Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач у березні місяці 2015 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання квартири [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], поділити між [PERSON] і [PERSON] права та обов'язки, що виникли між ними в період перебування у шлюбі, визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири, визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири, визнати за [PERSON] обов'язок повернення ПАТ «УкрСиббанк» остатку кредиту в сумі 11095, 505 дол.США на виконання умов кредитного договору №0011000598000 від 04.04.2006 року, визнати за [PERSON] обов'язок з повернення ПАТ «УкрСиббанк» остатку кредиту в сумі 11095, 505 дол.США на виконання умов кредитного договору №0011000598000 від 04.04.2006 року. Ухвалою суду від 03.03.2015 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] На розгляд судді Калашнікової О.І. справу передано 24.03.2017 року. Позивач в порядку ст.31 уточнила свої вимоги і просила суд визнати за нею - [PERSON]- право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 30 жовтня 2017 року за клопотанням позивача роз'єднанні в самостійні провадження вимоги щодо виконання умов за кредитним договором і вимоги щодо розподілу спільного майна подружжя. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності і зазначив, що вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру визнає. Представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не з'явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Представник ТОВ «Кей-Колект» до суду не з'явився, надав в черговий раз заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому процесі. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2015 рік. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 93,7 кв.м. Право власності на квартиру зареєстроване в КП «БТІ» Одеської міськради на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2003 року. Після припинення шлюбних відносин між сторонами квартирою володіє і користується [PERSON] Оскільки технічна можливість поділити квартиру у відповідності до ідеальних часток сторін у спільному майні відсутня, під час судового вирішення спору сторони дійшли згоди, що [PERSON] компенсує відповідачу грошову вартість 1\\2 частини спірної квартири. Вартість трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 93,7 кв.м. визначена фахівцями ТОВ «Оцінююча фірма «Абакус» в суму 1230654 грн станом на 17.10.2017 року, [PERSON] сплатила, а [PERSON] прийняв 615327 грн, що дорівнює вартості 1\\2 частини квартири. В період перебування у шлюбі сторони отримали 04.04.2006 року в ПАТ «УкрСиббанк» споживчий кредит в розмірі 65530 дол.США. Договір кредиту №001100059800 було укладено між банком і [PERSON] У якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту між банком і [PERSON] 04.04.2006 року було укладено договір поруки,а між [PERSON] і банком договорі іпотеки. В іпотеку банку сторони передали квартиру [ADDRESS]. Термін дії договору кредиту - до 04.04.2020 року. ПАТ «УкрСиббанк» 11 червня 2012 року за договором факторингу передав право вимоги за кредитним договором №001100059800 від 04.04.2006 року ТОВ «Кей-Колект», а за договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки - банк передав товариству право вимоги за договором іпотеки, укладеним 04.04.2006 року між банком і [PERSON] Позивачка доводить, що зобов'язання позичальника за кредитним договором виконуються у відповідності до умов договору. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на свідоцтво про одруження, рішення суду про розірвання шлюбу, договір купівлі-продажу квартири від 03.04.2003 року, договір кредиту від 04.04.2006 року, договір поруки від 04.04.2006 року, договір іпотеки від 04.04.2006 року, звіт ТОВ «Оцінюючої фірми «Абакус» щодо вартості спірної квартири, розписку [PERSON] від 22.10.2017 року про отримання ним від [PERSON] вартості 1\\2 частини квартири [ADDRESS] в сумі 615327 грн. При вищевикладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Ст.60 СК України передбачає, що «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку відсутні як шлюбний договір так і домовленість між подружжям щодо розміру часток у спільному майні. Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). У даному випадку квартиру сторони придбали у період перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти для задовольнити потреби сім'ї в житловому приміщенні. З огляду на викладене, суд визнає квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі (у даному випадку це підтверджено експертним висновком), проводиться в ідеальних частках. У цьому випадку кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном відповідно до своєї частки. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації . За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У даному випадку під час судового розгляду справи сторони дійшли згоди, що квартира залишається у власності [PERSON], а [PERSON] отримує грошову компенсацію вартості 1\\2 частини спірної квартири.

Outcome: approved