overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2008 року народження. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 05 жовтня 2007 року, який зареєстровано у виконкомі Хотінської селищної ради Сумського району, Сумської області, за актовим записом № 16 (а.с. 10). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач також не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 05 лютого 2000 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05 серпня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2017 року народження. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 05 серпня 2016 року, який зареєстровано у Зарічному районному у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 360 (а.с. 6). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, щомісячні платежі у встановлений договором строк не вносить, просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 925 грн. 61 коп. Відповідач повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, але до суду не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходила. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення він не заперечує. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.02.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-33). Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися відповідачем щомісячними платежами. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Станом на 31.08.2016 року заборгованість відповідача за договором складає 12\~925 грн. 61 коп., з яких: заборгованість за кредитом 501, 65 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8\~432, 26 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2\~900, 00 грн.; штраф (фіксована частина) 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) 591, 70 грн. ( а.с. 5, 6) На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~378, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.03.2008 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 34,80 % річних на суму залишку. Однак відповідач кошти не повертає, у зв'язку з чим станом на 30.09.2014 року має заборгованість у сумі 14 024 грн. 12 коп. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути вказані кошти та судові витрати в сумі 910 грн. 60 коп. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 06.03.2008 року позивач уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 34,80 % річних на суму залишку. /а.с.14-20/ При укладенні договору відповідач погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та правилами користування платіжною карткою. Положеннями п. 6.5, 8.6 Умов передбачений обов'язок позичальника сплачувати заборгованість та відсотки за її користування, встановлена відповідальність у разі порушення строків повернення у виді штрафу. /а.с.14-20/ Відповідач користувався коштами у межах кредитного ліміту, однак належним чином кошти не повертав та не сплачував за користування. В результаті цього станом на 30.09.2014 року заборгованість відповідача становить 14 024 грн. 12 коп., з яких 7 808 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 4 222 грн. 03 коп. - заборгованість по процентам, 850 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії, 500 грн. 00 коп. та 644 грн. 01 коп. - штрафи. /а.с.9-13/ Із викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобов'язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору та 667 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.03.2013 року банк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 45618,12 грн. під 41,1 % річних на строк до 06.03.2019 року. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит, та відсотки за користування ним та комісію. Однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Станом на 18.09.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 68155,73 грн.. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 68155,73 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 06.03.2013 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 45618,12 грн. на строк до 06.03.2019 року зі сплатою 41,1 % річних. За умовами додаткової угоди між сторонами у період з 06.03.2013 року по 31.03.2013 року встановлена процентна ставка в розмірі 0,01 % річних. За умовами договору відповідач мав у встановлений строк погасити кредит, сплати відсотки та пеню в разі не належного виконання взятих на себе зобов'язань. Вказані обставини підтверджуються копією договору між сторонами. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і вчасно не виконав своє зобов'язання. За положеннями ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання у зв'язку з простроченням відповідачем повернення чергових платежів. Станом на 18.09.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 68155,73 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту - 43439,20 грн., заборгованості зі сплати відсотків - 11005,31 грн., пені передбаченої п. 10.3 договору в розмірі 13711,22 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором між сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 68155,73 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 681,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2008 року банк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2513 грн. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит, та відсотки за користування ним та комісію. Однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Станом на 28.02.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 1437,68 грн.. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 1437,68 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 06.04.2008 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2513 грн.. За умовами договору відповідач мав у встановлений строк погасити кредит, сплати відсотки та комісію. Вказані обставини підтверджуються копією договору та анкетою клієнта - фізичної особи. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і вчасно не виконав своє зобов'язання Станом на року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 1437,68 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту - 1437,62 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором між сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1437,68 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2011 року ПАТ КБ „Приватбанк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн під 30% річних. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 31.03.2016 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 11403,50 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 06.04.2011 року уклали договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. під 30 % річних. За умовами договору відповідач мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Вказані обставини підтверджуються копією заяви та Умовами та правилами надання банківських послуг. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови договору . Станом на 31.03.2016 року відповідач має перед банком заборгованість з повернення тіла кредиту 3624,48 грн., 5409,81 грн. заборгованості зі сплати відсотків, 1350 грн. заборгованості зі сплати комісії. Також, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач має сплатити позивачу штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 519,21 грн. (процентна складова). Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 11403,50 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеною позивачем. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором, ст. 526, 530, 536 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11403,50 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved