Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулась до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і свої вимоги мотивує тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . По відношенню до дитини [PERSON] - вона є одинокою матір`ю. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] 29.12.2016 року уклали шлюб. До служби у справах дітей Сумської міської ради 25.01.2019 року надійшла інформація від служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, що на території Вирівської сільської ради Білопільського району наприкінці жовтня 2018 року із м. Суми прибула сім`я [PERSON] та [PERSON] .. У родині виховуються двоє малолітніх дітей, які з 03.12.2018 року за заявою матері тимчасово влаштовані до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини у зв`язку із складним матеріальним становищем та необхідністю лікування батьків від алкогольної залежності. 02.01.2019 року мати [PERSON] звернулася до служби із заявою про продовження терміну перебування дітей у закладі та повідомила, що на даний час проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Також зазначено, що батько меншої дитини [PERSON] не виявив бажання повертати дітей у свою родину та не співпрацює із працівниками служби, продовжує зловживати спиртними напоями. На даний час відсутні будь-які дії з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підтвердження наявності у них бажання повернути на виховання дітей. Під час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини, мати дітей відвідувала тричі 22.12.2018 року, 30.01.2019 року, 15.02.2019 року, батько - тричі 22.12.2018 року, 04.02.2019 року (з запахом алкоголю) та 03.05.2019 року разом з тіткою. Відповідно до інформації Сумського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 2016 року [PERSON] перебуває на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. З 2018 року до центру почали надходити повідомлення від лікарів щодо неналежного виконання [PERSON] . рекомендацій, а також від працівників поліції щодо вживання спиртних напоїв в присутності малолітніх дітей. Родина постійно змінювала місце фактичного проживання. Відповідно до характеристик від дільничного офіцера Сумського ВП ГУНП в Сумській області батьки дітей характеризуються з негативного боку, схильні до вживання спиртних напоїв, неодноразову притягувалися до адміністративної відповідальності. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також просять стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на особистий рахунок обох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Представник позивача Служби у справах дітей Сумської міської ради Нікітін О.О. в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися. Одночасно також були повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 30.07.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30.08.2019 року. Підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю їх належного сповіщення. Ухвалою від 07.10.2019 року справу призначено до розгляду на 14.11.2019 року, судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідачів. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5-7). По відношенню до дитини [PERSON] - [PERSON] є одинокою матір`ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.6). Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] з 29.12.2016 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с.9). 25.01.2019 року до Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшла інформація від служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, що на території Вирівської сільської ради Білопільського району наприкінці жовтня 2018 року із м. Суми прибула сім`я [PERSON] та [PERSON] .. У родині виховуються двоє малолітніх дітей, які з 03.12.2018 року за заявою матері тимчасово влаштовані до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини у зв`язку із складним матеріальним становищем та необхідністю лікування батьків від алкогольної залежності. 02.01.2019 року мати [PERSON] звернулася до служби із заявою про продовження терміну перебування дітей у закладі та повідомила, що на даний час проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Також зазначено, що батько меншої дитини [PERSON] не виявив бажання повертати дітей у свою родину та не співпрацює із працівниками служби, продовжує зловживати спиртними напоями (а.с.22). На даний час будь-які дії з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підтвердження наявності у них бажання повернути на виховання дітей відсутні. Відповідно до інформаційного листа Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 03.07.2019 року №631/14, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають у будинку дитини з 03.12.2018 року і по сьогоднішній день на повному державному утриманні. За час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини мати дітей відвідувала тричі 22.12.2018 року, 30.01.2019 року, 15.02.2019 року, батько - тричі 22.12.2018 року, 04.02.2019 року (з запахом алкоголю) та 03.05.2019 року разом з тіткою (а.с.11). Відповідно до інформації Сумського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 2016 року [PERSON] перебуває на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.15). З 2018 року до центру почали надходити повідомлення від лікарів щодо неналежного виконання [PERSON] рекомендацій, а також від працівників поліції щодо вживання спиртних напоїв в присутності малолітніх дітей (а.с.19, 20). Родина постійно змінювала місце фактичного проживання. Відповідно до характеристики від дільничного офіцера Сумського ВП ГУНП в Сумській області [PERSON] та [PERSON] характеризуються з негативного боку, схильні до вживання спиртних напоїв, неодноразову притягувалися до адміністративної відповідальності (а.с.23). Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В даній ситуації суд, дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дітей, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що батьки піклується про дітей та приймають особисту участь у вихованні дітей - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідачів, свідчить про незацікавленість їх як батьків у долі дітей, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на особистий рахунок обох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути по 768 грн. 40 грн. судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved