Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 25.01.1972 р. по 20.12.2013 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. 30.06.1976 р. при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок. 01.07.1976 р. було складено акт про нещасний випадок на виробництві № 126. Згідно довідки лікувально-профілактичного закладу позивачеві було поставлено діагноз: травматична ампутація 4 пальця і м'яких тканин 5 пальця лівої кисті. Відповідно до довідки виданої Зарічною МСЕК м. Суми від 25.01.2000 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 20 %. Крім того, внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень ІІ ст., Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з лівостороннім корінцевим синдромом L5-S1, деформуючий спондильоз попереково-крижового відділу, спондилоартроз в сегменті L5-S1, функціональна нестабільність на рівні L4-L5, зі стійким м'язово-тонічним і алгічним синдромами з порушенням статико-кінетичної функції хребта і н/кінцівок. Захворювання професійне від тривалої дії фізичного перенапруженням і локальної вібрації. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму. Ампутаційна культя 4 пальця на рівні основної нігтьової фаланги, 5 пальця на рівні дистального міжфалангового суглоба лівої кисті. Посттравматична контактура міжфалангового суглоба 3, 4, 5 пальців лівої кисті (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І ст. ДЕП ІІ ст. (гіпертонічна+посттравматична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні з вестибуло-атактичним і антено-невротичним синдромами (Супутній діагноз). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 62 від 29.11.2013 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації. Відповідно до акту огляду МСЕК від 22.01.2014 року ступінь втрати працездатності у позивача склала 65 % (в т.ч. первинно 45 % - профзахворювання, виробнича травма - 20%) та встановлено ІІІ групу інвалідності. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 19500 грн. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, ніяких заяв чи клопотань з цього приводу не подав. Судом встановлено, що з 25.01.1972 р. по 20.12.2013 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 6-8). 30.06.1976 р. при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок. 01.07.1976 р. було складено акт про нещасний випадок на виробництві № 126. Відповідно до довідки, виданої Зарічною МСЕК м. Суми від 25.04.2000 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 20 % (а.с. 9, 10). Крім того, внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 62 від 29.11.2013 р. (а.с. 11). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 22.01.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 65 % (в т.ч. первинно 45 % - профзахворювання, виробнича травма - 20%) та встановлено ІІІ групу інвалідності - безтерміново (а. с. 12). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатності в 2014 р. набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому в 2014 р. встановлено первинно 45 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності - безтерміново, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 6750 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial