Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Агротехніка» з 04 липня 2016 року, працюючи оператором елеватора в смт.Мар`янівка. 17.03.2017 року в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт.Мар`янівка було виявлено їх нестачу на суму 708803,03 грн. Оскільки перед виявленням факту нестачі товару мав місце випадок відвантаження з вказаного об`єкта товару неналежної якості, який згодом було повернуто позивачу, яким було проведено перерахунок суми нестачі, в результаті чого її сума зменшилася та складає 255082,75 грн. Так як попередня інвентаризація була проведена 02.07.2016 року, то недостача ТМЦ виникла у період з 03.07.2016 року по 17.03.2017 року. Особами, що здійснювали приймання, зберігання, обробку та видачу матеріальних цінностей на елеваторі смт.Мар`янівка були: завідувач елеватором [PERSON] , комірник [PERSON] , оператор елеватору [PERSON] та оператор елеватору [PERSON] Між позивачем та колективом вищевказаних працівників було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року. Вищевказані особи, в тому числі і відповідач, причини нестачі пояснити не змогли. Відповідно до п. 12, п.16 Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року укладеного між ТзОВ «Агротехніка» та членами колективу (бригади) елеватора смт.Мар`янівка, в тому числі відповідачем, підставою для притягнення члена колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкоди, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами, шкода підприємству, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади пропорційно місячній тарифній ставці (посадового окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. Згідно проведеного розрахунку сума шкоди, що підлягає компенсації відповідачем, складає 55736,45 грн. Так як відповідач в добровільному порядку шкоду не сплатив, то позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 55736,45 грн., а також судовий збір в сумі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивачем не доведено порушення відповідачем трудових посадових обов`язків, які могли б привести до недостачі. Крім того, відповідач [PERSON] не підписував договір про колективну матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року та йому не відомий зміст вказаного договору, а підпис у договорі вчинено не ним, а іншою особою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, із підстав зазначених представником відповідача, тому просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 04 липня 2016 року був прийнятий на роботу оператором елеватора ТзОВ «Агротехніка». 17.03.2017 року в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт.Мар`янівка було виявлено нестачу сировини (зерна різних сільськогосподарських культур) (а.с. 5-20). Із зведеного розрахунку недостачі товарно-матеріальних цінностей по елеватору смт.Мар`янівка (а.с. 21) вбачається, що сума недостачі становить 255709,78 грн. Із розрахунку пропорційного розподілу завданої шкоди між членами колективу (бригади) елеватора смт.Мар`янівка (а.с.32) вбачається, що [PERSON] підлягає компенсація в розмірі 55736.45 грн. Із пояснення [PERSON] (а.с.25) вбачається, що причини недостачі йому не відомі. 14.04.2017 року ТзОВ «Агротехніка» направила відповідачу лист з пропозицією компенсувати завдану шкоду у добровільному порядку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до роз`яснень викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Як передбачено ч.1 ст.135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Із договору про колективну матеріальну (бригадну) відповідальність від 11 січня 2016 року вбачається, що колектив (бригада) бере на себе колективну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих для приймання, зберігання, обробки, відпускання, перевезення та/або застосування, а власник зобов`язується створити колективу (бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов`язань. Договір підписаний в.о. директора [PERSON] , керівником колективу (бригади) - [PERSON] та членами колективу (бригади): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 01 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Горохівського ВП ГУНП у Волинській області із заявою про скоєний злочин, в якій просив внести відомості про скоєний відносно нього злочин, розпочати розслідування за ст.366 КК України та призначити почеркознавчу експертизу. Як вбачається із висновку експерта №40 від 26 лютого 2018 року (а.с.112-123) підпис в рядку «посада, прізвище, ім`я, по батькові, підпис» в п`ятому рядку графи «Члени колективу (бригади)» в договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження юридичних фактів, за яких може настати матеріальна відповідальність відповідача, таких як: наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв`язок між порушенням трудових обов`язків і шкодою, виною відповідача, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, власник або уповноважений ним орган, повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП України, а саме те, що матеріальна шкода заподіяна підприємству внаслідок порушення покладених на відповідача трудових обов`язків, а також винними протиправними його діями (бездіяльністю). Проте жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин суду не надано, підпис у договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність виконаний не відповідачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 55736,45 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.130, 134, 135-1, 136 КЗпП України,

Outcome: dismissed