Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що до 01.07.2014 року працювала на посаді майстра-дозиметриста ПАТ «УКРВТОРЧОРМЕТ». Втім при звільненні не було проведено повного розрахунку. Так не сплачено 2367,68 грн. вихідної допомоги, 1371,72 грн. компенсації невикористаної відпустки та заборгованість по заробітній платі в сумі 10 259,43 грн.. Тому просить стягнути з відповідача вказану суми заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 7 340,84 грн.. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав. Представник відповідача подав письмові заперечення та повідомив, що заборгованість перед позивачем сплачена 30.09.2014 року. Також визнав, що позивачу нараховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2552,68 грн. втім у зв'язку з важким матеріальним станом просили зменшити цей розмір компенсації до 1276,34 грн.. Також розгляд просив проводити за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до 01.07.2014 року позивач працювала на посаді майстра-дозиметриста ПАТ «УКРВТОРЧОРМЕТ». Втім при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Так не сплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 9 782,73 грн. з яких: 2367,68 грн. вихідної допомоги; 1371,72 грн. компенсації невикористаної відпустки./а.с.5, 14/ Остаточний розрахунок проведено 30.09.2014 року, шляхом зарахування на банківську картку позивача./а.с.15/ З моменту звільнення та по день остаточного розрахунку позивачу належить до виплати середній заробіток у сумі 2552,68 грн., який розрахований відповідачем ./а.с.16/ З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 116, 117, 2371 КЗпП України. Так при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відтак відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за затримки час розрахунку при звільненні у сумі 2552,68 грн.. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 2552,68 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. У задоволенні позову про стягнення середнього заробітку у іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю. Вимоги про стягнення заборгованості задоволені відповідачем самостійно, шляхом добровільної сплати належних позивачу коштів у сумі 9 782,73 грн.. Тому немає необхідності для вжиття судового захисту прав позивача. Разом з цим слід відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості у іншій частині за необґрунтованістю оскільки судом встановлено, що заборгованість перед позивачем становила саме 9 782,73 грн., а не як заявлено позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial