Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/073 філії - сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Глухівського міськрайсуду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по відсоткам за фактичне користування кредитом в сумі 1959,57 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 5435 між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Глухівське відділення № 241 та [PERSON] (постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 було замінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», окрім цього, філія - Глухівське відділення № 241 ВАТ «Ощадбанк», в процесі реорганізації була реформована в ТВБВ № 10018/073 та підпорядкована філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк»). Відповідно до вищевказаного договору (п.1.1) банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 53500,00 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот) гривень, а позичальник у свою чергу зобов'язувався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Кредит надавався для здійснення оплати за автомобіль за договором купівлі-продажу. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 5435 від 13 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Глухівське відділення № 241 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, банком було подано позов до суду про примусове стягнення боргу та 12 листопада 2012 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 27405,96 грн. 12 грудня 2012 року постановою державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду. Згідно п.1.5 кредитного договору № 5435 від 13 березня 2008 року за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в договорі. Нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку, вказаного в п.1.2 Договору, а саме до 25 березня 2013 року. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи із кількості днів користування кредитом у місяці - 30, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді (п.1.5.1.3 кредитного договору). Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору щомісяця не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами, в результаті чого за період з 22 травня 2012 року по 04 грудня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 1959,57 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь відсотки за фактичне користування кредитом в сумі 1959,57 грн., а також судові витрати по справі в сумі 229,40 грн.. В судовому засіданні представник позивача Моргулець А.М. позов підтримала у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України. Оскільки відповідач не з'явилася в судове засідання то у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у заочному порядку на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Моргулець А.М., повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи судом встановлено, що 13 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 5435 між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Глухівське відділення № 241 та [PERSON] (а.с.6-12). Як вбачається з матеріалів справи, було замінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», окрім цього, філія - Глухівське відділення № 241 ВАТ «Ощадбанк», в процесі реорганізації була реформована в ТВБВ № 10018/073 та підпорядкована філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с.21). Відповідно до вищевказаного договору (п.1.1) банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 53500,00 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот) гривень, а позичальник у свою чергу зобов'язувався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Згідно п.1.5 кредитного договору № 5435 від 13 березня 2008 року за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в договорі. Нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку, вказаного в п.1.2 Договору, а саме до 25 березня 2013 року. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи із кількості днів користування кредитом у місяці - 30, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді (п.1.5.1.3 кредитного договору). Відповідно до п.3.3.5 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась точно в строки, обумовлені в договорі погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору, щомісяця, відповідач [PERSON] не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами, в результаті чого за період з 22 травня 2012 року по 04 грудня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 1959,57 грн., що підтверджується розрахунком № 3451 від 06 грудня 2013 року (а.с.5). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встанволено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. ст. 1054 ч. 2, 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Таким чином відповідач своєчасно не виконала зобов'язання по кредитному договору та має прострочену заборгованість, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. ст. 1054 ч. 2 , 1050 ч. 2 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, та на стягнення неустойки. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10018/073 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» відсотки за фактичне користування кредитом в сумі 1959,57 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає в сумі 229,40 грн., як витрат на сплату судового збору, який підтверджується платіжним дорученням № 36923232 від 13 грудня 2013 року, суд виходить з того що згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526,530, 533, 536,549, 611, 612 , 624, 625, 1054,1050 ЦК України, ст. ст. 3,4, 10, 11, 14,57, 60, 88, 158, 197, 212,213,214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved