Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.10.2008 р. [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» уклали кредитний договір № 338-003/ФКВ-08, який взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, наданих позивачем у вигляді кредиту, сплати відсотків та інших встановлених платежів за користування кредитом у строк та в порядку, що встановлені цим договором. Також між сторонами був укладений іпотечний договір, що був посвідчений Новосельською І.Л., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 03.10.2008 року за № 5624 в реєстрі, згідно з яким [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором передав в іпотеку квартиру №172, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,00 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] що належала йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. 03.10.2008 року, за № 5622 в реєстрі. Оскільки [PERSON] не виконував свої зобов'язання належним чином, позивачем була розпочата процедура примусового стягнення. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.01.2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 03.10.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., за реєстровим № 5624 на загальну суму 755610,42 грн., а саме: на квартиру № [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 03.10.2008 року. Боржник в наданий йому для добровільного виконання рішення строк свої зобов'язанні не виконав. 29.05.2011 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Укрпромбанк» його правонаступником АТ «Дельта Банк». Відповідно до Протоколу №2613115 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем 30.01.2014 р. квартира № [ADDRESS], була придбана іпотекодержателем АТ «Дельта Банк» шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна за початковою ціною, що підтверджується свідоцтвом, виданим Новосельською І.Л. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 01.08.2014 року, за № 2319 в реєстрі. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 421743873101, номер запису про право власності: 6542355, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14871369 від 01.08.2014 року, державний реєстратор - Новосельська І.Л.,- приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу. Після звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором рішенням від 20.01.2010 року Шевченківського районного суду м. Чернівці, 05.11.2010 року [PERSON] зареєстрував місце проживання в квартирі [ADDRESS]. 08.08.2014 року АТ «Дельта Банк» направлено [PERSON] вимогу про добровільне звільнення спірної квартири. Вимога позичальником у встановлений законом строк не виконана. 01.12.2015 року Шевченківським районним судом м.Чернівці (справа № 727/2895/15-ц) було прийнято рішення про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняття його з реєстрації в цій квартирі, що вступило в законну силу 28.01.2016 року. Під час розгляду справи представник [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що він не заперечує щодо позовних вимог в частині зняття [PERSON] з реєстрації, однак в частині виселення позов не визнає, оскільки в спірній квартирі не проживає. 31.03.2016 року у вказаній квартирі без згоди та відома АТ «Дельта Банк» було зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], шлюб між останньою та [PERSON] було зареєстровано 25.07.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1178, а розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2017 року (справа №727/11673/17). 15.11.2017 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], було знято з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] Місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстроване в [ADDRESS], на даний момент, що підтверджується випискою з домової книги від 12.07.2018 року. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. AT «Дельта Банк» набув право власності на з квартиру [ADDRESS] 01.08.2014 року. Місце проживання [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] було зареєстровано 31.03.2016 року без відома та згоди власника квартири. Жодних угод про порядок користування приміщенням не укладалось. Жодна з вказаних осіб на момент реєстрації не була ні наймачем, ні орендарем, ні власником вказаної квартири, не була членом сім'ї власника, не відносилась до кола осіб, які постійно проживали разом з ним і вели з ним спільне господарство. Вважають, що реєстрація місця проживання [PERSON], була здійснена з порушенням законодавства. Після звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], у [PERSON] залишився договір купівлі-продажу, посвідчений Новосельською І.Л., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 03.10.2008 року, за № 5622 в реєстрі, що втратив свою чинність в зв'язку з переходом права власності до іншого власника - АТ «Дельта Банк», проте [PERSON] використав недійсний документ під час реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та проігнорувати рішення про його виселення та зняття з реєстрації в цій квартирі, що свідчить про умисне, усвідомлене створення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою для нового власника. Дитина [PERSON], [INFO] ще не здатна проживати окремо від батьків та самостійно забезпечувати свої потреби. Місце проживання батька - [PERSON] не відоме, проте відомо, що він на даний момент перебуває за кордоном, відповідно фактично доглядати за [PERSON] не може. В рішенні Шевченківського районного суду від 17.04.2018 року (справа № 727/1802/18 за позовом [PERSON] до [PERSON].) про стягнення аліментів міститься інформація, що фактично [PERSON] проживає разом з матір'ю, яка, як зазначалось, ще в 2017 року була знята з місця реєстрації в спірній квартирі і вибула за іншою адресою, та знаходиться на її утриманні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, [PERSON]., ідентифікаційний номер [NUMBER], на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1200 в реєстрі, виданого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, 12.04.2007 року. Відповідно мати малолітньої забезпечена житлом, тому позбавлення права користування та зняття з реєстрації [PERSON] за адресою квартира [ADDRESS], не завдасть шкоди її інтересам та відновить порушені права позивача. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № [ADDRESS] Зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: квартира [ADDRESS] (колишня назва - Червоноармійська) в м. Чернівці, Чернівецької області; Стягнути з відповідача кошти на відшкодування сплаченого позивачем судового збору. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Курко А.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, в наданих суду поясненнях зазначила, що малолітню дитину зареєструвала в спірній квартирі [ADDRESS] на прохання свого чоловіка [PERSON]. Пояснила, що на даний час вона готова знятися з реєстрації оскільки дитина і вона мають інше житло в якому фактично проживають і готові в ньому зареєструватися. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними доказами по справі встановлено, що між позивачем 03.10.2008 р. [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір № 338-003/ФКВ-08 та [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, наданих позивачем у вигляді кредиту, сплати відсотків та інших встановлених платежів за користування кредитом у строк та в порядку, що встановлені цим договором. Судом установлено, що між сторонами був укладений іпотечний договір, що був посвідчений Новосельською І.Л., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 03.10.2008 року за № 5624 в реєстрі, згідно з яким [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором передав в іпотеку квартиру №172, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,00 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] що належала йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. 03.10.2008 року, за № 5622 в реєстрі. [PERSON] не виконував свої зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим позивачем було подано позовну заяву до суду та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.01.2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 03.10.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., за реєстровим № 5624 на загальну суму 755610,42 грн., а саме: на квартиру № [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 03.10.2008 року, проте боржник - третя особа [PERSON] в наданий йому для добровільного виконання рішення строк свої зобов'язанні не виконав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці 29.05.2011 р. замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Укрпромбанк» його правонаступником АТ «Дельта Банк» та відповідно до протоколу №2613115 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем 30.01.2014 р. квартира № [ADDRESS], була придбана іпотекодержателем АТ «Дельта Банк», шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна за початковою ціною, що підтверджується свідоцтвом, виданим Новосельською І.Л. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 01.08.2014 року, за № 2319 в реєстрі. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 421743873101, номер запису про право власності: 6542355, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14871369 від 01.08.2014 року, державний реєстратор Новосельська І.Л., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.11). Крім наведеного, судом установлено, що після звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором рішенням від 20.01.2010 року Шевченківського районного суду м. Чернівці, 05.11.2010 року [PERSON] зареєстрував місце проживання в квартирі [ADDRESS]. 08.08.2014 року АТ «Дельта Банк» направлено [PERSON] вимогу про добровільне звільнення спірної квартири, проте вимога позичальником у встановлений законом строк не виконана. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.12.2015 року (справа № 727/2895/15-ц) позовні вимоги ухвалено задовольнити, виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняти його з реєстрації в цій квартирі, що вступило в законну силу 28.01.2016 року. Крім того, під час розгляду справи представник [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що він не заперечує щодо позовних вимог в частині зняття [PERSON] з реєстрації, однак в частині виселення позов не визнає, оскільки в спірній квартирі не проживає, там проживають його мати та її чоловік. Також, 31.03.2016 року у вказаній квартирі без згоди та відома АТ «Дельта Банк» було зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], шлюб між останньою та [PERSON] було зареєстровано 25.07.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1178, а розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.12.2017 року (справа №727/11673/17). 15.11.2017 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], було знято з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] Місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстроване в [ADDRESS], на даний момент, що підтверджується випискою з домової книги від 12.07.2018 року (а.с.22). Вищенаведені докази підтверджуються і поясненнями відповідача. Судом також установлено, що місце проживання [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] було зареєстровано 31.03.2016 року без відома та згоди власника квартири - позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Жодних угод про порядок користування приміщенням не укладалось та жодна з вказаних осіб на момент реєстрації не була ні наймачем, ні орендарем, ні власником вказаної квартири, не була членом сім'ї власника, не відносилась до кола осіб, які постійно проживали разом з ним і вели з ним спільне господарство. Малолітня дитина [PERSON], [INFO] не може проживати окремо від батьків та самостійно забезпечувати свої потреби. Місце проживання батька малолітньої [PERSON], [INFO] - [PERSON] не відоме. Мати дитини відповідача по справі має інше житлове приміщення, дитина проживає з матір»ю і фактично [PERSON] готова в іншому фактичному місці проживання зареєструватися з дитиною. У відповідності до довідки Укрпошта поштові повідомлення адресовані [PERSON], [INFO] на адресу [ADDRESS] останні поверталися без вручення, натомість поштові повідомлення адресовані за адресою [ADDRESS] відповідачу [PERSON] було вручено, що підтверджує факт проживання за адресою реєстрації у відповідності до відомостей адресно-довідкового бюро УДМС України в Чернівецькій області та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, [PERSON]., ідентифікаційний номер [NUMBER], на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1200 в реєстрі, виданого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, 12.04.2007 року (а.с.21). Таким чином мати малолітньої [PERSON], [INFO] забезпечена житлом, тому позбавлення права користування та зняття з реєстрації [PERSON] за адресою квартира [ADDRESS], не порушуватиме законних прав і інтересів дитини. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відтак, якщо реєстрація місця проживання іншої особи у житлі власника здійснює перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні своїм житлом, він має право звернутися до суду із позовною заявою про усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні ( затв. Наказом МЮ України від 18.10.2000 р. №52/5 у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 р. №3307/5) встановлено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Однак, відповідач малолітня [PERSON], [INFO] в належній позивачу квартирі, що розташована за адресою [ADDRESS] не проживала. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами їх обмеження. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України , свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому». Так, статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 229/3757/15-ц сформовано правовий висновок, відповідно до якого малолітня особа позбавляється права користування житловим приміщенням, якщо вказане приміщення не є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Наявність формальної реєстрації малолітньої дитини в належному на праві власності позивачу житловому приміщенні, відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема ч. 3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» створює перешкоди у реалізації власниками квартири, позивачем тощо, права на вільне розпорядження належним йому майном. Створює перешкоди в отриманні субсидій, та породжує додаткові фінансові навантаження, пов'язані із оплатою комунальних послуг за особу, яка не проживає в квартирі. Єдина можливість зняти зазначені обмеження з реалізації власником своїх прав - це скасування формальної реєстрації дитини за адресою належної позивачу квартири, що за відсутності добровільної згоди на це матері дитини можливо виключно в судовому порядку. Стосовно позовної вимоги про знання [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: квартира [ADDRESS] слід зазначити, що передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Як вбачається із правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016 р. справа № 6ц-709ці-16), що власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. На підставі ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 року № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів. Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі зазначеного вимога позивача ПАТ «Дельта Банк» про зняття відповідача малолітньої [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: квартира [ADDRESS] задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів, а тому в цій частині вимог слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого квитанцією від 18.07.2018 року, в розмірі 704,80 грн. Зайво сплачену суму судового збору в розмірі 352,40 грн. згідно квитанції №0.0.1087480057.1 від 18.07.2018 року на рахунок отримувача ГУДКСУ в Чернівецькій області № 31214206700003, слід повернути позивачу ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково, зокрема: визнати [PERSON], [INFO], інтереси якої представляє законний представник, мати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою № [ADDRESS] в решта частині заявлених позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial