Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 07.11.2018 звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому остаточно визначившись з позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу при звільненні, компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 60 591 грн. 46 коп. без відрахувань податків та зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 396 грн. 97 коп.. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 3 000 грн. 00 коп Ухвалою суду від 31.12.2018 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін про судове засідання 28.01.2019 о 10-20 год.. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. Відзив відповідачем не наданий. Відповідач отримав позовну заяву з додатками, ухвалу суду але відзиву не подав і не повідомив про причини неподання. В судове засідання представник відповідача не з'явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду у день розгляду справи вирішено проводити розгляд у заочному проваджені. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 07.11.2018 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 396 грн. 97 коп., згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві. /а.с. 12-14/ В день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату та вихідну допомогу при звільненні, компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 60 591 грн. 46 коп. (з яких 20 840 грн. 40 коп. вихідної допомоги- код 185, компенсація за невикористану відпустку 4 913 грн. 48 коп. - код 150) без відрахування податків та зборів, що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи. /а.с. 11/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177, 280 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середньоденного заробітку позивача вказаним у позові. Відтак відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 12.11.2018 по 28.01.2019 . У зазначений період на підприємстві було - 29 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 8 733 грн. 34 коп. без відрахувань податків і зборів (29х396,97). Витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 133 ЦПК України належать до судових витрат. Статтею 15 ЦПК України передбачається, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Як слідує з положень ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу квитанцію до прибуткового касового ордеру № 39 від 29.12.2018, видану адвокатом Молібог Ю.М., про сплату 3 000 грн. 00 коп.; акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) № 38 від 29.12.2018, відповідно до якого позивачу були надані наступні послуги, зокрема попереднє опрацювання матеріалів; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи; складання позовної заяви, розрахунків, подання позову до суду; договір про надання правничої допомоги в цивільній справі від 13.12.2018, ордер серії СМ№ 132 від 29.12.2018. Вказана справа є малозначною, не складною, так як відноситься до справ, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Складання позовної заяви в даній справі не потребувало значного часу, також представником позивача не було витрачено значного часу на опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції в даній справі, та на попереднє опрацювання матеріалів. Таким чином, позивачем не надано суду документально підтверджені докази щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн. 00 коп.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 000 грн. та судовий збір на користь держави.

Outcome: approved