overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2014 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно. Він є спадкоємцем померлої за заповітом та протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріуса та подав заяву про прийняття спадщини, але зясувалося що приватний нотаріус лише посвідчив його підпис на заяві та не зареєстрував її у встановленому закону порядку. Після спливу шестимісячного строку вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, але їй було в цьому відмовлено з тих причин, що вона вчасно не прийняла спадщину. Вважає, що ним з поважних причин пропустила строк прийняття спадщина. Тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, визначивши його в три місяці. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та 3-і особи повідомлялися про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися.. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Після її смерті залишилось спадкове майно. З заявами про прийняття спадщину у встановлений законом шестимісячний строк жодна особа не зверталася, що підтверджується повідомленням нотконтори про відсутність спадкової справи.. Строк для прийняття спадщини закінчився 27.05.2015 року. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом (а.с. 18), але з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулася з поважної причини. Про поважність пропуску вказаного строку свідчить те, що у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON], якій 24.01.2015 року посвідчив її підпис на заяві адресованій «Органам нотаріату та всім, кого це стосується за належністю» про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Вказана нотаріально посвідчена заява була видана позивачу, яка добросовісно помиляючись щодо дотримання нею порядку прийняття спадщини, вважала, що вона вчинили усі дії необхідні для вступу у спадщину. У звязку з чим, у визначений законом 6 місячний строк з дня відкриття спадщини позивач не подала вказану заяву до органів нотаріату України за місцем відкриття спадщини. За наведених обставин суд вважає, що позивачем з поважних причин (якою є невірне розуміння положень закону) був пропущений строк для прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк в три місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-18045-271207, за умовами якого останній надано кредит у сумі 1674,00 грн. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою процентів зі ставки 0,01 % в рік. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 10.03.2014 р. у сумі 1574,07 грн., з яких: 1574.02 грн. - за сумою кредиту, 0,05 грн. - за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав письмову заяву з проханням розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка - будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-18045-271207, за умовами якого останній надано кредит у сумі 1674,00 грн. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою процентів зі ставки 0,01 % в рік, а також за ведення кредитної справи в розмірі 0% в місяць відповідно до п.2.5 Договору. (а.с.2-4). Позивач свої договірні зобов'язання виконав належним чином, проте, відповідачка свої договірні зобов'язання належним чином не виконала, допустивши утворення заборгованості по Договору № 002-18045-271207 від 27.12.2007 р., станом на 10.03.2014 р. у сумі 1574,07 грн., з яких: 1574.02 грн. - за сумою кредиту, 0,05 грн. - за відсотками. (а.с. 7-8). За приписами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі - необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором № 002-18045-271207 від 27.12.2007 р., яка утворилася станом на 10.03.2014 р. у сумі 1574,07 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати без їх участі. В судове засідання відповідач також не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був увідомлений належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 27 березня 2009 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 313, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Від спільних відносин мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В зв'язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім'ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27 вересня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, направивши зяаву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 27 вересня 2008 року, який зареєстровано у виконкомі Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 11 (а.с. 7). Від спільних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. В судове засідання відповідач також не зявився, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 27 квітня 1996 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Верхньосироватської сільської ради Сумського району Cумської області, за актовим записом № 09, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Від спільних відносин неповнолітніх дітей не мають. В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтри мав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 27 серпня 2016 року, який зареєстровано у виконкомі Низівської селищної ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 05 (а.с. 8). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2011 року уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER], з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за користування. Тому позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 4345 грн. 02 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач позов не визнав та зазначив, що кошти брав у кредит. Кредит повертав відповідно до розрахунків. Вважає, що боргу немає. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 28.01.2011 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER], з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати за користування відсотки щомісячними платежами, оплачувати розрахунково-касове обслуговування. /а.с. 5-14/ Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за користування. Тому станом на 17.01.2014 року має перед позивачем борг у сумі 4345 грн. 02 коп., з яких 2105,09 грн. тіло кредиту, 688,15 грн. прострочене тіло кредиту, 1551,78 грн../а.с.15/ Із викладеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 1046-1056 ЦК України, відповідно до яких заявлена заборгованість підлягає стягненню. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача документально підтверджені витрати позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2013 року банк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5810 грн.. під 19,99 % річних та сплатою комісії в розмірі 2,49 %. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно частками сплачувати кредит, відсотки за користування ним та комісію. Однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Станом на 10.07.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 14458,40 грн.. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 14458,40 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 28.01.2013 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5810 грн. під 19,99 відсоток річних та зі сплатою комісії в розмірі 2,49 %. За умовами договору відповідач мав щомісячно частками погашати кредит, відсотки за користування ним та сплачувати комісійні платежі. Також за умовами договору встановлена пеня в розмірі 0,3% від простроченої суми за кожен день прострочення в разі несвоєчасного виконання зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом. . Вказані обставини підтверджуються копією заяви, Умов надання та обслуговування кредитів та споживчі цілі, додатку № 1 до договору. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і припинив внесення щомісячних платежі за кредитом. Станом на 10.07.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 14458,40 грн.., яка складається з з заборгованості за кредитом в сумі 5509,19 грн., заборгованості зі сплати відсотків 840,24 грн., за комісією - 2314,72 грн. та зі сплати пені в розмірі 5794,24 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором між сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 14458,40 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28.02.2018 р. був звільнений з роботи у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за п.3 ст.38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 7645,96 грн. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому повинен виплатити йому середній за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 28.02.2018 р. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 7645,96 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 12.10.2018 р. відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 02.11.2018 року. В матеріалах справи наявно відповідь від 07.08.2018 р. надана директором [PERSON], відповідно до якої відповідач визнав заборгованість по заробітній платі станом на 07.08.2018 року у розмірі 7645 грн. 96 коп., зазначив розмір середньоденної заробітної плати у розмірі 186 грн. 48 коп. 02.11.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «МАШ-СЕРВІС», звільнений з 28.02.2018 р. по переводу до ПАТ «Сумське НВО» за п.3 ст.38 КЗпП України. Згідно Довідки ТОВ «МАШ-СЕРВІС» № 124 від 07.08.2018 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 186 грн. 48 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 28.02.2018 року по 02.11.2018 року становить 170 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 31701 грн. 60 коп. (186,48 грн. х 170 = 31701 грн. 60 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з ТОВ «МАШ-СЕРВІС» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2018 року по 02.11.2018 року включно у сумі 31701 грн. 60 коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved