Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення, яким визнати попередній договір купівлі-продажу автомобіля від 01.06.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.06.2012 р. ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля, згідно якого [PERSON] продає, а [PERSON] купує автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350(Ідентифікатор - WDS1641861A067465) (ДНЗ [NUMBER] ) за ціною 240\~ 000 грн., яка буде сплачена покупцем продавцю в повному обсязі готівкою до підписання основного договору. Також в момент укладення даного попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] сплатив на користь [PERSON] 10% загальної вартості автомобіля. У відповідності до п.4 попереднього договору [PERSON] зобов`язувався зняти з реєстрації та передати транспортний засіб [PERSON] до 01.07.2014 року. Згідно п.5 даного договору [PERSON] зобов`язувався не пізніше 01.07.2014 року сплатити на користь [PERSON] решту вартості автомобіля, яка визначена в п. 2 даного попереднього договору купівлі-продажу. Оскільки такого роду договори купівлі-продажу повинні укладатися в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню, то слід вважати, що попередній договір купівлі-продажу від 01.06.2014 року, укладений між ним та відповідачем було укладено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому такий попередній договір купівлі-продажу не має жодних законних підстав для існування та підлягає визнанню недійсним. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом та просить суд визнати попередній договір купівлі-продажу автомобіля від 01.06.2012 року укладений між ним та [PERSON] дійсним та визнати за ним право власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ML 350, Ідентифікатор - [NUMBER] , д.р.з. [NUMBER] . У обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ ML 350, ідентифікатор - WDS1641861A067465, д.р.з. [NUMBER] . Відповідно до даного попереднього договору [PERSON] продає, а [PERSON] купує автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350 (Ідентифікатор - WDS1641861A067465) (ДНЗ [NUMBER] ). Пунктом 2 цього попереднього договору купівлі-продажу від 01.06.2012 року, сторони погодили, що ціна автомобіля, який є предметом даного договору, складатиме суму 24\~ 000 грн., яка буде сплачена покупцем продавцю в повному обсязі готівкою до підписання основного договору. В момент укладення даного попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] сплатив на користь [PERSON] 24000,00 гривень вартості автомобіля визначеної в п. 2 даного договору. Згідно п. 5 попереднього договору [PERSON] зобов`язувався не пізніше 01.07.2014 року сплатити на користь [PERSON] решту вартості автомобіля, визначену п.2 даного попереднього договору купівлі-продажу. Станом на час подання зустрічного позову решта суми, передбаченої попереднім договором, [PERSON] сплачена [PERSON] в повному обсязі, що не заперечується останнім та підтверджується розпискою 01.06.2012р. У відповідності до п. 4 попереднього договору від 01.06.2012 року [PERSON] зобов`язувався зняти з реєстрації та передати транспортний засіб [PERSON] до 01.07.2014 року. Протягом 2012-2014 року [PERSON] користувався цим автомобілем як своїм власним, здійснював технічне обслуговування та поточний ремонт автомобіля, вносив при необхідності всі належні платежі на його утримання, зберігав його у м.Києві та м.Львові. На виконання цієї домовленості [PERSON] 22 липня 2014 року було видано на ім`я [PERSON] довіреність на управління та розпорядження цим транспортним засобом. Однак, вже 23.07.2014 року [PERSON] подав позов про визнання попереднього договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, що ставить під сумнів його намір передати цей автомобіль у власність відповідача та факт повного виконання ним умов договору. Просить суд визнати попередній договір купівлі-продажу автомобіля від 01.06.2012 року дійсним та визнати за ним право власності на автомобіль. Крім того, 05.08.2014 року на підставі повноважень виданої [PERSON] довіреності від 22.07.2014р., він звернувся до УДАІ ГУМВС України у Львівській області для зняття згаданого автомобіля з реєстрації за [PERSON] Проте, у вчиненні такої реєстраційної дії йому було відмовлено з причин існування арештів на цей автомобіль. Також, було повідомлено, що за вказаним автомобілем існують обтяження, накладені у виконавчих провадженнях № ВП 22845634; № ВП 33869463; ВП 39663750; ВП 35315708. Про існування вказаних обтяжень він не знав. Зазначив, що виконавчі провадження № ВП 22845634 та № ВП 33869463 Галицького ВДВС Львівського МУЮ завершені, проте з невідомих причин арешти в них не зняті. Чинним є лише провадження ППВР ДВС ГУЮ у Львівські області № 39663750. Вважає, що дані арешти слід зняти, оскільки таким чином порушується його право власності. Представник позивача за первісним позовом просить позов задоволити із наведених у позові підстав. Проти задоволення зустрічного позову заперечує. Що стосується накладених арештів на автомобіль, то позивачу про їх існування не було відомо, жодних поштових повідомлень про це не отримував, всі поточні зобов`язання ним виконані. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зустрічний позов просить задоволити у повному обсязі. Треті особи Галицький ВДВС Львівського МУЮ, ППВР ДВС ГУЮ у Львівській області, ВПВР ДВС МЮ України, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, установлених попереднім договором. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] 01.06.2012 р. було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля, згідно якого [PERSON] продає, а [PERSON] купує автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350 (Ідентифікатор - WDS1641861A067465) (ДНЗ [NUMBER] ) за ціною 240\~ 000 грн., яка буде сплачена покупцем продавцю в повному обсязі готівкою до підписання основного договору. У забезпечення виконання зобов`язань згідно п.3 Договору Сторона 2 ( [PERSON] ) зобов`язувався сплатити на користь [PERSON] 10% загальної вартості автомобіля визначеної в п.2 даного договору. Дане зобов`язання виконано у повному обсязі, що не заперечується сторонами. Покликання позивача на недійсність договору, у зв`язку із недотриманням нотаріальної форми його посвідчення не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на час розгляду справи [PERSON] не виконано умов п. 4. Договору згідно якого Сторона 1 ( [PERSON] ) зобов`язується зняти з реєстрації та передати транспортний засіб Стороні 2 ( [PERSON] ) за даним договором до 01.07.2014 року. Натомість [PERSON] виконано умови п.5 Договору згідно якого СТОРОНА 2 ( [PERSON] ) зобов`язується не пізніше 01.07.2014 року сплатити на користь СТОРОНИ 1 ( [PERSON] ) решту вартості автомобіля, яка визначена в п. 2 даного попереднього договору купівлі-продажу, що стверджується наданою суду розпискою, написаною [PERSON] власноручно. Відповідно до\~ст.15\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~невизнання або\~оспорювання і\~у випадку\~невизнання права\~особи,\~вона згідно\~вимог ст.16\~ЦК України\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого майнового\~права та\~інтересу.\~Одним із\~способів захисту\~цивільного права\~особи є\~визнання такого\~права. Суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо визнання попереднього договору купівлі-продажу автомобіля дійсним не є передбаченим законом способом захисту прав та інтересів, а відтак зустрічний позов у цій частині до задоволення не підлягає. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач отримав у користування вищезазначений автомобіль з правом повного ним розпорядження згідно довіреності; [PERSON] була сплачена [PERSON] обумовлена між ними сума вартості автомобіля; вони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, предметом якого було рухоме майно; крім цього [PERSON] два роки володів та користувався даним транспортним засобом, а тому є всі підстави вважати, що він набув право власності на даний автомобіль. Згідно статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз`ясненнями наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року „Про судову практику в справах про виключення майна з опису за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ „Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Із представлених суду документів, встановлено, що постановами державних виконавців Галицького ВДВС Львівського МУЮ № ВП 22845634; № ВП 33869463; ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області № ВП 39663750 та ВПВР ДВС МЮ України № ВП 35315708 накладено арешт на все майно [PERSON] . Суд вважає, що арешт автомобіля, накладений у ході проведення виконавчих дій обмежує право [PERSON] , як власника і добросовісного набувача рухомого майна, а тому повинен бути знятий. У той же час суд вважає, що зняття арешту повинне стосуватись виключно автомобіля MERCEDES-BENZ ML 350, Ідентифікатор - WDS1641861A067465, д.н.з. [NUMBER] , а не усього майна, як про це просить у зустрічному позові [PERSON] , а відтак у цій частині позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем при подачі зустрічного позову сплачено 244 грн.60 коп. Оскільки вимоги задоволено частково, то з позивача слід стягнути в користь відповідача (244,60 : 2 = 122, 30 грн).

Outcome: partial