Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків та просить стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у розмірі 14 000,00 грн та судовий збір у сумі 1 218,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 09.09.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (третя особа) зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція нежитлових приміщень №137, 138 під офіс; [ADDRESS]». Замовником, який мав намір щодо забудови земельної ділянки, є [PERSON] (відповідач). [PERSON] не зверталась у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору про пайову участь та не повідомляла про початок виконання будівельних робіт. 03 жовтня 2014 року третьою особою зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Внаслідок невиконання відповідачем встановленого законодавством обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки у розмірі 14 000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2013 року за № ЗП 082132500001 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (третя особа) зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція нежитлових приміщень №137, 138 під офіс; [ADDRESS]». Замовником, який має намір щодо забудови земельної ділянки, є [PERSON] (відповідач) (а.с.12). Частиною 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону. 10 вересня 2014 року Запорізькою міською радою (позивач) прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77» (рішення № 40) (а.с.13). Пунктом 3.1.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням № 40 (Порядок) передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язується звернутися із заявою до міського голови. Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Згідно з частиною 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Позивач 26.09.2014 звернувся до відповідача із пропозицією укласти Договір про пайову участь, що підтверджується листом від 26.09.2014 №01/02-21/02950 (а.с.14). Відповідач 01.10.2014 отримала пропозицію щодо укладення договору, однак договір не підписала та не надала відповіді на неї (а.с.18). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем суду не надано доказів, що вона зверталась у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору про пайову участь та повідомляла про початок виконання будівельних робіт. 03 жовтня 2014 року за № ЗП 142142720398 третьою особою зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. На підставі вищевказаного судом встановлено, що [PERSON] порушено вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, затвердженого рішенням № 40. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Пунктом 7.1 Порядку встановлено, то сума коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста, несплачена замовниками в строки, визначені законодавством, є збитками територіальної громади. Відповідно до пункту 2.2 Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань для нежитлових будівель та споруд становить 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта. Згідно з додатком до вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 12.06.2015 кошторисна вартість об'єкту будівництву складає 140 000,00 грн, розмір збитків, завданих [PERSON] територіальній громаді міста, внаслідок не внесення коштів пайової участі на розвиток інфраструктури м. Запоріжжя, становить 14 000,00 грн (а.с.20). Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.? Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (стаття 623 Цивільного кодексу України). Відповідачем суду не надано доказів, що вона у досудовому порядку відшкодувала позивачу завдані збитки у розмірі 14 000,00 грн. Враховуючи вищенаведене та те, що невиконання зобов'язання щодо внесення коштів пайової участі на створення і розвиток інфраструктури міста Запоріжжя завдало збитків територіальній громаді м. Запоріжжя, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у розмірі 14 000,00 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 218,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 22, 525, 526, 612, 623, 638 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та

Outcome: approved