Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач у липні 2020 р. звернулася до суду через уповноваженого представника - адвоката Таранець К.О. з позовом до відповідачів та просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №5030. У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник вказує, що позивач має намір відчужити квартиру, для чого необхідно буде зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб, проте право розпорядження позивача обмежено тим, що у квартирі, крім неї, прописані інші родичі, зокрема відповідачі, котрі не мають можливості самостійно знятись з реєстрації. Зазначає, що відповідачі понад 12 років виїхали за межі України та постійно проживають у Сполучених Штатах Америки. У вищезазначеній квартирі відсутні речі відповідачів, спільного господарства з позивачем не ведуть, участі в утриманні житла не приймають. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі. Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання 18.11.2020 року не з`явився, про дату, місце та час були повідомлені належим чином та своєчасно, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачі подали заяви про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2007 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с.11-12). З позову вбачається, що вищевказаній квартирі зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року (надалі - Правила). Згідно з пунктом 26 Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як убачається з матеріалів справи відповідачі виїхали до Сполучених Штатів Америки та звертались до компетентних органів із нотаріально посвідченими заявами про скасування реєстрації у спірній квартирі (а.с.20-25), проте їм було відмовлено з посиланням на не надання необхідних документів або інформації, що підтверджувала б втрату права користування. Враховуючи те, що відповідачі визнали позовні вимоги в повному обсязі та той факт, що позивач є власником квартири, у якій зареєстровані відповідачі, фактично за наведеною адресою відповідачі понад 12 років не мешкають, що ними і не оспорюється, суд вирішує задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved