Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», предявив позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 січня 2007 року у розмірі 15199 гривень 95 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у позові зазначено дані про те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 січня 2007 року відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач станом на 31 січня 2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 15199 гривень 95 копійок, яка складається з наступного: 6090 гривень 93 копійки заборгованість за кредитом; 6509 гривень 02 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом; 1400 гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень 00 копійок (фіксована частина); 700 гривень 00 копійок (процентна складова). До початку розгляду по суті справи за вказаним вище позовом відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] про визнання договору недійсним, у якому просить визнати недійсним договір № б/н від 29 січня 2007 року, укладений від імені [PERSON] з публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] у зустрічному позові зазначив відомості про те, що він згаданий кредитний договір з позивачем не укладав, його укладала від імені [PERSON] поза його волею колишня дружина [PERSON], яка і користувалася кредитом. У судове засідання представник позивача, публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за довіреністю [PERSON] не зявилася, подала до суду письмові заяви про розгляд справи за її відсутності, де зазначила відомості про те, що вона первісний позов підтримує повністю, а також заперечення на зустрічний позов за змістом якого такий позов публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» не визнається повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов визнав частково, зустрічний позов не підтримав повністю та пояснив про те, що перед укладенням кредитного договору він тривалий період часу уживав алкогольні напої через що його могла привести у відділення публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на даний час його колишня дружина [PERSON], де він міг добровільно підписати документи щодо кредиту, що достеменно він не памятає. На даний час позовна давність щодо частини вимог позивача сплинула і на застосуванні позовної давності він наполягає та про це заявляє. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] у судовому засіданні також первісний позов визнав частково, зустрічний позов не підтримав повністю та пояснив про те, що вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягають, на його погляд, частковому задоволенню за виключенням потреби стягнення з позивача, зокрема, сум штрафів, пені та комісії, позовна давність щодо стягнення яких сплинула. На застосуванні позовної давності він теж наполягає і робить про це заяву. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила в суд свого повноважного представника [PERSON]. Представник відповідача за зустрічним позовом за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов не визнав повністю та пояснив про те, що він переконаний у відсутності правових підстав для його задоволення. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне первісний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю за наступних обставин. Судом зясовано, що між позивачем та відповідачем виникло зобовязання, яке підтверджується даними копії письмового кредитного договору від 29 січня 2007 року (а.с. 11-17), згідно якого кредитодавець (позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») зобовязався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві [PERSON] Г.) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач [PERSON] не виконав умови вказаного кредитного договору, порушивши пункт 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, на яких базуються договірні зобовязання сторін (а.с. 15), своєчасно не повернувши за договором кошти банку, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити, але з урахуванням позовної давності, на застосуванні якої наполягає сторона відповідача [PERSON]. Зокрема, у звязку з порушенням виконання зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 31 січня 2015 року має прострочену заборгованість у розмірі 15199 гривень 95 копійок, яка складається з наступного: 6090 гривень 93 копійки заборгованість за кредитом; 6509 гривень 02 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом; 1400 гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією (за доводами позивача); штрафи: 500 гривень 00 копійок (фіксована частина); 700 гривень 00 копійок (процентна складова), що загалом підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-10). Як видно із вказаного, поряд з позовними вимогами за первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом, позивачем також заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також про присудження штрафів. Сторона відповідача [PERSON] у судовому засіданні заявила про застосування позовної давності. Відповідно до правил ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно з приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право через захист його судом. Статтею 257 Цивільного кодексу України установлена загальна позовна давність три роки, а п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення пені чи штрафу установлена спеціальна позовна давність один рік. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Виходячи із результатів системного аналізу наведених норм права та викладених обставин справи суд переконаний, що перебіг позовної давності за вимогами на підставі кредитного договору розпочався з дня, наступного за строком останнього платежу за кредитною картою, виданою на виконання умов договору, який було здійснено шляхом проведення операції з поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування 16 вересня 2013 року (про що свідчать дані листа позивача на а.с. 125 та відомості виписки з карткового рахунку на а.с. 165). Таким чином, позовна давність для стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом у даній справі спливатиме після 16 вересня 2016 року, а для пені та штрафів після 16 вересня 2014 року. Втім, позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом 29 березня 2015 року (згідно штампу на конверті, що знаходиться на а.с. 25), тобто з пропуском позовної давності для вимог щодо стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] за первісним позовом суму заборгованості за кредитними договором у розмірі 12599 гривень 95 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6090 гривень 93 копійки та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 6509 гривень 02 копійки, а у стягненні 1400 гривень 00 копійок заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом і штрафів в сумах 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) і 700 гривень 00 копійок (процентна складова) відмовити за пропуском позовної давності. Приходячи до висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої позивачем 1400 гривень 00 копійки заборгованості за пенею та комісією суд зауважує, що так заборгованість тільки названа позивачем, але за своєю сутністю вона є штрафом, про що свідчать відомості про нарахування штрафів за даними виписки по картковому рахунку (а.с. 126 170), які повністю співпадають з даними розрахунку заборгованості за позовом, у якому вони поіменовані як «комісія та пеня» (а.с. 7-10). У задоволенні зустрічного позову суд убачає за необхідне відмовити повністю за відсутністю підстав для задоволення, адже у судовому засіданні не установлено, що доводиться даними наведеного вище пояснення відповідача [PERSON], підстав для однозначної констатації факту порушення волевиявлення зазначеного відповідача при укладенні кредитного договору як того вимагають положення ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial