Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (далі - ТОВ «Сітісервіс-КР») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, який обґрунтовувало тим, що з 01.02.2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Починаючи з 01.02.2014 року та по 01.09.2017 року позивач надавав відповідачам за адресою: [ADDRESS], житлово-комунальні послуги на суму 7810,91 грн. Вказана сума відповідачем не сплачена, тому позивач змушений звернутися до суду. Крім того, згідно вимого ст.625 ЦК України, відповідач зобов'язаний також сплатити інфляційні втрати, які станом на 01.09.2017 року становлять 2526,86 грн. та суму трьох процентів річних 393,48 грн. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29.06.2017 року було скасовано судовий наказ, виданий за заявою ТОВ «Сітісервіс-КР» про стягнення заборгованості з відповідачів. На підставі вищевикладеного, позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 7810,91 грн., інфляційні витрати 2526,86 грн., 3% річних - 393,48 грн., а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття1, частина друга статті3, стаття19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які з 01.02.2014 надає ТОВ «Сітісервіс-КР», як управитель будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до п. 1ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII, з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З розрахунків, наданих позивачем, підтверджується факт наявності заборгованості відповідача, яка з 01.02.2014 по 01.09.2017 та складає 7810,91 грн. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги належним чином не виконували, у зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 2526,86 грн. та 3% річних у розмірі 393,48 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у зв'язку із несплатою відповідачами за отримані житлово-комунальні послуги позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до наданих розрахунків (а.с. 4-6) також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачами судових витрат також підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved