Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 4 431,49 доларів США (що еквівалентно 35 420,91 грн. по курсу НБУ станом на 27.02.2013 р.) та пені 35 871, 19 грн. також, сплачені судові витрати у розмірі 712 грн. 92 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №197/07-Ф від 13.07.2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16 937,82 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 11.30% річних зі строком користування до 13.07.2014 року.Відповідач зобов'язався у встановлений договором строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними та комісійну винагороду. Сплату кредиту, процентів за користування наданим кредитом та комісійної винагороди відповідач повинен був здійснювати відповідно до умов кредитного договору та Графіку погашення заборгованості. Уклавши з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. В період розгляду справи відповідачем погашена сума заборгованості за кредитом та по процентам, але залишилися не сплачена заборгованість по неустойки ( пені та штрафу) , яка на момент подачі позову 29.03.13 р. була 35871,19 грн., а станом на 24.12.2014 р. з урахуванням періоду з 24.12.2013р по 24.12.2014 р. 82 103,23 грн., а всього сума неустойки складає 117974,42 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти позовних вимог в частині зарахованих сум пені та штрафи, посилаючись на обставини в яких опинився [PERSON] та члени його родини, а саме: важкий фінансовий стан через тривалу важку хворобу дружини, яка була в комі протягом 9 місяців, а потім її смерті. Кошти, які були відкладені для погашення чергових платежів по кредитному договору, та інші збереження були витрачені на купівлю дорогих ліків, численних обстежень хвороби. [PERSON] ненавмисно ухилявся від виконання своїх зобов'язань, він повідомляв банк про свої положення і надавав документи для підтвердження вказаних обставин, але відповіді не отримав. Він не ухилявся від виконання своїх зобов'язань, про що свідчить той факт, що у листопаді 2014 року він закінчив погашати заборгованість по тілу кредиту та процентам. Просять застосувати строки позовної давності, а крім цього, застосувати вимоги ст.551 ЦК України з огляду на вказані обставини. Суд, вислухавши сторони та дослідивши надані позивачем докази у їхній сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 липня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (відповідно до статуту, який затверджено Загальними зборами акціонерів, правонаступником всіх правових зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» ) та [PERSON] було укладено кредитний договір №197/07-Ф. Відповідно до п. 2.1, п.3.2 зазначеного договору, банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 16 937,82 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,30 % річних на строк до 13.07,2014 року. Для надання кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами банк відкриває позичальнику позичковий рахунок [NUMBER] (п.2.2 кредитного договору). Кредитні ресурси отримані позичальником за даним договором використовуються за цільовим призначенням для придбання автомобіля «Mitsubishi Lancer» (п. .2.3 кредитного договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі заяви позичальника, за погодженням з банком. У п. 3.3 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з « 1» по « 10» число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 293,00 доларів США та нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов'язується здійснити не пізніше « 13» липня 2014 року. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за процентною ставкою 11,30 % річних в період з 13.07.2007 р. по 13.07.2008 р.. (п.4.1.1 кредитного договору). В період з 14.07.2008 р. по 13.07.2009 р. сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за процентною ставкою 11,10 % річних (п.4.1.2 кредитного договору). В період з 14.07.2009 р. по 13.07.2010 р. сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за процентною ставкою 10,80 % річних (п.4.1.3 кредитного договору). Нарахування процентів проводиться за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок, (п. 4.2 кредитного договору). Відповідно до п.4.3 кредитного договору, позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, в термін з « 1» по « 10» число кожного місяця, згідно із Графіком зниження розміру заборгованості. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок [NUMBER]. Датою сплати процентів є день зарахування необхідної суми на рахунок, (п. 4.5 кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 611 ПК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 27.02.2013 р. по укладеному з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» кредитному договору №197/07-Ф від 13.07.2007 року була нарахована неустойка ( пеня та штрафи) у сумі 35 871,19 грн. Ця сума стягнути згідно рішенню Фрунзенського райсуду м. Харкова від 2014р., але 23.12.2014 року заочне рішення було скасовано. В листопаді 2014 року відповідачем [PERSON] була повністю погашена заборгованість по кредиту та по процентам, про що представник позивача не заперечував. За період з 24.12.2013 року по 24.12.2014 р. банком була нарахована пеня в сумі 82103,23 грн., а загальна сума неустойки складає 117 974,42 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосовувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що несвоєчасна сплата по кредитному договору та порушення його умов сталося у зв'язку з настанням тяжких життєвих умов в яких опинився відповідач у період з вересня 2011 року по грудень 2012 року. Так, 23.09.2011 року його дружина [PERSON] впала в кому, в якої знаходилися 10 місяців і тому кошти тратилися на ліки та відновлення її нормальної життєвої діяльності. Відповідач доглядав за своєю дружиною до її смерті [INFO]. У 2013 році - 2014 р. [PERSON] продовжував виконувати свої зобов'язання та в листопаді 2014 р. погасив усю заборгованість. Враховуючи, конкретні обставини справи, те що відповідач не ухилявся умисно від виконання своїх зобов'язань перед банком, а не сплата кредиту була пов'язана з трудними сімейними обставинами, а також суд враховує, що відповідач погасив заборгованість за основним боргом та відсотками у повному обсязі, приходить до висновку, що розмір неустойки необхідно зменшити до 8000 грн. У порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial