Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 липня 1986 року він уклав шлюб з [PERSON]. 17 листопада 2005 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] З колишньою дружиною позивач не спілкується з 1999 року. З того часу вона у будинку не проживає. З донькою позивач не спілкується з 2003 року. З того часу також жодного дня не проживала у будинку. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Позивач являється одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачі не проживають за вказаною адресою їх реєстрації, особистих речей чи будь-якого іншого їх майна у будинку не має. Будь-якої письмової домовленості між сторонами щодо проживання відповідачів у будинку позивача немає. Реєстрація відповідачів у будинку порушує право позивача на вільне володіння будинком. Тому позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи шляхом подачі оголошення в пресі, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Судом встановлено, що 05 липня 1986 року позивач уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС міськвиконкому м. Суми, запис № 1312. 17 листопада 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним записом відділу реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області у паспорті позивача та копією Свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується записом у паспорті позивача. З колишньою дружиною позивач не спілкується з 1999 року. З того часу вона у будинку не проживає. А з донькою позивач не спілкується з 2003 року. З того часу також жодного дня не проживала у будинку. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою управління СМР «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» та копією з будинкової книга. Позивач являється одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 08.12.2005р., копією витягу про реєстрацію та копією технічного паспорту. Відповідачі не проживають за вказаною адресою їх реєстрації, особистих речей чи будь-якого іншого їх майна у будинку не має. Реєстрація відповідачів у будинку порушує право позивача на вільне володіння будинком. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у родинних стосунках, однак власник будинку не має ніяких обов'язків по наданню житла відповідачам. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача, по суті справи повідомили, що не бачили відповідачів вже понад 10 років. Відповідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та оскільки відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні його прав як власників майна, більше строку встановленого в ст. 405 ЦК України не проживають за місцем реєстрації без поважних причин, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На відшкодуванні судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, позивач не наполягав. На підставі наведеного та

Outcome: approved