Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №11320384000 від 24.03.2008 року в розмірі -18 199,70 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся по останньому відомому місцю його реєстрації через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, що не суперечить ч.3 ст.76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так зясовано, що 24 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та застави траспортного засобу №11320384000, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 165 492,00 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, визначено кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 24.03.2015 року, зі сплатою 14,00 % річних. Згідно умов Договору кредиту, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання, повернути кредитні кошти, сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених Договором. Зобов'язання щодо надання кредиту Кредитором виконано в повному обсязі. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов 'язань, або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає, що в разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повертати отриману позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась не сплаченою та сплати процентів. Пунктом 4.1. договору передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів та/або комісій за кредит Банкмає право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Позичальник свої зобов'язання, передбачені Договором кредиту щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, не виконує, внаслідок чого станом на 25.01.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 199,70 грн., з них: 9 262,87 грн.- заборгованість за кредитом; 4 664,01 грн. - заборгованість за процентами за строк з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року, 3 258,46 грн.-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.01.2016 року по 25.01.2017 року, 1 014,36 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.01.2016 року по 25.01.2017 року, розрахунок якої додається (а.с. 40-52). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved