Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або [PERSON]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № М3-48 від 06.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 195000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 03.07.2015 року заборгованість за кредитом склала 837336,59 доларів США, що за курсом 21.01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.07.2015 року становить 17592441,75 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 192724,77 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 297764,56 доларів США; пені за несвоєасність виконання зобовязань за договором - 130215,82 доларів США; штрафу (фіксованої частини) - 11,90 доларів США; штрафу (відсотку від суми заборгованості) - 39872,60 доларів США. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 11.10.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, згідно якого [PERSON] надав у заставу автомобіль VOLVO FH 12, рік випуску 1998, № кузова/шасі: YV2A4B2A6WB206422, реєстраційний номер [NUMBER], що належав на праві власності заставодавцю [PERSON] Вартість заставного автомобіля згідно з актом оцінки та опису заставного майна від 06.09.2007 року складає 56812,50 грн. В ході здійснення моніторингу даного кредиту встановлено, що у порушення умов договору, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України «Про заставу» без згоди Банку позичальник [PERSON] реалізував заставний автомобіль VOLVO FH 12, діючий номерний знак [NUMBER], відповідачу [PERSON] Тому позивач просить суд вилучити у відповідача [PERSON] предмет застави - вищевказаний автомобіль VOLVO FH 12, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт); та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М3-48 від 06.09.2007 року в сумі 837336,59 доларів США, що еквівалентно 17592441,75 грн., звернути стягнення на вказаний автомобіль VOLVO FH 12, що належить [PERSON], шляхом його продажу Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень для здійснення продажу. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги Банку у повному обсязі та пояснила, що 13.09.2007 року [PERSON] у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстрував відомості про заборону відчуження заставного майна. У порушення умов договору без згоди Банку позичальник [PERSON] реалізував спірний автомобіль; відчуження належного [PERSON] автомобілю не здійснювалося в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнала, пояснила, що вони є незаконними та необґрунтованими, оскільки [PERSON] ніяких договірних відносин з позивачем не має та не мав, бо кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не отримував, договір застави автотранспорту не укладав, тобто не мав та не має ніяких зобовязань перед позивачем. У квітні 2014 року [PERSON] придбав вищевказаний автомобіль VOLVO FH 12. При укладанні договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля жодних даних про накладення обтяження на автомобіль не було. Відповідач є добросовісним набувачем, бо не знав про наявність обтяжень на майно, при цьому спірний автомобіль не може бути витребуваний на користь Банку на підставі ст.388 ЦК України, оскільки позивач не є його власником. Відсутність даних про наявність обтяжень на майно при укладенні відповідачем договору купівлі-продажу спірного автомобілю свідчать про наявність на момент продажу письмової згоди заставодержателя. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Заслухавши сторін, дослідивши надані та зібрані під час розгляду справи докази, суд вважає, що позов Банку підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2007 року між закритим акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір № М3-48, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 195000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року (а.с.12-17 т.1). Згідно за п.4.1, 4.3. договору розмір відсотків за користування кредитом складає 13,5 % річних; при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, останній сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.15 т.1). Згідно за п.6.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по оплаті відсотків за користування кредитом, з погашення кредиту, останній сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня (а.с.16 т.1). Згідно за п.3.1.1 договору виконання зобовязань позичальника забезпечується договором застави автотранспорту (а.с.15 т.1). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між закритим акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 06.09.2007 року укладено договір застави автотранспорту, згідно з п.6 якого відповідач надав у заставу автомобіль VOLVO FH 12, рік випуску 1998, № кузова/шасі: YV2A4B2A6WB206422, номерний знак [NUMBER], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АСС № 001550, виданого РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 23.09.2006 року. Даний договір посвідчений приватним нотаріуцсом Луцького міського нотаріального округу 06.09.2007 року, реєстр.№ 2655 (а.с.18-22, 23-24, 39 т.1). Відповідно до п.13 договору застави заставодавець має право відчужувати, передавати в оренду, лізінг, у спільну діяльність, у безоплатне користуання іншим особам предет застави, або іншим чином розпоряджатися ним, тільки за письмовою згодою заставодержавця. Наступні передачі в заставу автотранспорту, зазначеного у п.6 цього договору, в період дії цього договору та всіх додаткових угод до ньго забороняється (а.с.19 т.1). Відповідно до п.15.1, п.15.8.1, п.15.8.2, п.15.8.3 договору застави [PERSON], як заставодержатель, має право одержати задоволення за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця; звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів погашення якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; у разі порушення заставодавцем за цим договором зобовязань, [PERSON] має право вимагати дострокового виконання зобовязань зі сплати кредиту та відсотків, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань за кредитним договором (а.с.20 т.1). Згідно за п.17.10 договору застави у випадку порушення заставодавцем (позичальником) зобовязань за кредитним договором, заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Термін дії договору застави згідно за п.27 договору до повного виконання позичальником/заставодавцем та заставодержателем зобовязань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього (а.с.22 т.1). Вартість заставного автомобілю згідно акту оцінки та опису заставного майна від 06.09.2007 року складає 140137,50 грн (а.с.25-26 т.1). Відповідно до п.1.1 Статуту позивача, затвердженого загальними зборами акціонерів 25.04.2014 року, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з закритого акціонерного товариства змінено на публічне акціонерне товариство, у звязку з чим найменування Банку змінено на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав і обовязків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.41 т.1). Згідно запису 2 Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виготовленого за станом на 05.08.2015 року, спірний автомобіль є обєктом приватного обтяження, яке зареєстроване у Державному реєстрі 13.09.2007 року на підставі договору застави транспортного засобу М3-48 від 06.09.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.27-28 т.1). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитно-заставним договором належним чином не виконувались, внаслідок чого за станом на 03.07.2015 року заборгованість склала 837336,59 доларів США, що за курсом Національного Банку України на 03.07.2015 року (100 дол.США = 2101,1609 грн) становить 17592441,75 грн. Дана заборгованість складається із: заборгованості за кредитом в сумі 192724,77 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 297764,56 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 130215,82 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 11,90 доларів США; штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 39872,60 доларів США (а.с.9-10, 11 т.1). Відповідно до інформації Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Луцька, Луцького, Ківерцівського, Рожищенського районів Управління державної автомобільної інспекції МВС України у Волинській області від 21.10.2015 року, згідно облікової картки від 02.09.2014 року автомобіль марки VOLVO FH 12, номерний знак [NUMBER], на теперішній час зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 30.04.2014 року (а.с.115, 116 т.1). Свідок [PERSON] суду пояснив, що на підставі довіреності, виданої на його імя [PERSON] у 2013 році, він продав у квітні 2014 року автомобіль Вольво [PERSON]. Ця угода купівлі-продажу відбулася в м.Дніпропетровськ. З [PERSON] він не знайомий, ніколи з ним не зустрічався. Він мав справу з власником автомобілю [PERSON], автомобіль стояв на обліку в м.Києві в Святошинському районі. Вони є четверті господарі після банку, ніяких арештів на автомобілі не було. Відповідно до інформації територіального сервісного центру 1444 регіонального сервісного центру МВС у Донецькій облсті від 24.12.2015 року спірний автомобіль 23.09.2006 року було зареєстровано за [PERSON] (Луцьке МРЕВ) та 11.03.2009 року знято з обліку для реалізації (Луцьке МРЕВ). 14.03.2009 року спірний автомобіль зареєстровано за [PERSON] (Луцьке МРЕВ), його знято з обліку для реалізації (Луцьке МРЕВ). 06.10.2009 року спірний автомобіль зареєстровано за [PERSON] (МРЕВ-1 м.Дніпропетровськ), 04.02.2011 року його знято з обліку для реалізації (МРЕВ-2 м.Дніпропетровськ). 04.02.2011 року спірний автомобіль зареєстровано за [PERSON] (Центр ДАІ 1202 м.Дніпропетровськ) та 06.06.2013 року знято з обліку для реалізації (Центр ДАІ 1202 м.Дніпропетровськ). 11.06.2013 року спірний автомобіль зареєстровано за [PERSON] (Києво-Святошинське РЕВ ДАІ). 30.04.2014 року спірний автомобіль зареєстровано за відповідачем [PERSON] (Центр ДАІ 1202 м.Дніпропетровськ) (а.с.177-178 т.1). Відповідно до витягів з Єдиного реєстру довіреностей № 30296031, № 30296110, № 30296243 від 23.12.2015 року [PERSON] довіреність на спірний автомобіль не видавав; 06.06.2013 року [PERSON] була видана представнику [PERSON] довіреність на розпорядження спірним автомобілем (запис 7 витягу) (а.с.159, 164-172, 173-176 т.1). Відповідно до інформації територіального сервісного центру 1242 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській облсті від 04.02.2016 року спірний автомомбіль був зареєстрований за [PERSON] на підставі біржової угоди 939634 від 21.09.2009 року та свідоцтва про реєстрацію АСС101522 від 14.03.2009 року. 04.02.2011 року вказаний автомобіль знятий з обліку в Дніпропетровському МРЕВ-2 ДАІ на підставі заяви власника (а.с.237 т.1). Відповідно до копії біржової угоди 939634 від 21.09.2009 року спірний автомобіль було продано [PERSON] [PERSON] (а.с.24 т.2) Згідно за ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК України застава є способом забезпечення зобовязань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1, 2 ст.590 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Судом встановлено, що спірний автомобіль є предметом застави, який укладено між Банком та боржником [PERSON] у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Стаття 17 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Аналогічне правило міститься в умовах договору застави спірного автомобілю. Щоб забезпечити дотримання даної норми, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачена реєстрація обтяження рухомого майна. Відповідно до положень ст.12\~ даного Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності також у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Спірний автомобіль є обєктом приватного обтяження, яке зареєстроване у Державному реєстрі 13.09.2007 року на підставі договору застави транспортного засобу від 06.09.2007 року. Також судом встановлено, що заставлений автомобіль без припинення обтяження і без письмової згоди Банку, як заставодержателя, був реалізований заставодавцем фізичній особі не у звязку із проведенням господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добрососвісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. З огляду на приведене суд не приймає невизнавальну позицію представника відповідача, як таку, що не ґрунтується на законі та на досліджених у справі доказах. Посилання відповідача на те, що на день придбання транспортного засобу жодних даних про обтяження автомобілю не було, спростовуються матеріалами справи. А доводи про те, що відповідач є добросовісним набувачем спірного автомобіля також є неспраможними, оскільки не відповідають вимогам ст.27 Закону України «Про заставу». Належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що у встановленому законом порядку заставу визнано недійсною, або припинено обтяження, або відчуження здійснено позивачем у примусовому порядку, відповідачем суду не надано. Реалізація боржником заставного майна без припинення обтяження не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Отже, на спірний автомобіль може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає, зокрема, і продаж предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Таким чином, позовні вимоги Банку підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду з позовом та з заявою про забезпечення позову, яка була задоволена, а саме: 3654,00 грн та 609 грн., всього 4263 грн ( а.с.1, 126). На підставі ст.ст.388, 526, 527, 530, 572, 590, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про заставу»,

Outcome: approved