Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позиція сторін у справі У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ДОМОБУДІВНИК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії, в якому просив зобов`язати ТОВ «ДОМОБУДІВНИК» здійснити нарахування стягнених в користь [PERSON] , рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2018 року по справі №607/6874/17, заробітної плати за період простою з 01.10.2015 по 14.03.2016 у розмірі 7 225, 79 грн та заробітної плати за період з 14.03.2016 по 17.05.2016 в розмірі 2 849, 10 грн, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 70 219, 79 грн, як заробітної плати без її виплати, включивши її до фонду оплати праці ТОВ «Домобудівник». Зобов`язати ТОВ «ДОМОБУДІВНИК» нарахувати на суму заробітної плати за період простою з 01.10.2015 по 14.03.2016 у розмірі 7 225, 79 грн та заробітної плати за період з 14.03.2016 по 17.05.2016 в розмірі 2 849, 10 грн, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 70 219, 79 грн єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку. Зобов`язати ТОВ «ДОМОБУДІВНИК» надати до Державної податкової інспекції у Печорському районі ГУ ДПС у м. Києві звітність у зв`язку з донарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08. 2018 року у справі №607/6874/17 набрало законної сили 07.11.2018 року. Державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б. М. у виконавчому провадженні ВП №56948884 на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/6874/17, виданого 02.08.2018 року, стягнуто з ТОВ «Домобудівник» в користь [PERSON] : 1) заробітної плати за період простою з 01.10.2015 по 14.03.2016 у розмірі 7225,79 грн та заробітну плату за період з 14.03.2016 по 17.05.2016 в розмірі 2849,10. з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів та обов`язкових платежів; 2) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2016 року по 02.08.2018 року у розмірі 70 219,50 грн; Постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.10.2018 року ВП №56948884 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/6874/17. виданого 02.08.2018 року Тернопільським міськрайонним судом, закінчено з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від 23.02.2021 року Форма ОК-5. ОК- 7, відсутні дані про те, що на заробітну плату за період простою та середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, які стягнуті на користь [PERSON] , не були ТОВ «Домобудівник» нараховані суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем вимог законодавства про обов`язок сплачувати роботодавцем єдиний внесок за застраховану особу та подавати в установленому порядку персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески. У зв`язку з протиправними діями ТОВ «Домобудівник» вказаний період роботи не зараховується до страхового стажу позивача, що порушує права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що вимоги позову підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, задоволено частково позов [PERSON] до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації за невикористану відпустку. Визнано незаконним наказ голови комісії з припинення ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) за №16/05/16-14 від 16 травня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді начальника деревообробного цеху ТОВ «Домобудівник» з 16 травня 2016 року. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь [PERSON] 70 219, 50 (сімдесят тисяч двісті дев`ятнадцять) грн. 50 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2016 року до 02 серпня 2018 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів. Стягнуто із ТОВ «Домобудівник» на користь [PERSON] заробітну плату за період простою з 01.10.2015 по 14.03.2016 у розмірі 7225,79 грн. (сім тисяч двісті двадцять п`ять гривень 79 копійок) та заробітну плату за період з 14.03.2016 по 17.05.2016 в розмірі 2849,10 грн. (дві тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 10 копійок), з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів та обов`язкових платежів. В задоволенні вимог в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки - відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» 1 920, 00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять гривень 00 копійок) судового збору в дохід держави. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від 23.02.2021 року Форма ОК-5. ОК- 7, відсутні дані про те, що на заробітну плату за період простою та середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, які стягнуті на користь [PERSON] , не були ТОВ «Домобудівник» нараховані суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пункту першого статті 1 Закону України «Про збір па обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи; - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Згідно з частиною шостою статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про збір га облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. З наведених вище положень законодавства вбачається, що в разі стягнення судом середньої заробітної плати за вимушений прогул роботодавець зобов`язаний включити стягнену суму до фонду оплати праці, попередньо нарахувавши та відобразивши її в бухгалтерському обліку підприємства, а також у встановленому законом розмірі сплатити єдиний соціальний внесок на відповідний казначейський рахунок органу доходів і зборів. База нарахування єдиного соціального внеску визначається шляхом ділення встановленої судом середньої заробітної плати на кількість місяців, за які вона стягнена. Обов`язковою передумовою перерахування єдиного соціального внеску до бюджету є нарахування роботодавцем вказаної в судовому рішенні суми як заробітної плати та її відображення в бухгалтерському обліку. Натомість, відповідач не здійснив нарахування стягнутої судом суми, не включив її до фонду оплати прані та не обрахував і не сплатив єдиний соціальний внесок до бюджету, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved