Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до Михайлівської громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності, посилаючись на таке. 23 жовтня 2013 року між нею, як покупцем, з однієї сторони, та громадянином [PERSON], як продавцем, з іншої сторони, було досягнуто згоди про відчуження останнім на її користь нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS] право власності на який [PERSON] посвідчувалось Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2010 року [NUMBER] за суму 24 000 гривень, про що було складено письмовий документ розписка. У жовтні 2013 року умови договору купівлі продажу були повністю виконані, а саме: громадянин [PERSON] передав їй вищевказаний будинок, а вона в свою чергу передала останньому грошові кошти у загальній сумі 24 000 гривень. Проте, останній посилаючись на відсутність в нього необхідних коштів, від реєстрації у встановленому законом порядку укладеного правочину ухилився, пообіцявши здійснити його трохи згодом. При цьому, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його державної реєстрації у встановленому законом порядку. З вищевказаного часу вона вважає себе власником житлового будинку № 66 по вулиці Маяковського в селі Тимошівка, Михайлівського району, Запорізької області та відкрито володіє цим нерухомим майном. За час його володіння будинком, вона зробила у ньому ремонт, внаслідок чого його вартість збільшилась. Через відсутність нагальної потреби, інших дій, крім вищезгаданих, задля закріплення її права власності на будівлю вона не вчиняла. Вже у вересні 2018 року, маючи намір розпорядитись належним їй нерухомим майном на власний розсуд, вона звернулась за допомогою до фахівця в галузі права, та дізналась, що не може цього зробити, так як перш за все за все вона повинна була зареєструвати своє право власності на майно, для чого потрібно було надати державному реєстраторові один з документів, перелік яких, встановлений ст.27 Закону № 1952-IV. Жодного з документів, який відповідав би вимогам, встановленим ст.27 Закону № 1952-IV, вона не має. З метою відшукання можливості оформити права власності на належне їй нерухоме майно в позасудовий спосіб, вона вчинила спробу відшукати громадянина [PERSON] та спонукати його до нотаріального оформлення, вчиненого між ними правочину, однак дізналась, що така можливість втрачена через те, що останній помер [INFO], спадкоємців не має і житловий будинок до цього часу зареєстрований за ним. Разом з тим, позивач вважає, що чинним законодавством передбачена можливість захисту її прав, тому змушена звертатися до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Михайлівської громади Михайлівського району, Запорізької області не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2010 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 17.10.2018 року за № 1012, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 17.10.2018 року зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.03.2010 року. З розписки, складеної [PERSON] 23.10.2013 року, останній підтвердив, що продав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 24 000 грн. Оформити продаж у нотаріуса зобов'язується оформити пізніше. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно Довідки, виданої [PERSON] начальником Михайлівського районного архітектурно-планувального та техінвентаризаційного бюро від 18.10.2018 року за № 1015, вартість житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] складає 75 015 гривень. Відповідно до положень статті 202 Цивільного кодексу України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.27 Закону від 01.07.2004 № 1952-IV для реєстрації права власності на нерухоме майно особі необхідно надати державному реєстраторові один з документів, перелік яких, встановлений ст.27 Закону № 1952-IV, зокрема укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат. Проте, як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] такого договору не має і на теперішній час позбавлена можливості його надати у зв'язку зі смертю [PERSON] Відповідно до положень ст.640 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на 6 листопада 2009 року) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації», та відповідно до положень ст.657 ЦК України (в редакції чинній на 6 листопада 2009 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 640 Цивільного кодексу України (зі змінами, та доповненнями) - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до положень ст. 657 ЦК України (зі змінами, та доповненнями) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в абз.41-42 п.2 Інформаційного листа № 24-150/0/4-13 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року роз'яснив таке: «Слід звернути увагу на те, що з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обов'язок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що зміни, внесені до ст.ст. 640, 657 Цивільного кодексу України, відповідно до яких договір купівлі-продажу нерухомого майна вважається укладеним з моменту виконання умов договору, та його нотаріального посвідчення, без потреби у державній реєстрації, уможливили застосування положень ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України до спірних відносин. Таким чином, визнання права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 66, розташований в с.Тимошівка, по вул. Маяковського, Михайлівського району, Запорізької області за позивачем не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved