Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач у жовтні 2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просила стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в сумі 8 017,74 грн, оплату за проведення експертизи у розмірі 380,00 грн та судові витрати у розмірі 580,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 24.02.2015 в м. Києві з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 8 017,74 грн. За проведення технічного обстеження позивачем додатково сплачено 380,00 грн. Відповідач добровільно в позасудовому порядку не відшкодовує шкоду. [PERSON] наполягає на стягненні матеріальної шкоди саме з відповідача, а не страхової компанії, в якій був застрахований автомобіль, на якому скоєно ДТП. 28 липня 2017 року по справі відкрито провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у повному обсязі, оскільки на дату скоєння ДТП автомобіль її довірителя був застрахований, а тому, на її думку, позивач може проводити стягнення виключно зі страхової компанії. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року по справі №3/756/1495/15 [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до зазначеної постанови відповідач 24 лютого 2015 року, керуючи автомобілем «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). Власником вищезазначеного автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER], є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.5). Для того, щоб отримати визначений рівень пошкодженості автомобіля позивач була змушена сплатити 380,00 грн суб'єкту оціночної діяльності, сплата підтверджується квитанцією № 319714 (а.с.26). Згідно звіту №134/15 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 12 березня 2015 року загальна вартість завданого матеріального збитку автомобілю позивача становить 8 017,74 грн (а.с.9-13). Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно наданої МТСБУ інформації, відповідно до полісу страхування АІ №709968 станом на 24.02.2015 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким, відповідач вчинив правопорушення, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, була застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Окрім того МТСБУ доводить до відома, що ПрАТ «СК «Україна» через заборгованість до фондів МТСБУ позбавлена з 01.07.2015 членства в МТСБУ. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 16 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Однак відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.? Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 у справі N 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, беручи до уваги ті обставини, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була завдана майнова шкода у розмірі 8 017,74 грн, суд вбачає необхідним стягнути вказану шкоду з відповідача на користь позивача. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача оплату за проведення експертизи у розмірі 380,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 580,00 грн, що підтверджується квитанцією про його оплату (а.с.2). На підставі вищевикладеного та ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: approved