Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач через свого представника у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 05 вересня 2017 року між сторонами було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було відкрито картковий рахунок з лімітом відновлювальної кредитної лінії 130 400,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконував належним чином, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим станом на 18.07.2018 утворилась заборгованість у розмірі 173 905,19 грн. Заборгованість складається з: 106 954,57 грн - заборгованість по кредиту; 60 911,35 грн - прострочка по тілу кредиту; 843,96 грн - заборгованість за відсотками; 5 195,31 грн - неустойка. 03 вересня 2018 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 20.12.2018, 01.04.2019 та 15.07.2019 не з`явився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 вересня 2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було відкрито картковий рахунок з лімітом відновлювальної кредитної лінії 130 400,00 грн (а.с.5-18). Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконував належним чином, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим станом 18.07.2018 утворилась заборгованість у розмірі 173 905,19 грн. Заборгованість складається з: 106 954,57 грн - заборгованість по кредиту; 60 911,35 грн - прострочка по тілу кредиту; 843,96 грн - заборгованість за відсотками; 5 195,31 грн - неустойка. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконував покладених на нього зобов`язань згідно умов договору, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача до відповідача задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з урахування звільнення відповідача від сплати судового збору суд присуджує до стягнення на користь позивача судові витрати з державного бюджету у розмірі 2 608,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved