Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач у липні 2018 року звернулася до суду до відповідача з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 05 травня 2007 року, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть, з березня 2016 року разом не проживають. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON]. 31 липня 2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. 17 вересня 2018 року у судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва закінчено підготовчий розгляд справи. Представник позивача у судовому засідання 13 грудня 2018 року просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судові засідання 17 вересня 2018 року та 13 грудня 2018 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача, а також з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 05 травня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 526 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства та фактично з березня 2016 року проживають окремо, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, а також те, що визнання останнім позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе шлюб між позивачем та відповідачем - розірвати. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 704,80 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved