Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування вимог вказав, що 07.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2013 року має заборгованість - 36357,71 грн., яка складається з наступного: 9569,60 грн. - заборгованість за кредитом; 24 580,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1707,51 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.03.2006 року у розмірі 36357,71 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 363,58 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснила, що банк надав кредит відповідачу 07.03.2006 року. Пам'ятка клієнта підписувалася клієнтом, а також була видана безпосередньо і клієнту. На ім'я відповідача було відкрито картковий рахунок в банку і він отримав кредитну картку «Універсальна». Строк дії цієї картки три роки, в даному випадку строк дії картки був по березень 2009 року. Після закінчення строку дії картки знімати гроші по ній не можливо, а можливо тільки покласти гроші. Відповідачу був відкритий картковий рахунок № [NUMBER], цей рахунок зазначений банком в заяві клієнта, дата відкриття карткового рахунку - 24.03.2006 року. На час укладання договору 07.03.2006 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт в розмірі 5000 грн. і надана йому кредитна картка, за допомогою якої він мав можливість отримувати у кредит кошти. Згодом розмір кредитного ліміту для відповідача було змінено: 25.04.2006 року було збільшено кредитний ліміт з 5000,00 грн. до 10010 грн. 29.09.2006 року у відповідача вперше виникла прострочена заборгованість за кредитом, на той час загальна сума коштів отриманих по картці становила 8200 грн. Відповідач в подальшому неодноразово сплачував прострочену заборгованість і знову отримував в кредит гроші по картці. Останній раз відповідач здійснював оплату на погашення заборгованості 13.04.2010 року. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач не визнає сам факт отримання ним кредитної картки, ніяких доказів з цього приводу позивачем не надано. Також просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову, оскільки строк позовної давності в 3 роки сплинув як з часу дії картки, про наявність якої стверджує позивач, так і з часу останнього платежу по кредиту. Вислухавши пояснення представників сторін, та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-10, 25, 27). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31.05.2013 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 36357,71 грн. (а.с. 22-24). Згідно виписки руху коштів по рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], а також згідно пояснень представника позивача, останній платіж за отриманим кредитом відповідачем здійснено 13.04.2010 року в сумі 745,20 грн. (а.с. 108). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, судом встановлено, що згідно розрахунку позивача за отриманим відповідачем 07.03.2006 року кредитом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 36357,71 грн. Разом з тим, оскільки згідно пояснень представника позивача у відповідача вперше виникла прострочена заборгованість за кредитом 29.09.2006 року, останній платіж на погашення отриманого кредиту було здійснено відповідачем 13.04.2010 року, кінцевий термін повернення кредиту згідно умов договору відповідає строку дії картки, який згідно пояснень представника позивача становив три роки та закінчився у березні 2009 року і будь яких доказів щодо видачі відповідачу нової картки суду не надано, та враховуючи що позивач звернувся з даним позовом до суду 04.07.2013 року і представник відповідача заявляє про застосування позовної давності у спорі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок спливу позовної давності, яка відповідно до ст.257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки. При цьому відповідно до ч.2 ст.214 та ст.360-7 ЦПК України суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові ВСУ від 19.03.2014 року по справі № 6-14цс14, згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Outcome: dismissed