Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся з вищевказаним позовом, в якому просить виселити [PERSON], [PERSON], з житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Червоноармійська, 58, без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.12.2007 року, між ВАТ „Державний ощадний банк України (тип акціонерного товариства в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство) та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 570, за яким остання отримала кредит у сумі 825 000 грн., на 240 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту 12.12.2027 року, із сплатою 14,5 % річних за користування кредитом, на придбання житлового будинку. В забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит, [PERSON] передано в іпотеку позивачу житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Червоноармійська, 58. У звязку з порушенням позичальником [PERSON] грошових зобовязань за договором про іпотечний кредит, позивач був змушений звернутися до відповідачів з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Червоноармійська, 58. 03.02.2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області у справі № 2036/2082/12 винесено рішення про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Направлена відповідачам вимога про виселення з предмету іпотеки залишена без задоволення. У звязку з чим, позивач змушений звернутись з цим позовом до суду. Посилаючись на порушення відповідачами положень ст. 40 Закону України „Про іпотеку, ст. 109 Житлового кодексу України, за якою звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення мешканців, позивач прохає винести рішення про виселення громадян з предмету іпотеки. Наявність зареєстрованих у житловому будинку відповідачів перешкоджає примусовому виконанню рішення апеляційного суду Харківської області від 03.02.2014 року у справі № 2036/2082/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач також просить стягнути з відповідачів на свою користь витрати за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., сплачені позивачем при предявленні позову. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16.06.2015 року (а.с. 47), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву в якій проти позову не заперечував, просив розглянути справу згідно діючого законодавства та у його відсутність (а.с. 55). Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність незявившихся осіб за наявними доказами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України (тип акціонерного товариства в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство) та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 570, за яким Позичальник отримав кредит у сумі 825 000 грн., на 240 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту 12.12.2027 року, із сплатою 14,5 % річних за користування кредитом, на придбання житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Червоноармійська, 58, який того ж дня переданий [PERSON] в іпотеку позивачу, згідно укладеного іпотечного договору № 570-1 від 13.12.2007 року. 03.02.2014 року апеляційним судом Харківської області у справі № 2036/2082/12 позов Чугуївського міжрайонного прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10020/0449 філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул.Червоноармійська,58, задоволено у повному обсязі, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, з метою погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит у сумі 1\~064\~688,55 грн. На час укладення іпотечного договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON]М були зареєстровані за іншої адресою, ніж адреса предмета іпотеки, а саме: м. Чугуїв, вул. Харківська, 187/1, згідно довідки від 27.11.2007 року № 3067 Чугуївської міської ради Харківської області. З 05.08.2008 року і на теперішній час за адресою предмета іпотеки: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Червоноармійська, буд. 58, зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Ч. 2 ст. 10 ЗУ „Про іпотеку передбачено, що іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. В порушення п. 4.3.7 іпотечного договору, за яким [PERSON] зобовязалася у тридцяти денний строк повідомити Банк про зміну реєстрації свого постійного місця проживання (реєстрації), та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобовязань за цим Договором, остання не повідомила позивача про реєстрацію місця проживання відповідачів в предметі іпотеки. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Ця норма кореспондується з ч.1 ст. 109 Житлового кодексу УРСР, згідно якої виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивачем рекомендованими листами направлялись листи за вих. №№ 19-14/602-4520, 19-14/604-4521 від 22.11.2013р.; від 10.12.2013р. № 19-14/656-4748, від 11.01.2014р. № 19-14/9, від 04.03.2015р. № 19-14/76-453 за адресою реєстрації місця проживання відповідачів з вимогою про усунення порушень та вимогою про виселення, зняття з реєстраційного обліку з предмету іпотеки протягом 1 місяця, що повернулися з відміткою «по закінченню терміну зберігання». Вищевказаний предмет іпотеки відповідачами не звільнений, чим чиняться перешкоди у його реалізації та виконанні рішення апеляційного суду Харківської області від 03.02.2014 року № 2036/2082/12, виконавчий лист за яким знаходиться на виконанні у Відділі Державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (ВП № 47161611). Вимоги щодо виселення також правомірно гуртуються на положеннях Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до яких реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування з зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу (ст.3). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставах, вказаних у цьому пункті Закону, в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення (ст.7). Відповідно до ч.4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, від майна, домашніх тварин, та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. За таких обставин, суд вважає, що відповідачами порушено положення ст. 40 Закону України „Про іпотеку, ст. 109 Житлового кодексу України, позов підлягає задоволенню, виселенню підлягають відповідачі, які зареєстровані за адресою місцезнаходження предмету іпотеки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., по 121,80 грн. з кожного відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved