Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач у травні 2015 року звернулась до суду з указаним позовом, в якому посилалась на те, що з 19.10.1996 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Тростянецького районного суду від 23.05.2012 було розірвано. У період шлюбу сторонами було придбано за договором купівлі-продажу від 03.04.2003 двокімнатну квартиру № 1 у будинку під № 52б по вул.Горького у м.Тростянці Сумської області, вартість якого згідно з довідкою БТІ на цей час складає 37587 грн; за договором від 05.07.2004 придбали гараж, що знаходиться за адресою№ 52а по вул.Горького у м.Тростянці Сумської області, вартість якого згідно з довідкою БТІ на цей час складає 12224 грн; у квітні 2012 року придбано мікроавтобус VolkswagenTransporter, державний номер ВМ 7103АР, вартість якого позивач оцінила у 160000 грн. (еквівалент 8000 доларів США). Ураховуючи, що позивач фактично користується квартирою, здійснює її утримання, іншого житла не має, а відповідач проживає вже декілька років у Київській області, користується мікроавтобусом та експлуатує його, а позивач прав на керування транспортними засобами не має, остання просила суд відлити їй та визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру № 1 у будинку під № 52б по вул.Горького у м.Тростянці Сумської області, загальною площею 40,4 кв. м, та гараж № 181, що знаходиться за адресою № 52а по вул.Горького у м.Тростянці Сумської області, загальною площею 31,9 кв. м., а відповідачу виділити мікроавтобус Volkswagen Transporter, кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER], обєм двигуна 2500 куб.см, дизель, державний номер ВМ 7103АР, визнавши за ним право власності на цей майно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, вказала, що у спірній кварті проживає разом з донькою, несе витрати щодо її утримання, відповідач вже декілька років у квартирі не проживає, із спільного майна користується мікроавтобусом, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засідання позов визнав, вказав, що не заперечує проти поділу майна у спосіб, визначений позивачем, підтвердив, що не заперечує проти визнання права власності на квартиру та гараж за позивачем, разом з якою проживає їх спільна донька, просив за ним визнати право власності на автомобіль, яким він постійно користується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З матеріалів судом установлено, що сторони з 19 жовтня 1996 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 23 травня 2012 року (а.с.10,11). За час шлюбу [PERSON] за договором купівлі-продажу від 03 квітня 2003 року, посвідченим державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованим у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06 травня 2003 року, придбав квартиру під № 1, що знаходиться у місті Тростянець Сумської області по вул. Горького № 52б, загальною площею 40,4 кв.м., у тому числі житловою площею - 26,5 кв.м. Право власності на указану квартиру було зареєстровано за відповідачем (а.с. 12-17). За договором купівлі продажу від 05 липня 2004 року,посвідченим державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач придбав гараж, що розташований у місті Тростянці Сумської області по вулиці Горького під.№ 52а на земельній ділянці Тростянецької міської ради під літерою «Г,г» загальною площею 31,9 кв.м., право власності на який зареєстровано за [PERSON] (а.с.18-23). Крім того, за відповідачем 28.04.2011 було зареєстроване право власності на автомобіль VolkswagenTransporter 2.5 TDi, 2001 року випуску, кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER], державний номер ВМ 7103АР (а.с.44). Оскільки будь-яких засобів доказування тих фактів, що зазначені вище об'єкти нерухомості та транспортний засіб були придбані лише за рахунок особистих коштів відповідача, останнім суду не надано, позов ним визнано, це майно на підставі статті 22 КпШС України та статті 60 СК України слід вважати спільною сумісною власністю сторін, як подружжя. Судом установлено, що позов подано позивачем у межах правоздатності і з підстав, визначених статті 22 КпШС України, 60, 69 -71 СК України, а визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. Підстав для відмови у прийнятті цього визнання судом не установлено. Зважаючи на викладене вище та на те, що позивач проживає у спірній квартирі разом із спільною з відповідачем донькою, утримує спірне нерухоме майно, присудження позивачу указаного нерухомого майна, враховуючи згоду відповідача, а останньому спірного автомобіля, на переконання суду не буде суперечити закону і відповідає добровільній позиції сторін, висловленій в суді, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved