Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

позивач та її представник уточнили позовні вимоги та просять суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - відносної її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], передати внуків на виховання бабі [PERSON], зокрема: малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO], присудити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання: [PERSON], [INFO] у розмірі 450 грн., щомісячно та [PERSON], [INFO] у розмірі 450 грн., щомісячно, посилаючись на те, що вона, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, за вказаною адресою, дочка не проживає з 24.08.2014 р. Документом, що підтверджує факт родинних відносин між нею та [PERSON] є свідоцтво про народження дочки серії [NUMBER] виданого відділом актів громадського стану м. Донецька. Необхідність у зверненні до суду зумовлена наступним: Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], [INFO], що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Документом, що підтверджує факт реєстрації шлюбу між відповідачами є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.05.2006 р. Документом, що підтверджує факт місця реєстрації відповідача [PERSON], є його паспорт: серії [NUMBER] виданий Подільським РУ ГУ МВС України у м. Києві від 2004 року. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Документами, що підтверджують факт народження дітей є свідоцтва про народження. Шлюбні стосунки між батьками дітей (відповідачами) фактично припиненні. Станом на сьогоднішній день, діти проживають з нею у її власному житловому будинку та перебувають на її утриманні. Правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на її житло є договір дарування житлового будинку. Згідно п. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України, зазначено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, вітчим. З травня місяця 2014 р., її дочка [PERSON], не цікавиться життям та здоров'ям дітей. Не телефонує до неї та не виявляє бажання спілкуватися з дітьми. Не приймає участі у матеріально - фінансовому забезпеченні дітей та у їх вихованні. Не проявляє до дітей належних батьківських почуттів. А також, не виконує інших батьківських обов'язків. В останнє, бачила дітей у травні місяці 2014 року. Вказане підтверджується актами про обстеження житлово - побутових умов проживання. Батько дитини - [PERSON], не бачив своїх дітей вже понад 4 роки. Життям та здоров'ям дітей не цікавиться. Родинні стосунки з дітьми не підтримує. Разом з цим, їй відомо, що відповідачі живі та здорові. Зокрема, її дочка - [PERSON] проживає у рідної тітки у місті Києві, за адресою: [ADDRESS]. Батько дітей - [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. Батьки дітей на психіатричному чи наркологічному обліку не перебували і не перебувають. На будь-яке психічне (душевне) захворювання не страждали і не страждають. Окрім цього, їй відомо, що батько дітей - [PERSON] схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки, згідно довідки серії КИВ № 08827, виданої Бучанською ВК-85 Київської області від 17.07.2013 р., останній, був засуджений та відбував покарання в кримінально - виконавчій установі на підставі вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21.09.2010 р. за вчинення злочину передбаченого ст. 309 КК України. Стосовно факту невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків, вона зверталась до Кагарлицької РДА Київської області, про що отримала офіційну відповідь, а саме: лист № Ш-281.2 від 12.09.2014 року. З приводу факту невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків, вона також, звернулася до Кагарлицького райвідділу міліції, де її заяву було внесено до єдиного обліку заяв та повідомлень і присвоєно реєстраційний № 3337 від 19.09.2014 року. За таких обставин, вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав на підставі ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі служби у справах дітей Кагарлицької РДА уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, оскільки нею було проведено обстеження та факти щодо відповідача по відношенню до її двох дітей підтвердилися. Кагарлицький міжрайонний прокурор уточнені позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши представника позивача, позивача, Кагарлицького міжрайонного прокурора, представників служби у справах дітей Кагарлицької РДА та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточненні позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено запис відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Кагарлицька районна державна адміністрація як органу опіки та піклування після вивчення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] встановила, що в [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми, які є біологічними дітьми [PERSON]. Відповідно повідомлення [PERSON], мати дітей, [PERSON], з кінця серпня 2014 року дома не проживає, вихованням дітей не займається. [PERSON] за місцем проживання характеризуються посередньо. Алкогольними напоями не зловживає. Рекомендаціями служби у справах дітей та сім'ї щодо подання у розшук [PERSON] проігнорувала. [PERSON] у Кагарлицькому районі не проживає. Інформацією про виховання дітей батьком, [PERSON], районна державна адміністрація не володіє, тому повністю покладається на розсуд суду. Беручи до уваги те, що громадянка [PERSON] порушує вимоги п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України районна державна адміністрація не заперечує проти позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та зрозумілості. Вона повинна зростати на утриманні й за відповідальністю батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Аналогічну норму містять приписи ст. 150 СК України. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду має бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, також вказані обставини підтверджується позитивним висновком Служби у справах дітей Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином, на думку суду, наведені докази у своєї сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача [PERSON] від виховання двох дітей, та свідоме нехтування нею своїми обов'язками щодо дітей, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Враховуючи наведені обставини справи, суд доходить висновку про те, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх двох дітей, не спілкуються з нею, не цікавиться умовами їхнього виховання та станом здоров'я, матеріально не допомагає, тому підлягає позбавленню батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати її розмір, суд на підставі ст. 184 ч. 1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Оцінивши матеріальне становище відповідача, з урахуванням потреб дітей, виходячи з наведених позивачем доводів, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог позивача в цій частині та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь аліменти в твердій грошовій сумі в сумі 450 грн. на місяць на кожну дитину. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 16.02.2015 року і досягнення дітьми повноліття. Окрім того, суд вважає за необхідне передати на виховання позивачу [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у виді судового збору відповідно до ставок, передбачених Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі СК України,

Outcome: approved