Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що працювала у відповідача та 28.02.2017 р. звільнилася з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При цьому їй не було виплачено заробітну плату, яка належить при звільненні, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги, письмово про належні суми до виплати їй не повідомили. Фактично відповідач перерахував на її картковий рахунок суму 16054,37 грн. лише 25.09.2017 р., внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість з виплати суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, яку їй виплатити відмовилися. Загальна кількість робочих днів, за які їй нараховується середній заробіток складає 84 дні. Зазначає, що 26.09.2017 р. уклала договір про надання юридичних послуг з ФОП [PERSON] з метою захисту цивільних прав. Просила стягнути з відповідача на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку виплати по день фактичного розрахунку з 28.02.2017 р. по 25.09.2017 р., витрати на правову допомогу у сумі 900 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, згідно наданого відповідачем розрахунку. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що заборгованість по заробітній платі, що підлягала сплаті позивачу складала 16054,37 грн. та була виплачена у повному обсязі 25.09.2017 р. Визнає заборгованість по виплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 01.03.2017 р. по 25.09.2017 р. за 80 робочих днів у розмірі 14536 грн. 00 коп. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнена з 28.02.2017 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. 25.09.2017 р. відповідач ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» провів розрахунок з позивачем по заробітній платі та перерахував на рахунок позивача кошти у сумі 16054,37 грн., що підтверджується розрахунковим листом № 24336 від 25.09.2017 р. (а.с. 40) та випискою по особовому рахунку [PERSON], відкритому у ПАТ КБ «Укрсиббанк», № 26259002016659 (а.с. 14). У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» № 16-07/1541 від 01.12.2017 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 181 грн. 70 коп. (а.с. 39). Період затримки розрахунку з моменту звільнення позивача, тобто з 01.03.2017 р. по день фактичного розрахунку 25.09.2017 р. становить 80 робочих днів (березень 12, квітень 11, травень 12, червень 10, липень 13, серпень 14, вересень - 8), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 14536 грн. 00 коп. (181,70 грн. х 80 = 14536 грн. 00 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.03.2017 року по 25.09.2017 року включно у сумі 14536 грн. 00 коп. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. 26.09.2017 р. між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого [PERSON] надає юридичні послуги замовнику шляхом усного та письмового консультування, складання необхідних процесуальних документів, заяв, клопотань, вимог, скарг, претензій, позовних заяв, заперечень, інших документів, надання послуг щодо захисту прав та інтересів замовник в органах судової влади. За надані послуги замовник виплачує виконавцю плату у розмірі затверджених тарифів, згідно фактично наданих послуг та виставленого рахунку. Оплата за надані послуги підтверджується квитанцією (а.с. 44). Так, [PERSON] надавала послуги [PERSON] щодо надання консультацій, складання позовної заяви, складання та подання заяви про надання довідки про заробітну плату, складання заяви про витребування доказів у справі згідно з договором про надання юридичних послуг, тому суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у розмірі 640 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved