Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому та його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS]. 22.11.2006 року [PERSON] подарувала йому належну їй 1/3 частину вказаної квартири та його брату [PERSON]. 16.01.2015 року [PERSON] продав належну йому 1/3 частину квартири на підставі договору купівлі-продажу укладеному між ними. На теперішній час квартира належить йому на праві власності однак через втрату оригіналу свідоцтва про право власності виданого 09.08.1993 року йому було відмовлено в державній реєстрації права власності на 1/3 частину вказаної квартири . Тому просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартиру [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримав, відповідач та представник 3-ї особи покладаються на розсуд суду . В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з копії свідоцтва на право власності на житло від 09.08.1993 року, квартира за адресою:[ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно договору про поділ нерухомого майна від 17.11.2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] було виділено частки у праві спільної сумісної власності тобто по 1/3 частці у кожного, що підтверджується копією дублікату договору на а.с.8. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, кожному із співвласників належить по 1/3 частки зазначеної квартири. Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Як вбачається з договору дарування від 22.11.2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину вказаної квартири, що підтверджується копією дублікату договору дарування 1/3 частки квартири /а.с.9/. 16.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS], за яким право власності за 1/3 частиною квартири переходить [PERSON] /а.с.10-11/. Згідно ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності. Враховуючи те, що оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено, та рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби СМУЮ Сумської області було відмовлено у державній реєстрації права власності позивач не може оформити своє право на володіння майном. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими. Судові витрати по справі суд покладає на позивача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 386, 392, ЦК України,

Outcome: approved