Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі ХНУВС) звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що наказом № 415 о/с від 15.08.2007 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01 вересня 2009 року між ХНУВС та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх прав України. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 790 о/с від 18.06.2011 року лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Сумській області. Наказом УМВС України в Сумській області № 151 о/с від 17.08.2011 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання у університеті згідно з затвердженим розрахунком. Сума витрат складає 32636 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 61 коп., яку відповідач добровільно не відшкодував. Відповідно до п. 4.4. Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що дійсно 01.09.2007 р. між нею та ХНУВС було укладено угоду про підготовку фахівців у ХНУВС за державним замовленням, де університет виступає виконавцем державного замовлення, а замовником є УМВС України в Сумській області. Однак, умовами даної угоди, а також постанови КМУ від 01.03.2007 р. № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС» не передбачено відшкодування вартості навчання на користь ХНУВС. Крім того, як вбачається із змісту п. 11 Порядку формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконанням, затвердженого Постановою КМУ 22.02.1996 р. № 226, контроль за виконанням державного замовлення покладається на державних замовників. Згідно п.2 ст. 1 ЗУ «Про формування та розміщення державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів» від 20.11.2012р. № 5499 державним замовником може бути міністерство та інші особи головні розпорядники бюджетних коштів, а згідно п. 3 даної статті виконавцем державного замовлення є навчальний заклад, тобто позивач - ХНУВС не є державним замовником, а є виконавцем державного замовлення, а отже не є належним позивачем по справі. Таким чином, відповідач просить відмовити в задоволенні позову ХНУВС про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням у сумі 32636,61 грн. Також відповідач пояснила суду, що 12 лютого 2011 року вона вийшла заміж та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Цей факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 12 лютого 2011 року (а.с.30). Позивач ХНУВС не скористався своїм правом участі у судовому засіданні та надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], вивчивши та проаналізувавши наявні в справі докази, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що наказом № 415 ос від 15.08.2007 року ХНУВС [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання за спеціальністю 6.060100 «Правознавство» ХНУВС з 17 серпня 2007 року (а.с. 4). Наказом ХНУВС № 271 о/с від 18 червня 2011 року лейтенанта міліції [PERSON] відраховано зі складу курсантів та відкомандировано з 18 червня 2011 року до УМВС України в Сумській області (а.с. 7). Наказом УМВС України в Сумській області № 151 ос від 17.08.2011 року лейтенанта міліції [PERSON], дізнавача сектору дізнання Глухівського міського відділу ( з обслуговування міста Глухова та Глухівського району) на підставі рапорту [PERSON] від 05.07.2011 року було звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 8). Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», передбачено обов'язковість відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у ХНУВС, наданої позивачем, сума витрат складає 32636 грн. 61 коп. Згідно з п. 4.4 Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та діючого законодавства. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved