Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. З 16.02.1993 р. позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем на умовах безстрокового договору, в тому числі і на посаді завідувача сектору науково-дослідного відділу документально - речових фондів, на яку вона була призначена з 15.11.2010 р. наказом № 100-к від 16.11.2010 р. З 01.08.2016 р. наказом генерального директора відповідача - Сосновської Т.В. від 23.07.2016 р. № 136/2-к в зв»язку зі змінами в штатному розписі Музею та відповідно заяви позивача від 22.07.2016 р. [PERSON] Переведено на посаду завідувача відділом тимчасових експозицій науково-дослідного експозиційного підрозділу. 20.07.2017 р. наказом в.о. генерального директора за № 194 позивачу оголошено догану і в мотивувальній частини наказу зазначено: порушення [PERSON] законодавства про працю та трудову дисципліну, що виражається з в невиконанні власних трудових обов»язків, передбачених п.п. 2.9., 2. 22, 4.3., 4.5., 5.1, 5.7, 7.3.1 Посадової інструкції завідувача відділу тимчасових експозицій. Будь - яких порушень дисципліни з боку позивача не було, а оголошення догани є наслідком неприязнених стосунків з керівництвом. Так, співробітник музею [PERSON] за штатним розписом обіймав посаду наукового співробітника відділу тимчасових експозицій науково-дослідного експозиційного підрозділу. Позивач є безпосереднім керівником [PERSON] Проте, з 01.03.2017 р. по 31.08.2017 р. [PERSON] був за наказом генерального директора музею № 68 від 28.02.2017 р. був переміщений тимчасово у сектор документально-речових фондів відділу збереження фондів на підставі ст. 32 КЗПП України. Таким чином працівника було переміщено до іншого структурного підрозділу в якому здійснювалось його табелювання. Тим самим наказом було встановлено і робочий графік працівника з вівторка по п»ятницю (з 09.30 до 18.00, обідня перерва з 13.00 хв. по 13.30 хв.) та без змін умов праці. До [PERSON] як до керівника наказ про переміщення не доводився, а тому позивач і не знала що таке мало місце і продовжувала тебелювати [PERSON] В червні 2017 р. [PERSON] декілька разів не з»явився на робочому місці і не відповідав на телефонні дзвінки позивача, внаслідок чого [PERSON] у присутності інших працівників музею складений акт про відсутність [PERSON] на роботі 02.06.2017 р. протягом 2 годин. Після вихідних - в понеділок 07.06.2017 р. позивач поінформувала генерального директора про порушення [PERSON] трудової дисципліни. Проте, складаючи табель позивач вказала працівника як відсутнього на робочому місці. Складанням табелю «на перед» є звичаєм ділового обороту, що передбачає подання уточнюючих табелів у разі зміни фактичних обставин роботи працівника. Мала місце добросовісна помилка позивача, яка в подальшому була виправлена і не спричинила шкоди [PERSON] Крім того, роботодавцем порушені і вимоги ст. 252 КЗпП України - [PERSON] є членом профспілкового комітету з 02.06.2015 р., про що роботодавцю добре відомо. Роботодавець звертався до виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та отримав відмову у наданні такої згоди 06.07.2017 р. За таких обставин представник позивача просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 194 від 20.07.2017 р., виданий Національним музеєм історії України та покласти на відповідача судові витрати. 27.10.2017 р. по справі відкрито провадження та у зв»язку із набранням чинності 15.12.2017 р. змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р) за участі позивача, її представника, представника відповідача в судовому засіданні 06.02.2018 р. вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Від представника Національного музею історії України надходили пояснення де зазначено, що відповідачем дотримано при застосуванні до [PERSON] дисциплінарного стягнення всі вимоги КЗпП України. Так, від позивача зажадали надати пояснення, як свідчать розпорядження директора від 09.06.2017 р. № 100, від 19.06.2017 р. № 112 та від 27.06.2017 р. за № 128 [PERSON] було запропоновано надати пояснення щодо позначення недостовірних відомостей (здійснених наперед) у табелі за 10.06.2017 р. та за період з 13.06.2017 р. по 15.06.2017 р. Доповідним записками від 09.06.2017 р., 19.06.2017 р. та 28.06.2017 р. позивачем надано відповіді проте, пояснень за фактом порушень вони не містять. Також 29.06. 2017 р. адміністрація музею звернулась до відповідних профспілкових організацій щодо можливості застосувати дисциплінарне стягнення. Також притягнення до відповідальності відбулось у встановлених законом термін. При цьому, за посадовою інструкцією позивача, [PERSON] здійснює табельний облік відділу (п. 2. 22. Посадової інструкції). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов»язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Суб»єкти організації не мають права в односторонньому порядку приймати рішення про з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами (ст. 22 Закону України «Про оплату праці») . 09.06.2017 р. [PERSON] надано до відділу кадрів табель обліку робочого часу відділу тимчасових експозицій за першу половину червня 2017 р., в якому заздалегідь внесла неправдиві відомості (здійснені наперед), що стосуються [PERSON] - робочі дні 10.0.6.2017 р. та період з 13.06.2017 р. по 15.06.2017 р. позначені за прогули. Своїми діями щодо безпідставного, невмотивованого, здійсненого на перед, табелювання працівника, зокрема, щодо його прогулів у майбутньому періоді [PERSON] порушила законодавство про працю та трудову дисципліну, у тому числі п.п. 2.22., 2.9,4.3., 4.5., 5.1., 5.3., 5.7.,7.3.1. Посадової інструкції завідувача відділу тимчасових експозицій, що є безумовною підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. 23.05.2018 р. від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат - фактично понесених витрат на правову допомогу. Вислухавши пояснення [PERSON], її представника, представника відповідача, опитавши свідків, суд приходить до наступних висновків. Встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Національного музею історії України, працює у відповідача на посаді завідувача відділу тимчасових експозицій науково-дослідного експозиційного підрозділу з 01.08.2016 р. (копія наказу № 136/2-к від 29.07.2016 р.). Як свідчать матеріали справи, і не заперечується учасниками процесу, 20.07.2017 р. в.о. Генерального директора Національного музею історії України було видано наказ № 194 про оголошення [PERSON], завідувачу відділу тимчасових експозицій Національного музею історії України, догани. У наказі зазначено: 09.06.2017 р. [PERSON], завідувач відділу тимчасових експозицій, надала до відділу кадрів табель обліку робочого часу відділу тимчасових експозицій за першу половину червня 2017 р., в якому заздалегідь внесла неправдиві відомості (здійснені наперед), що стосуються [PERSON], наукового співробітника відділу тимчасових експозицій - робочі дні 10.06.2017 р. та період з 13.06.2017 р. - 15.06.2017 р. позначені як прогули (станом на 09.06.2017 р.). Своїми діями, як вказано в наказі, [PERSON] порушила законодавство про працю та трудову дисципліну, що виражається в невиконанні власних трудових обов»язків, передбачених п.п. 2.9., 2.22., 4.3., 4.5., 5.1., 5.3., 5.7., 7.3.1. Посадової інструкції завідувача відділу тимчасових експозицій. Також наказ містить посилання на те, що листі вих.. № 8 від 11.07.2017 р. Об»єднання первинних профспілкових організацій працівників музеїв м. Києва та листі вх.. № 603 від 06.07.2017 р. ППО НМІУ відсутнє як погодження, так і підстави відмови в погодженні догани [PERSON]. Дані рішення носять необґрунтований характер, так як відсутня нормативно - правова оцінка цих обставин. Обставини викладені в наказі, стосовно зазначення відповідних відомостей у табелі робочого часу відділу експозицій за першу половину червня 2017 р. що стосуються працівника [PERSON] наукового співробітника відділу тимчасових експозицій, не заперечувались [PERSON], її представником. Разом з тим, позивач пояснила в судовому засіданні, що не була обізнана щодо тимчасового переміщення працівника її відділу до іншого структурного підрозділу музею. Відомості у табель робочого часу були внесені наперед, а згодом виправлені. Подача табелів з відомостями наперед це звичай ділового обороту і виправлення помилки є підставою для відмови у накладанні дисциплінарного стягнення. Так, як свідчать матеріали справи, 28.02.2017 р. Національним музеєм історії України видано наказ № 68 відповідно до якого наукового співробітника відділу тимчасових експозицій науково-дослідного експозиційного підрозділу тимчасово переміщено у сектор документально-речові фондів з 01.03.2017 р. по 31.08.2017 р., в межах спеціальності та кваліфікації, з графіком роботи з вівторка по п»ятницю (з 9 год.30 хв. до 18 год. 00 хв., обідня перерва з 13 год. 00 хв. по 13 год. 30 хв.) та без змін умов оплати праці. Як вбачається з Посадової інструкції завідувача Науково-дослідного експозиційного відділу тимчасових експозицій, затвердженої Генеральним директором НМІУ 13.01.2016 р., завідувач, зокрема, здійснює табельний облік відділу (п.п. 2.22. Інструкції). Завідувач відділу несе відповідальність, зокрема, за подання недостовірних даних керівництву музею - згідно до п.4.5 Інструкції. Приписами ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов»язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідним наказом був тимчасово переміщений на роботу у сектор документально-речові фондів. Безпосередньому керівнику [PERSON] про це було відомо. Свідок [PERSON]., яка є співробітниками відповідача пояснили, що їм було відомо про табелювання тимчасово переміщеного працівника наперед. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що виконувала обов»язки генерального директора музею, поставила підпис під наказом про оголошення догани позивачу зп вказівками безпосереднього керівника. Перевірила весь пакет матеріалів, які стали підставою для дисциплінарного стягнення. За порушення трудової дисципліни, відповідно до ст. 147 КЗпП України, до працівника може бути застосоване тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. За положеннями ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Так, з»ясувавши факт внесення до табелю робочого часу неправдивих відомостей, керівництво музею, в розумінні положень ст. 149 КЗпП України, зажадало від [PERSON], і це не заперечується останньою, відповідних пояснень, в свою чергу [PERSON] у доповідних записках викладала своє бачення ситуації. Дані обставини не оспорювались учасниками процесу. Відповідно до ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України однією з гарантій можливості здійснення працівниками підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Також учасниками процесу не заперечувалась та обставина, що на виконання вимог ст. 252 КЗпП України, Генеральним директором НМІУ 29.06.2017 р. направлено подання до Первинної профспілкової організації Національного музею історії України щодо застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани. У відповідь 06.07.2017 р. в.о. голови профспілки зазначила. що профспілкова сторона вважає за необхідне запросити на збори профкому [PERSON], заслухати саму [PERSON] з метою всебічного розгляду інциденту. Звернуто увагу на положення ст. 172 КК України, якими визначено що є грубим порушенням законодавства про працю та вказано на те, що дії [PERSON] не підпадають під жодну з них. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так, надані сторонами письмові докази, пояснення у судовому засіданні, відомості надані свідками свідчать про те, що [PERSON] було допущено дії, які дають підстави адміністрації роботодавця для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим, за приписами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Зважаючи на те, що проступок, який став підставою для застосування дисциплінарного стягнення виявлено - 09.06.2017 р., і це закріплено в наказі № 194 від 20.07.2017 р., суд приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано положень ст. 148 КЗпП України, а тому вважає за можливе задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В розумінні положень ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як свідчать матеріали справи та підтверджується відповідними доказами витрати на правничу допомогу, що їх сплачено позивачем становлять 3 000,00 грн. Зважаючи на викладене, беручи до уваги вимоги чинного процесуального законодавства України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судового збору у розмірі 640,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved