overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1999 року є власником квартири [ADDRESS]. Він втратив оригінал договору купівлі-продажу квартиру у зв'язку з чим позбавлений в повній мірі реалізовувати своє право власності на неї . Отримати дублікат він не може через відсутність підприємства, яке посвідчили договір. Тому просять визнати за ним право власності на вказану квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. До вказаного висновку суд прийшов з наступного. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.01.1999 року, якій укладений між [PERSON] та позивачем на Універсальній товарній біржі Сумській філіал «Нерухомість Н», позивач придбав у [PERSON] вказану квартиру. Даний договір зареєстрований в органах БТІ 29.01.1999 року за №396. Дана копія договору посвідчена та надана Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради за матеріалами інвентарної справи. (а.10) З довідки Управління майна комунальної власності (а.с. 13) вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1999 року виданого Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» філія м. Суми З довідки КП «Сумижтло» та паспорту позивача вбачається, що позивач з 17.11.2000 року зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. Позивач втратив оригінал договору купівлі-продажу квартири у зв'язку з чим позбавлений можливості реалізовувати право власності на неї. Відновити втрачений правовстановлюючий документ шляхом отримання його дублікату позивач не має можливості. Так як вбачається з довідки державної реєстраційної служби (а.с. 11) відомості про біржу на якій укладено договір у реєстрі відсутні. Правовідносини, що виникли у даній справі є цивільними і врегульовані ст. 328, 379, 382, 392 ЦК України. За положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документу, якій посвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Сумської міської ради від 04.03.1992 року, вона є власником квартири [ADDRESS]. Вона втратила оригінал вказаного свідоцтва у зв'язку з чим позбавлена в повній мірі реалізовувати своє право власності на неї . Тому просить визнати за ним право власності на вказану квартиру. Сторони в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи у її відсутність. У зв'язку з чим, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. До вказаного висновку суд прийшов з наступного. Як вбачається з копії Свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 6), яке видане на підставі рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів № 28 від 20.02.1992 року, позивачу належить на праві власності кооперативна квартира [ADDRESS]. Дана копія Свідоцтва видана з матеріалів інвентарної справи та містить відмітку про реєстрацію права власності в органах БТІ . Відповідно до довідки ЖБК (а.с. 7) позивач є членом кооперативу та за нею закріплена кооперативна квартира [ADDRESS], паєнакопичення за яку сплачено повністю. (а.10) З довідки Управління майна комунальної власності (а.с. 10) вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру від 04.03.1992 року виданому Сумськім міськвиконкомом (а.с. 10) З довідки паспорту позивача вбачається, що позивач з 14.06.1985 року зареєстрований та проживає у [ADDRESS] Позивач втратив оригінал договору купівлі-продажу квартири у зв'язку з чим позбавлений можливості реалізовувати право власності на неї. Відновити втрачений правовстановлюючий документ шляхом отримання його дублікату позивач не має можливості, оскільки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» відмовило у його видачі посилаючись на припинення з 01.01.2016 року видачу дублікатів правовстановлюючих документів через зміни у законодавстві. Правовідносини, що виникли у даній справі є цивільними і врегульовані ст. 328, 379, 382, 392 ЦК України. За положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документу, якій посвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюб з відповідачем з 01.07.2006 року, якій було розірвано 04.10.2011 року. [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON]. В свідоцтві про народження якої він вказаний батьком. Однак він не є батьком дитини. Тому просить виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про нього як батька дитини, зобов'язавши 3-ю особу внести відповідні зміни до актового запису. Відповідач позов визнала і пояснила, що вона та відповідач припинили подружні стосунки у вересні 2008 року та дійсно позивач не є батьком її сина [PERSON]. Позивач та 3-я особа повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Позивачем подане клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши подані суду докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували з 01.07.2006 року у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано 04.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копією паспорту позивача. До спливу десяти місяців після припинення шлюбу сторін, а саме [INFO], відповідач народила дитину - сина [PERSON]. В актовому записі № 625 від 13.03.2012 року по відділу РАЦС Сумського міського управління юстиції про народження [PERSON] відомості про батька були вказані на підставі ч. 2, 3 ст. 122 СК України та батьком дитини вказано колишнього чоловіка відповідача - позивача у даній справі. Вказаний висновок підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, про народження дитини та поясненнями відповідача у судовому засіданні з яких вбачається, що дійсний батько дитини відмовляється визнати своє батьківство. Також судом встановлено, що позивач не є батьком дитини, що підтверджується поясненнями відповідача у судовому засіданні. Правовідносини між сторонами є сімейними, які врегульовані ст. 122, 136 СК України. На підставі викладеного суд вважає позов таким що підлягає задоволенню в частині вимог про виключення відомостей про батьківство позивача. Що стосується вимог про зобов'язання 3-ю особи вчинити певні дії, суд вважає за необхідне зауважити, що виключення відомостей про батька дитини є підставою для внесення відповідних відомостей до актового запису, а тому відсутні підстави для додаткового покладення будь-яких зобов'язань на Відділ РАЦС. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з ним та знаходяться на його утриманні. Його доходи не дозволяють належним чином утримувати дитину, а відповідач не надає допомогу, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача. В судове засідання сторони не з'явилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки вони повідомлені про час та місце розгляду справи та позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У зв'язку з чим, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Позивач бажає отримувати аліменти на утримання дитину. Вказані висновки суду підтверджуються копіями свідоцтва про народження, рішення суду про розірвання шлюбу та рішення суду про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Відповідач подала суду заяву про визнання позову. Правовідносини що склалися між сторонами є сімейними, які врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані в повному обсязі, а тому з відповідача необхідно щомісячно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем. За час спільного життя і за спільні кошти вони придбали квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на його ім'я. В даний час між ним та відповідачем виникають суперечки з приводу володіння та розпорядження квартирою, яка перебуває у їх спільній сумісній власності. Вважає, що оскільки зазначене майно була набуто в період шлюбу та за рахунок спільних коштів, то кожен з подружжя має право на ? частину спірної квартири. Тому просить, провести поділ майна подружжя, визнавши за ним та відповідачем право власності на ? частини спірної квартири за кожним. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено, що сторони 23.12.1993 року вступили у шлюбу, якій 14.09.2012 року було розірвано. (а.с. 7). Під час шлюбу (15.11.2004 року), сторонами за рахунок спільних коштів було придбано квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на ім'я позивача, що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири (а.с. 12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11) З пояснень позивача у судовому засіданні також вбачається, що між сторонами виникає спір з приводу реалізації права власності на квартиру, яка перебуває у спільній сумісній власності, та її утримання. Правовідносини що виникли між сторонами є сімейними і врегульовані ст. 60-71 СК України. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільної сумісною власністю, а тому позивач та відповідач має право власності на ? частину квартири. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне задовольнити позов та провести поділ майна подружжя у вигляді спірної квартири, визнавши за сторонами право власності по ? частині спірної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він передав у борг відповідачу гроші в сумі 42000 грн. за борговою розпискою, які відповідач зобов'язався повернути за першою вимогою. Однак до цього часу відповідач борг не повернув, незважаючи на те що він пред'явив вимогу про повернення коштів. Тому, просить стягнути з відповідача на свою користь 42000 грн. боргу та понесені по справі судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але до суду не з'явився з причин визнаних судом не поважними. Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи та оглянувши в судовому засідання оригінал розписки від 06.10.2014 року, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 06 жовтня 2014 року відповідач отримав від позивача за договором позики 42000 грн., які зобов'язався повернути за першою вимогою позикодавця. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав і незважаючи на пред'явлення вимоги про повернення коштів , до цього часу гроші не повернув. Вказані висновки суду підтверджуються розпискою (а.с. 5), оригінал якої знаходиться у позивача та був пред'явлений позивачем у судовому засіданні. Правовідносини, що склалися між сторонами у зв'язку з передачею грошей відповідають умовам договору позики. Дані правовідносини врегульовані ст. ст. 23, 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України. Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 42000 грн. боргу. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював в ТОВ «Клінінг-Квартал» по посаді двірника. Під час роботи йому в повному обсязі не виплачувалася заробітна плата. 03.07.2014 року його було звільнено з займаної посади, але при звільненні з ним не провели остаточний розрахунок у звязку з чим відповідач до цього часу має перед ним заборгованість в розмірі 1742,61 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 1742,61 грн. заборгованості по заробітній платі. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював двірником в ТОВ «Клінінг-Квартал». Під час роботи йому несвоєчасно та неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати у звязку відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати, яка станом на 01.07.2015 року становить 1742,61 грн. 03.07.2014 року позивача було звільнено з робити, але в супереч вимогам ст. 116 КЗпП України з ним не провели остаточний розрахунок. Вказані висновки суду підтверджуються копією трудової книжки та довідкою про розмір заборгованості із виплати заробітної плати . Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 115,116 КЗпП України. Таким чином, суд вважає що порушені права позивача передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. від сплати якого звільнено позивача На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював в ТОВ «Клінінг-Квартал» по посаді двірника. Під час роботи йому в повному обсязі не виплачувалася заробітна плата. 03.07.2014 року його було звільнено з займаної посади, але при звільненні з ним не провели остаточний розрахунок у звязку з чим відповідач до цього часу має перед ним заборгованість в розмірі 1945,53 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 1945,53 грн. заборгованості по заробітній платі. Позивач в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання також не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працювала двірником в ТОВ «Клінінг-Квартал». Під час роботи йому несвоєчасно та неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати у звязку відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати, яка станом на 01.07.2015 року становить 1945,53 грн. 03.07.2014 року позивача було звільнено з робити, але в супереч вимогам ст. 116 КЗпП України з ним не провели остаточний розрахунок. Вказані висновки суду підтверджуються копією трудової книжки та довідкою про розмір заборгованості із виплати заробітної плати . Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 115,116 КЗпП України. Таким чином, суд вважає що порушені права позивача передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. від сплати якого звільнено позивача На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював в ТОВ «Клінінг-Квартал» по посаді двірника. Під час роботи йому в повному обсязі не виплачувалася заробітна плата. Станом на 16 червня 2015 року перед ним утворилась заборгованість у розмірі 1742,61 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 1742,61 грн. заборгованості по заробітній платі. Сторони в судове засідання не зявилися, направивши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач ТОВ «Клінінг Квартал» позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній плати визнає. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював двірником в ТОВ «Клінінг-Квартал» з 02 січня 2014 року відповідно до наказу № 3/к від 02.01.2014 року (а.с.16-19). Відповідно до запису в трудовій книжці, [PERSON] звільнений з посади двірника у ТОВ «Клінінг-Квартал» 10 березня 2014 року (а.с.6). Під час роботи йому несвоєчасно та у неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати, у звязку з чим відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати, яка станом на 16.06.2015 року становить 1742,61 грн., що підтверджується довідкою від 16 червня 2015 року (а.с.15) Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 115,116 КЗпП України. Таким чином, суд вважає, що були порушені права позивача, передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України, а тому позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов було задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював термістом ПАТ «Виробничо-енергетична компанія» «Сумигазмаш» з 11.01.2010 року по 30.09.2014 року. Під час роботи йому несвоєчасно та неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати у зв'язку відповідач має перед ним заборгованість з заробітної плати в розмірі 10113,10 грн. 30.09.2014 року він звільнився з підприємства, але в супереч вимогам ст. 116 КЗпП України з ним не провели остаточний розрахунок. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 10113,10 грн. заборгованості по заробітній платі та 2006 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 30.09.2014 по 20.11.2014 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав та уточнив. Просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі, якій станом на 08.12.2014 року становить 3128,91 грн. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не з'явився. Відповідачем поданий письмовий відгук на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював термістом ПАТ «Виробничо-енергетична компанія» «Сумигазмаш» з 11.01.2010 року по 30.09.2014 року. Під час роботи йому несвоєчасно та неповному обсязі проводилися виплата заробітної плати у зв'язку відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати в розмірі 10113,10 грн.. 30.09.2014 року позивач звільнився з підприємства, але в супереч вимогам ст. 116 КЗпП України з ним не провели остаточний розрахунок. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за період визначений позивачем з 30.09.2014 року по 08.12.2014 року) складає 3128,91 грн. Вказані вище обставини зазначені позивачем та фактично визнані відповідачем. Вони підтверджуються поясненнями позивача у судовому засіданні, письмовими заперечення проти позову, копією трудової книжки, наказу, довідки про розмір заборгованості. Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 116, 117 КЗпП України. Таким чином, суд вважає що порушені права позивача передбачені ст. ст. 116, 117 КЗпП України, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він проживає у [INFO]. У вказаній квартирі крім нього, зареєстрований відповідач його сестра. У 2005 році відповідач одружилася, забрав усі свої речі та залишила квартиру. Після чого, відповідач в спірній квартирі проживати перестав, плату не вносить, тому просить суд визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач без поважних причин більше 6 місяців не проживає у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні позивач позов підтримав. 3-я особа повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не зявився. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не зявився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, позивач проживає у [INFO], яка перебуває у комунальній власності. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, яка є сестрою позивача. Вказані обставини підтверджуються довідкою про склад осіб зареєстрованих у квартирі. В 2005 році відповідач добровільно забрав всі свої речі та покинув спірне житлове приміщення. Після залишення спірного житлового приміщення відповідач перестав вносить плату за комунальні послуги, в ньому не проживає та втратив до нього інтерес. Як було встановлено судом, в спірній квартирі відсутні речі відповідача, будь-які перешкоди у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та свідка [PERSON] в судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими і врегульовані ст. 71, 72 ЖК України. Таким чином, суд вважає, що згідно з ст. ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратив право користування спірним житловим приміщення, внаслідок тривалої відсутності і суд не встановив поважних причин, які б стали підставою для продовження 6-ти місячного терміну, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved