояснив, що ТОВ «ІДЕК-2006» з власної ініціативи оцінку пошкоджень вищевказаного автомобіля не здійснювало. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6\~ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Отже, з урахуванням вимог ч.6\~ст.82 ЦПК України, розглядаючи дану справу, що стосується правових наслідків дій [PERSON] , з врахуванням пояснень представника відповідача, постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, доказуванню та встановленню підлягає лише розмір, завданих матеріальних збитків. З постанови Острозького районного суду Рівненської області від 25.08.2020р. у справі №567/857/20, яка набрала 05.09.2020 року законної сили, вбачається, що 08.08.2020р. [PERSON] (тракторист ТОВ «ІДЕК-2006») на автодорозі Миротин-Гай-Плоске в Острозькому районі Рівненської області, керуючи трактором ХТЗ-150 з причепом без реєстраційних номерів, будучи неуважним не стежив за дорожньою обстановкою, шляхом здійснення маневру ліворуч перешкодив обгону та допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Меган», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. З матеріалів справи встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.01.2019 року. Таким чином, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що з вини [PERSON] , який на момент заподіяння шкоди працював трактористом ТОВ «ІДЕК-2006», було завдано шкоди транспортному засобу, належного на праві власності позивачці [PERSON] при вищевказаних обставинах. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що в результаті ДТП автомобілю марки «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , належного позивачці, завдано механічних ушкоджень у вигляді пошкодження переднього бампера з правої сторони, деформовано праве переднє крило, пошкоджено передні праві двері, пошкоджено праве дзеркало заднього виду, що підтверджується схемою місця ДТП від 08.08.2020 р., достовірність відомостей у якій [PERSON] та [PERSON] підтвердили своїми підписами. \~ \~ \~ \~Згідно ч.6 ст.82 ЦПК постанова\~суду\~у\~справі\~про\~адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,\~ що розглядає\~ справу\~ про\~ правові наслідки дій\~чи бездіяльності особи,\~ стосовно якої ухвалена постанова суду,\~з питань,\~чи мали місце ці дії (бездіяльність) та\~ чи вчинені\~ вони\~ цією особою. Таким чином, при встановлених вище обставинах, у суду немає підстав ставити під сумнів факт дорожньо-транспортної пригоди з участю [PERSON] та тракториста ТОВ «ІДЕК-2006» [PERSON] , неправомірність дій останнього та наявність його вини у заподіянні вищевказаних механічних пошкоджень автомобілю, належного позивачці. Згідно ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та шкодою, завданої автомобілю позивачки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем у якій визнано тракториста ТОВ «ІДЕК-2006» [PERSON] , та оцінюючи у сукупності докази по справі з точки зору належності, допустимості та достатності приходить до висновку, що ТОВ «ІДЕК-2006» повинно відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану працівником товариства внаслідок пошкодження належного позивачці автомобіля. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. При визначенні розміру матеріальної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати для позивачки, суд виходив з наступного. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на позивачку покладено обов`язок довести факт заподіяння їй шкоди та розмір шкоди, а на відповідача обов`язок довести відсутність його вини у заподіянні шкоди, або ж, що заподіяння шкоди було здійснено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно звіту №1034Е від 24.09.2020 року про оцінку автомобіля марки «Renault Megane» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП становить 29\~821,84 грн. Доказів, які б спротовували розмір завданої матеріальної шкоди відповідач суду не надав, як і не представив суду з цього приводу власних розрахунків, клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи не заявляв, а тому визначений позивачкою розмір шкоди приймається судом як достовірний. Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «ІДЕК-2006» не було повідомлено про місце, дату та час огляду належного позивачці автомобіля з метою визначення завданої матеріальної шкоди, спростовуються дослідженими судом доказами, а саме повідомленням адресованим ТОВ «ІДЕК-2006» з використанням засобів поштового зв`язку, згідно якого керівника ТОВ «ІДЕК-2006» [PERSON] було проінформовано про проведення огляду автомобіля марки «Renault Megane», [NUMBER] , 17.09.2020 року о 10 год. в [ADDRESS] . Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадян або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення з відповідача 29\~821,84 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованою та наявні фактичні і правові підстави для її задоволення. При вирішенні вимоги про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачкою при зверненні до суду понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених останньою витрат зі сплати судового збору у вищезазначеному розмірі. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI. Так, відповідно до ст.1 Закону № 5076 договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9). Згідно з положеннями ст.19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно із ст.30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У частині п`ятій та шостій статті 137 ЦПК\~України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу положень\~ст.137 ЦПК України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні на користь якої ухвалене рішення підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачкою надано до суду : договір про надання правової допомоги № б/н від 01.04.2021р., укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «КОБРА» в особі адвоката Фурманюка С.В., акт наданих послуг від 24.05.2021р., відповідно до яких вартість правової допомоги становить 6 000 грн., яку позивачка сплатила за консультацію, вивчення та аналіз документів по страховому випадку, збір додаткових документів, погодження предмету та суми позовних вимог, підготовку позовної заяви та за участь адвоката у судовому засіданні, та на підтвердження здійснення оплати позивачкою надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.05.2021р. на суму 6 000 грн. Отже, витрати позивачки на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами. Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи та, на переконання суду, є доведеними. Таким чином, з урахуванням задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, з відповідача на користь позивачки також необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved