Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову 29 липня 2020 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона зареєструвала шлюб 27 серпня 2019 року в виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 48. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає однак, згідно законодавства зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді від 21 серпня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06 жовтня 2020 року на 09 годин 30 хвилин. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 21 серпня 2020 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 06 жовтня 2020 року позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 06 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважної причини неявки не надав, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2019 року в виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 48. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Судом встановлено, що позивач здійснює догляд за дитиною віком до трьох років, ніде не працює. [PERSON] не надав суду доказів про те, що він є фізично не здоровий і не може сплачувати аліменти на утримання дружини. За таких обставин суд дійшов висновку, що вищевикладене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного: відповідач являється працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач подала позов 29 липня 2020 року, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved