Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

ПрАТ «АПК - Інвест» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати переукладеними два договори оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року, укладені між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 1422483900:14:000:0004, площею 20,2422 га) на тих самих умовах, що і раніше укладені договори оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, кадастровий номер 1422483900:14:000:0004, площею 20,2422 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (18 червня 2014 року) в запропонованій редакції. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 14 березня 2013 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено договори оренди земельної частки (паю), зареєстровані 09 квітня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1122, № 1121 (далі - Договір/Договори), згідно з якими в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 та 9,72 умовних кадастрових гектарів. Цього ж дня - 14 листопада 2013 року, сторони уклади Акти приймання-передачі земельної частки (паю) до Договорів, в яких зазначено, що [PERSON] передав, а ПрАТ «АПК-Інвест» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів та 9,72 умовних кадастрових гектарів, кожна з яких яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом. Пунктом 2.3 Договорів встановлений двадцятирічний строк їх дії, що на даний момент не сплинув. З часу укладення Договорів по день подання позову ПрАТ «АПК-Інвест» сумлінно виконуються усі обов`язки згідно з Договорами, у тому числі, але не виключно, і зі сплати орендної плати [PERSON] . В подальшому позивачу стало відомо про факт виділення в натурі відповідачем земельної ділянки площею 20,2422 га, якій було присвоєно кадастровий номер 1422483900:14:000:0004 та яка на сьогоднішній день фактично використовується позивачем на підставі двох укладених договорів оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] порушив норми, закріплені чинним законодавством та безпосередньо договорами оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року щодо виконання останнім обов`язку повідомити та в подальшому переукласти договори з ПрАТ «АПК-Інвест» після виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), чим було грубо порушені права позивача як орендаря. Пунктом 3.1. Договорів оренди передбачено обов`язок Орендодавця повідомити Орендаря про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) протягом п`яти робочих днів з дати такого виділення. Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», особа, яка набула права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї, зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України. [PERSON] не повідомив ПрАТ «АПК-Інвест» про отримання ним правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності на земельну ділянку кадастровий № 1422483900:14:000:0004, чим порушив вимоги договорів та діючих нормативних актів та безпосередньо права позивача, як орендаря та фактичного користувача земельних часток (паїв), які були виділені відповідачем у земельну ділянку. Земельні частки (паї) передавалися позивачу в оренду на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай), шляхом укладення договорів оренди земельної частки (паю), як передбачено Указом Президента України «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селен - пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай), від 15.12.1998 № 1353/98 Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 та формою Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2000 за № 101/4322 (далі - форма Типового договору). На момент укладення договорів оренди земельної частки (паю) між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , так само, як і на теперішній час, діють норми перехідних положень Закону України «Про оренду землі», якими встановлено імперативну норму щодо наслідків виділу в натурі (на місцевості) земельної ділянки власником земельної частки (паю), яким укладено договір оренди землі, а саме: такий договір переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Аналогічні вимоги встановлені укладеними договорами оренди земельної частки (паю) між позивачем та відповідачем. Отже, під час укладення договорів оренди земельної частки (паю) [PERSON] вчинив волевиявлення щодо укладення договорів оренди земельної частки (паю) строком на 20 років та правових наслідків подальшої реалізації ним права на виділ земельної ділянки - переукладення договорів оренди землі із орендарем, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладені договори оренди земельної частки (паю). Проте, відповідач протиправно вчинив односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладення договорів оренди, чим порушив права та законні інтереси позивача, як належного орендаря та користувача земельної ділянки. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області письмових пояснень на позов не подала. [PERSON] пред`явив зустрічний позов до ПрАТ «АПК-Інвест» (а.с.119-126), в якому просив припинити правовідносини, а саме дію Договорів оренди земельної частки (паю) від 14.11.2013 року, які зареєстровані 09.04.2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток паїв Миколайпільської селищної ради за № 1121, № 1122 шляхом їх розірвання у зв`язку з неможливістю їх виконання. В обґрунтування зустрічного позову, [PERSON] послався на те, що 14 листопада 2013 року між ним та ПрАТ «АПК-Інвест» укладено два договори оренди земельної частки (паю) розміром 9,72 та 4,78 умовних кадастрових гектарів, які зареєстровані 09 квітня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток паїв Миколайпільської селищної ради за № 1121, № 1122. 18 червня 2014 року він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно яких він є власником земельної ділянки площею 20,2422 га, кадастровий номер 1422483900:14:000:0004, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із положеннями п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5 у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З огляду на вимоги ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316,317,319,373 ЦК України, власник самостійно визначає спосіб та порядок користування та розпорядження належною йому власністю, зокрема, на свій розсуд обирає контрагента за договором та визначає умови договору з ним. Він скористався вищезазначеними правами та уклав договір оренди землі з ФГ «Щедрий Лан». Не погоджуючись з цим ПрАТ «АПК-Інвест» звернувся до суду з позовом. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2018 року у цивільній справі № 233/1600/18, яке набрало законної сили, визнано недійсним Договір оренди земельної ділянки загальною площею 20,2422 га кадастровий № 1422483900:14:000:0004, укладений між [PERSON] та ФГ «Щедрий Лан» та скасовано запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі вищезазначеного договору оренди землі. В задоволенні позовних вимог про визнання укладеним 18.06.2014 року договору оренди землі між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422483900:14:000:0004 площею 20,2422 га, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області було відмовлено. 07.11.2018 року на юридичну адресу відповідача ним направлено лист-повідомлення про припинення договорів оренди земельних часток (паїв) у зв`язку з тим, що він у подальшому прийняв рішення господарювати на своїй земельній ділянці самостійно. Проте, 19.12.2018 року на його адресу відповідач направив листа за №1131 з додатком проекту договору оренди землі, а також пропозицією переукласти Договір оренди на земельну ділянку за кадастровим № 1422483900:14: 000 :0004 , на який він 10.01.2019 року направив заперечення щодо переукладення договору оренди на виділену земельну ділянку. Всупереч цьому ПрАТ «АПК-Інвест» звертається до суду з позовом про переукладення договорів. Оренда земельної частки (паю) та оренда земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами, оскільки у випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай) на невизначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. З огляду на зазначене, після отримання ним права приватної власності на земельну ділянку він набув статусу власника конкретної земельної ділянки, а сертифікати, на підставі яких укладалися договори втратили чинність, у зв`язку з чим договори оренди часток (паїв) слід вважати припиненими. Обов`язок орендодавця переукласти договір оренди після отримання ним права власності на земельну ділянку нормами права не передбачений. Для переукладення договору на виділену земельну ділянку необхідна наявність волевиявлення на те обох із сторін, яке на сьогоднішній день у нього відсутнє, так як він вирішив обробляти дану земельну ділянку самостійно, як це передбачено ч.1 ст. 90 ЗК України. Крім того, на сьогоднішній день він є власником земельної ділянки площею 20,2422 га за кадастровим номером 1422483900:14:000:0004, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто розміри земельних часток (паїв), які були передані в оренду та земельної ділянки, яка перебуває на сьогоднішній день у власності [PERSON] відрізняється. Твердження відповідача про те, що ним систематично сплачується орендна плата не відповідає дійсності. Жодного належного письмового доказу з приводу цього надано не було. Починаючи з 2018 року та по сьогоднішній день він орендну плату не отримує, що підтверджується квитанціями про повернення грошових коштів. Позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» про переукладення договору порушують його права, передбачені ст. 627 ЦК України щодо принципу свободи договору та права, які гарантовані ст. 41 Конституцією України щодо непорушності права власності та вільного користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. ПрАТ «АПК-Інвест» подав відзив на зустрічний позов (а.с.153-154), в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що основною підставою для припинення договорі оренди земельних часток (паїв) від 14.11.2013 року шляхом їх розірвання, [PERSON] зазначає відсутність бажання на продовження договірних відносин з ПрАТ «АПК-Інвест», вважаючи, що переукладення договорів оренди земельних часток (паїв) після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) не може бути примусом для власника цієї земельної ділянки, оскільки з його позиції, це є правом, а не обов`язком. ПрАТ «АПК-Інвест» не погоджується з такими доводами [PERSON] з огляду на те, що Договори оренди земельної частки (паю) від 14.11.2013 року були укладені строком на 20 років. На момент укладення договорів оренди земельних часток (паїв) між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , так само і на теперішній час, діють норми перехідних положень Закону України «Про оренду землі», якими встановлено імперативну норму щодо наслідків виділу в натурі (на місцевості) земельної ділянки власником земельної частки (паю), яким укладено договір оренди землі, а саме: такий договір переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Аналогічні вимоги встановлені укладеними договорами оренди земельної часток (паїв) між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] (абзац 7 пункту 2.3 договорів оренди земельних часток (паїв)). Отже, під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв) [PERSON] вчинив волевиявлення щодо укладення договорів оренди земельних часток (паїв) строком на 20 років та правових наслідків подальшої реалізації ним права на виділ земельної ділянки - переукладення договору оренди землі із орендарем, відповідно до державного акту про право власності не земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладені договори оренди земельних часток (паїв). Натомість відсутність бажання на переукладення договорів оренди земельних часток (паїв) після виділу земельної ділянки на місцевості (в натурі) свідчить про односторонню відмову [PERSON] від виконання договірних зобов`язань, що в свою чергу є порушенням ним приписів ст.ст. 525,526,629 ЦК України та доводить недобросовісний характер його дій по відношення до ПрАТ «АПК-Інвест». Крім того, умовами договорів оренди земельних часток (паїв) передбачено припинення дії договорів за взаємною згодою, інших випадків умовами вказаних договорів не передбачено. Натомість, ПрАТ «АПК-Інвест» не погоджується з вимогами [PERSON] і не надає власної згоди на розірвання договорів. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренди землі» передбачено підстави для припинення договору оренди землі. Порядок же припинення договору оренди землі шляхом його розірвання визначено ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у випадку невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Однак, жодної з перелічених обставин у позові [PERSON] не зазначено, не обґрунтовано та не наведено. [PERSON] подав відповідь на відзив (а.с. 163-169), в якій зазначив, що він вчинив волевиявлення на укладення договорів оренди земельних часток (паїв), а не на переукладення в подальшому договору оренди на виділену земельну ділянки. Підставою про припинення дії договорів оренди земельних часток (паїв) шляхом їх розірвання є п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, яким передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін за договором оренди земельної частки (паю) припиняються відповідно до чинного законодавства. Тому вважає, що є всі правові підстави для визнання припиненими дії договорів оренди земельних часток (паїв) шляхом їх розірвання. ПрАТ АПК «Інвест» подало заперечення (а.с.181-183), в якому зазначило, зокрема, що ПрАТ «АПК-Інвест» належним чином виконує всі зобов`язання за договорами: своєчасно оплачує оренду плату, обробляє земельну ділянку, не змінюючи при цьому цільове призначення тощо. Дотримуючись умов договорів оренди земельних часток (паїв) орендар набув право «правомірного очікування» щодо переукладення договорів, і відмова в цьому порушує його права не тільки безпосередньо на користування земельною ділянкою протягом встановленого договором двадцяти річного строку, а й на завершення поточних робіт, які на ній розпочато та отримання за планового прибутку. «Правомірні очікування» виникає в особи, якою дотримано всі вимоги законодавства для одержання узгодженого обов`язку. Така особа має всі підстави розраховувати на певний стан речей у майбутньому. Право власності цієї особи як у вигляді безпосередньо майнового (права оренди), так і у вигляді правомірних очікувань є об`єктом захисту ст.1 Першого протоколу Конвенції та національного законодавства України (справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії»). Про дотримання справедливого балансу між інтересами орендодавця та правами орендаря свідчить той факт, що ще на стадії укладення договорів оренди земельних часток (паїв) сам орендодавець виявив волю та взяв на себе зобов`язання укласти договори після виділу земельної ділянки в натурі, а отже орендар міг на розумних підставах сподіватися на виконання цієї умови. Крім того, сама можливість такого переукладення є важливим елементом, що дає право законного очікування одержання майбутніх доходів від здійснених капіталовкладень (справа «Стреч проти Об`єднаного Королівства»). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2019 року відкрите провадження у даній цивільній справі, справу призначено до підготовчому судового засідання (а.с.64-65). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] , третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області про переукладення договору (а.с.111-112). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення дії договорів оренди земельних часток (паїв) шляхом їх розірвання, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Встановлені строки для подання заяв по суті (а.с.148-149). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі (а.с.191). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2019 року закрито підготовче провадження, справи призначено до судового розгляду (а.с.193). Представник позивача ПрАТ «АПК-Інвест» Різніченко О.О. у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник відповідача Байгуш О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» просив відхилити, зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи Костянтинівської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 березня 2013 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено договори оренди земельної частки (паю), зареєстровані 09 квітня 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1122, № 1121 (далі - Договір/Договори), згідно з якими в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 та 9,72 умовних кадастрових гектарів, терміном на 20 років (а.с. 8-11, 231-234). Відповідно до п.3.1. Договорів, [PERSON] зобов`язався протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря. Пунктом 2.3. Договорів встановлено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою Сторін. Договір оренди переукладається Сторонами за Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України. На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на користь [PERSON] протягом 2013-2019 рр. позивачем надано копії платіжних документів (а.с.19-58, 156-157). 18 червня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно яких [PERSON] є власником земельної ділянки площею 20,2422 га, кадастровий номер 1422483900:14:000:0004, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 92,93). В порушення п.3.1 Договорів оренди земельної частки (паю) [PERSON] протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово не повідомив про це ПрАТ «АПК-Інвест», що ним не спростовано. 14 листопада 2013 року [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 20,2422 га, кадастровий номер 1422483900:14:000:0004, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області передав в оренду ФГ «Ф.Г. Щедрий Лан». Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2018 року в цивільній справі № 233/1600/18 визнано недійсним договір оренди землі загальної площею20,2422 га, кадастровий номер 1422483900:14:000:0004, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, укладений між [PERSON] та ФГ «Ф.Г. Щедрий Лан» та скасовано запис про його державну реєстрацію. Ухвалюючи рішення в зазначеній справі, суд встановив, що укладені між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] договори оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року автоматично не припинили своєї дії у зв`язку з отриманням [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Рішення суду набрало законної сили 04 грудня 2018 року (а.с.91-96). 07 листопада 2018 року [PERSON] звернувся з листом до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення договорів оренди земельних часток (паїв) у зв`язку з тим, він у подальшому прийняв рішення господарювати на своїй земельній ділянці самостійно (а.с. 129-130). 19 грудня 2018 року за № 1131 ПрАТ «АПК-Інвест» направило [PERSON] проект переукладеного договору (а.с.132). Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон). За змістом ст.1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.31 Закону, договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Як зазначено вище, пунктом 2.3 Договорів оренди земельної частки (паю), укладених 14 листопада 2013 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , сторони дійшли згоди про те, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Верховний Суд в п.20 постанови від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14 висловив правову позицію про те, що після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю, дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». Згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Як зазначалось вище, рішенням Костянтинівського міськрайоного суду Донецької області від 30 жовтня 2018 року в цивільній справі № 233/1600/18 встановлено, що договори оренди земельних часток (паїв), укладені 14 листопада 2013 року між сторонами автоматично не припинили своєї дії у зв`язку з реєстрацією [PERSON] 18 червня 2014 року права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:14:000:0004. Заявою від 07 листопада 2018 року [PERSON] висловив намір про припинення договірних відносин в односторонньому порядку та про відмову від переукладання договорів, що суперечить як умовам укладених договорів оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року, так і діючому законодавству, зокрема, Закону України «Про оренду землі». Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про переукладення договорів оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року є такими, що ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що положення п.2.3 Договорів оренди земельної частки (паю) від 14 листопада 2013 року, укладених між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , передбачають лише право, а не обов`язок сторони на переукладення договору оренди, та відхиляє їх з огляду на таке. Як зазначено в абз.2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Із наведеної норми не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком. Вказана норма закону є імперативною щодо продовження дії договору оренди і передбачає згоду сторін, яка стосується лише зміни умов договору. Саме такої згоди дійшли орендар та орендодавець у договорах оренди від 14.11.2013. Доводи відповідача щодо необхідності застосування принципу свободи договору та принципу непорушності права приватної власності суд також відхиляє з огляду на те, що під час укладення 14 листопада 2013 року з позивачем договорів оренди земельної частки (паю) відповідач [PERSON] визначився зі своїм волевиявленням, уклав договори оренди строком на 20 років на зазначених в договорах умовах, зокрема і правових наслідків у випадку реалізації ним права на виділ земельної ділянки в натурі, а саме - переукладання договору оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю) (п.2.3 договорів). Суд також відхиляє доводи [PERSON] про те, що розміри земельних ділянок (паїв), які були передані в оренду та земельної ділянки, яка перебуває на теперішній час у його власності відрізняються та вважає їх безпідставними з огляду на те, що сторонами у судовому засіданні визнавався той факт, що земельна ділянка кадастровий номер 1422483900:14:000:0004 площею 20,2422 га була виділена в натурі (на місцевості) відповідачу [PERSON] на підставі сертифікатів про право на земельну часту (пай) серії РН № 122178 , серії ДН № 0173954, а тому договір оренди маж бути переукладеним відповідно до правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Вирішуючи зустрічний позов про припинення договорів оренди земельної частки (паю) шляхом їх розірвання суд прийшов до таких висновків. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний (ч.2). У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.32 вищевказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч.1). У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань (ч.2). Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору в судовому порядку у зв`язку із недосягненням згоди сторін щодо розірвання договору та істотністю обставин, що змінилися. Проте, [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання припинення договорів оренди земельної частки (паю) шляхом їх розірвання або їх зміни було предметом обговорення сторін за договором. [PERSON] суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин. Отже, у задоволенні зустрічної позовної заяви про припинення договорів оренди земельної частки (паю) шляхом розірвання необхідно відмовити у повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, яким передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства з огляду на те, що Типовий договір не є актом вищої юридичної сили, що регулює правовідносини з оренди землі. А Законом України «Про оренду землі» не передбачено такої підстави для припинення або розірвання договору оренди земельної частки (паю) як виділ земельної частки (паю) в натурі на місцевості та отримання державного акту на землю. Суд також не приймає до уваги посилання [PERSON] про направлення ним ПрАТ «АПК-Інвест» листа про припинення договорів оренди земельної частки (паю), з огляду на те, що припинення договорів оренди земельної частки (паю) на переконання суду можливе лише після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». З копії даного листа вбачається, що [PERSON] інформує ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення укладених між ними договорів оренди, посилаючись на бажання розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд, а саме обробляти її самостійно, що не є підставою для припинення договору оренди в розумінні ст.31 Закону України «Про оренду землі». Суд також не враховує позицію, викладену у постанові Верховного суду у справі № 484/4135/18 від 14.08.2019 року, оскільки зазначена постанова не містить висновків щодо застосування частини 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі». Повернення грошових коштів [PERSON] , які були сплачені ПрАТ «АПК-Інвест» за використання земельної ділянки, свідчить про односторонню відмову [PERSON] від договірних зобов`язань, що є порушенням вимог ст.ст. 525,526,629 ЦК України та принципу добросовісності, який закріплено в п.6 ст.3 ЦК України. Суд також вважає необхідним застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується це на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. У статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Отже, первісний позов необхідно задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved