Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом до Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обгрунтували тим, що 04.12.2006 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/02-12-2006, згідно якого було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США 00 центів в строк до 01.12.2008 року зі сплатою 16 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] та майновим поручителем - [PERSON] відповідно до договору іпотеки від 04.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстровим № 6488, передана в іпотеку квартира загальною площею 50,10 кв. м., житловою площею 28,00 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 27.12.2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11/02-12-2006 від 04.12.2006 року. 28 січня 2014 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права за договором іпотеки від 04.12.2006 року, на підставі чого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. було внесено відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора за кредитним договором № 11/02-12-2006 від 04.12.2006 року та прав іпотекодержателя. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має намір здійснити ряд передбачених чинним законодавством заходів щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Проте, на квартиру [ADDRESS], що є прдметом іпотеки, накладено арешт та заборону на його відчуження постановою слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 року по кримінальній справі № 18-00416. Наявність накладеного арешту на іпотечне майно на думку позивача порушує права та законні інтереси ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як іпотекодержателя щодо продажу предмета іпотеки, тому позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. В судовому засіданні 19.06.2015 року за клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заміну первісного відповідача СУ ГУ МВС України в м. Києві належним відповідачем [PERSON]. Представник позивача в судове засідання 19.01.2016 року не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, представник відповідача надала до суду письмові пояснення, в яких просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів прав нового кредитора у зобов'язанні та відсутні докази порушення відповідачем прав позивача у зв'язку з накладеним арештом, надала заяву про застосування строків позовної давності. Також просила розглядати справу без її участі. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2006 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11/02-12-2006, згідно якого було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США 00 центів в строк до 01.12.2008 року зі сплатою 16 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] та майновим поручителем - [PERSON] відповідно до договору іпотеки від 04.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстровим № 6488, передана в іпотеку квартира загальною площею 50,10 кв. м., житловою площею 28,00 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 27.12.2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11/02-12-2006 від 04.12.2006 року. 28 січня 2014 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права за договором іпотеки від 04.12.2006 року, на підставі чого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. було внесено відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як зазначає позивач, йому стало відомо про те, що постановою слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 14.08.2009 року по кримінальній справі № 18-00416 на майно, яке знаходиться в іпотеці ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - квартиру [ADDRESS], накладено арешт та заборону на його відчуження. На думку позивача, наявність накладеного арешту на іпотечне майно порушує права та законні інтереси ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як іпотекодержателя, щодо продажу предмета іпотеки, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Разом з тим, позивач, будучи наділений правом подання доказів, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів наявності арешту на квартиру [ADDRESS], накладеного постановою слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельника Я.В. 14.08.2009 року в рамках кримінальній справи № 18-00416 у вигляді постанови про накладення арешту та інших документів, які б свідчили про порушення прав та інтересів ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як іпотекодержателя. Позивач не вказав, що отримання доказів було неможливим, або у нього виникли складнощі в поданні цих доказів, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які він посилається в обгрунтування своїх вимог чи заперечень. Відповідно ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1 ст. 33 ЦПК України). Відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч. 1 ст. 33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Ухвалою суду від 19.06.2015 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача - Слідче управління ГУ МВС України в м. Києві відповідачем (боржником) [PERSON] Разом з тим, суд вважає, що пред'явлена позивачем вимога безпосередньо до відповідача [PERSON] є необгрунтованою, оскільки позивачем не зазначено, яке саме право позивача порушено відповідачем, та як у законний спосіб це порушене право має бути судом захищено, не доведено, яким чином відповідач порушує, не визнає або оспорює його права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed