Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 р. звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою, крім позивача, зареєстрована також колишня невістка [PERSON] , яка за місцем реєстрації не проживає понад чотири роки, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере, її особистих речей у квартирі нема, квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідача порушує право позивача як власника майна щодо вільного користування своїм майном, сплатою надмірних коштів за комунальні послуги. З огляду на викладене, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.11.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (ас. 30). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.26), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 03.04.2008 р. (а.с. 14). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києві, станом на 17.08.2018 р. за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованою позивач та [PERSON] (а.с. 9). Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 30.10.2018 р. (а.с. 16). Відповідно до акту від 16.10.2018 р., 05.09.2018 р., 22.08.2018 р., 28.09.2018 р., підписаним сусідами та начальником ЖЕД №3 зафіксовано факт того, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає впродовж останніх 12 місяців (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач є законним власником квартири, а зареєстрований в цій квартирі відповідач фактично в ній не проживає понад п`ять років, комуцнальні послуги не сплачує, особисті речі відповідача у кваритрі відсутні, реєстрація відповідача призводить до порушення права власності позивача, сплати надмірних коштів за комунальні послуги, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved