Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач у березні 2017 р. звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.12.2017 (а.с. 55-59) зазначила, що 10.03.2017 р. поштовим відправленням отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису №1142 від 15.12.2016, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Бойко О.В. про стягнення з неї на користь КС «Співдружність» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 26 291,53 грн. Вказаний виконавчий напис вважає таким, не підлягає виконанню з огляду на те, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, договір не є іпотечний, сума боргу є спірною, позивачем достроково виплаченого суму заборгованості, нарахування відповідачем штрафних санкцій, пені не відповідають положенням закону, а тому, з просить визнати виконавчий напис нотаріуса від 15.12.2016 таким, що не підлягає виконанню, стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. Ухвалою суду від 28.03.2017 відкрито провадження по справі. 18.05.2017 до суду від представника КС «Співдружність» надійшли заперечення на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, зазначає, що позивачем належним чином умови договору не виконувались, не дотримано графіку платежів, проплати виконувались не в повному обсязі, у зв`язку з чим застосовувались штрафні санкції - пеня в розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми несплаченого в строк платежу. Позивач неодноразово повідомлялась про наявність заборгованості через порушення умов кредитного договору, проте, в добровільному порядку та належним чином умови договору не виконувала, на підставі чого відповідач звернувся до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису, який 15.12.2016 було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства та на підставі п. 2 переліку документів, затверджених Постановою КМУ від 29.09.1999 №1172, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку (а.с. 32-33). Ухвалою суду від 05.06.2018 розпочато та відкладено підготовче судове засідання (а.с. 71-72). 24.09.2019 підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача КС «Співдружність» проти позову заперечував з підстав необгрунтованості та безпідставності позовних вимог, вимоги, викладені у запереченнях підтримав та додатково зазначив, що виконавчий напис вчинено на підставі п. 2 переліку документів, затверджених Постановою КМУ від 29.09.1999 №1172, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку, а не п. 1 Постанови, як зазначає позивач. Крім того, позивачем порушено графік погашення заборгованості. Сплачена позивачем сума боргу з підрахунків останньої, становить 25 613,00 грн., в той час, коли виконавчий напис вчинено на суму 26 291,53 грн., що є меншим за розміром, а тому сума заборгованості має місце. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (а.с. 66, 67, 75, 76, 81, 84-85), причин неявки суду не відомі, а тому суд вважає можливим розглянути позов у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2014 р. КС «Співдружність» та [PERSON] уклали кредитний договір №140910/с. В силу п. 1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 15 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 24 міс. (п. 2.1). Плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою. Річна ставка переплати за кредитом на умовах дотримання графіку розрахунків становить 34,87 % (п. 3.1) (а.с. 8). Нарахування процентів здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягає неустойка (штраф або пеня), в другу чергу проценти за користуванням кредитом, а в третю - сума кредиту (пункт 3 договору). У разі своєчасного ненадходження (прострочення) повністю або частково, планового платежу встановленого графіком розрахунків, кредитодавець нараховує, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми несплаченого в строк платежу (п. 7.3). Пунктом 1.1 додаткового договору до кредитного договору №140910/с від 26.09.2014 р. сторони домовились, що протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, фіксована процентна ставка встановлюється у розмірі 365 %річних, тобто 1 % денних на суму залишку по кредиту (а.с. 10). 15.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. вчинено виконавчий напис, яким пропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь КС «Співдружність» невиплачені в строк на підставі кредитного договору №14910/с від 26.09.2014 грошові кошти в розмірі 11 100,63 грн. - основна сума кредиту; проценти за користування кредитом - 8 389,86 грн., штраф - 5 550,32 грн., пеня - 0,31 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 1 250, 41 грн. (а.с. 104). 10.02.2017 р. старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вахрушевою Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису №1142 виданого 15.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. про стягнення з [PERSON] на користь КС «Співдружність» невиплачені в строк на підставі кредитного договору №140910/с від 26.09.2014 р. грошові кошти на загальну суму 26 291,53 грн. (а.с. 11). В період з січня 2015 р. по грудень 2015 р. позивач здійснювала оплату заборгованості по кредитному договору, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 13-22). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що кредитний договір не посвідчено в нотаріальному порядку, сума боргу є спірною, оскільки щомісячно сплачувала кошти в якості погашення заборгованості, а тому відсутні підстави застосування та сплати неустойки (штрафу та пені). З наведеного вбачається, що вказана сума заборгованості не є безспірною, позивачем щомісячно в період з січня 2015 р. по грудень 2015 р. здійснювалась оплата заборгованості по кредитному договору, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 13-22). Відповідачем не заперечувався факт сплати боргу позивачем, кредитна спілка посилалась лише на порушення графіку погашення заборгованості. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановив належним чином безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та не врахував, що наявність зазначених вище розбіжностей, що свідчить про спірний характер заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису були відсутні документи на підтвердження безспірності вимог банку. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved