Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач у січні 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , треті особи: Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Комунальний заклад соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 26.01.2018 року. Справа перебувала у провадженні судді Зосименко С.Г., яку було тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року. Відповідно до протоколуповторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 грудня 2018 року прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. В позовній заяві позивач посилається на те, що у вересні 2016 року в поле зору Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради потрапила дитина [PERSON] відповідно до повідомлення Комунального закладу освіти «Неповна середня загальноосвітня школа-інтернат №2» у зв`язку з неналежним виконання обов`язків її матір`ю [PERSON] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] , яка схильна до правопорушень, самовільних залишень домівки, втеч з дому на тривалий час, пропусків занять без поважних причин. Батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно до наказу служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 12.10.2016 року №34, [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. В ході роботи службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з`ясовано, що мати [PERSON] разом з донькою [PERSON] фактично проживають в гаражному кооперативі за адресою: [ADDRESS] , бокс №364. Приміщення не пристосоване для проживання: відсутнє водопостачання, каналізація, газопостачання, в наявності електропостачання. [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради здійснений комісійний вихід за адресою реєстрації родини: [ADDRESS] та зі слів матері [PERSON] - [PERSON] стало відомо, що між дорослими членами родини існує тривалий конфлікт на фінансовому підґрунті та різних поглядах на життя, виховання та утримання дитини, тому її донька [PERSON] з донькою Даніелою мешкають тимчасово в гаражі. Зі слів бабусі, [PERSON] має складний характер та схильна до шкідливих звичок. Бажання вчитися дитина не має. Поведінка дитини стає неконтрольованою. Даніела схильна до протиправних дій. Даніела часто втікає від матері, та безконтрольно проводить час, знаходячись з компанією підлітків та значно старшої за себе молоді, тому родичі не бажають нести відповідальність за життя та здоров`я дитини. [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню, утриманню доньки. 27.02.2017 року о 01 год. 00 хвилин [PERSON] , 04.05.2003 року була доставлена за бродяжництво до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №1» ДОР». 21.03.2017 року за клопотанням служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 17.03.2017 року № 859 [PERSON] , за попередньою заявою матері [PERSON] , влаштовано до Комунального закладу Центр соціально-психологічної реабілітації дітей, де вона і перебуває по теперішній час. За період перебування дитини у Комунальному закладі Центр соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] не зверталася із заявою до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті ради з приводу покращення умов проживання для дитини та повернення дитини на спільне проживання і виховання. 06.09.2017 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на якому розглядалось питання « Про можливе повернення дитини на спільне проживання та виховання матері або доцільність/недоцільність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ». На засіданні комісії була присутня мати дитини [PERSON] . Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради вирішила, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Просили суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в сумі 1860,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття, на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватись дитиною. Представники позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити. Суду навели доводи, аналогічні тим, що викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтували доводами, наведеними у відзиві на позовну заяву. Представники третіх осіб в судовому засіданні просили суд задовольни позовні вимоги. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, представників третіх осіб, допитавши неповнолітню [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оцінивши надані суду докази у їх сукупності, доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] від 11червня 2003 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис № 443 від 11 червня 2003 року), її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, виданий Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 11.06.2003 року №000005360260, відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.10). Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 03.05.2017 року за №3/4-37 за адресою: [ADDRESS] станом на 21.04.2017 року зареєстровані 6 осіб: [PERSON] ; дружина - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; онука - [PERSON] , онук - [PERSON] . Відповідно до наказу Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №34 від 12 жовтня 2016 року взято на облік дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , яка фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 27.02.2017 року о 01 год. 00 хв. [PERSON] , [INFO] , поліцією доставлена за бродяжництво до Комунального закладу «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня №1» ДОР». 21.03.2017 року за клопотанням служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 17.03.2017 року № 859 [PERSON] , за попередньою заявою матері [PERSON] , влаштовано до Комунального закладу Центр соціально-психологічної реабілітації дітей. 25.04.2017 року до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради звернулася [PERSON] , бабуся неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з проханням захистити права онуки Даніели на повноцінне життя, вважає, що [PERSON] не виконує батьківських обов`язків та заслуговує на позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 18/5-26 від 17 січня 2018 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно дитини [PERSON] » Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з`ясовано, що мати [PERSON] разом з донькою [PERSON] фактично проживають в гаражному кооперативі за адресою: [ADDRESS] , бокс №364. Приміщення не пристосоване для проживання: відсутнє водопостачання, газопостачання, каналізація, в наявності електропостачання. Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті ради проводились бесіди з матір`ю щодо офіційного працевлаштування. [PERSON] офіційно не працює. За інформацією центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради Соколянська [PERSON] від запропонованого договору про соціальний супровід родини відмовилась в усній формі, будь-які папери підписувати категорично не бажає. Запропонувала спеціалістам центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надати їй фінансову допомогу для сплати держмита у нотаріуса. На співпрацю зі спеціалістами не погоджується. Провести роботу неможливо. 06.09.2017 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на якому розглядалось питання «Про можливе повернення дитини на спільне проживання та виховання матері або доцільність/недоцільність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ». Під час розгляду даного питання члени комісії роз`яснили матері [PERSON] , що вона повинна забезпечити дитину житлом з належними умовами, влаштуватись на постійне місце роботи. Матері рекомендовано орендувати квартиру чи кімнату, або частину будинку з належними умовами. Після цього надати акт обстеження умов проживання до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті ради та написати заяву про повернення доньки на спільне проживання із нею. Комісією був визначний термін виконання рекомендацій: наприкінці листопаду 2017 року. Рекомендацій комісії Соколянська [PERSON] не дотрималась. Органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради встановлено, що мати дитини [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків: не утримує дитину, не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вважають за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з Листами Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей: від 06.09.2017 року №01-23/168, від 04.12.2017 року №01-23/243,в закладі Даніелу щодня відвідує мати, [PERSON] . Між [PERSON] та мамою теплі родинні стосунки, дівчина мріє повернутися до сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та її родиною склалися конфліктні та неприязнені відносини. Так, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/3266/17 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №21, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено. Рішення набрало чинності. В ході розгляду встановлено, що Листом виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №С-72 від 03 жовтня 2016 року [PERSON] повідомлено, що вирішити питання щодо надання тимчасового житла виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, неможливо. Рекомендовано здійснити необхідні дії щодо налагодження взаємовідносин з батьками та вирішити питання по оформленню права власності на частину будинку, або захистити право дитини на користування належною їй частиною житлової площі у судовому порядку. Єдиним місцем мешкання [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Крім того в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/5216/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. Рішенням від 31 жовтня 2017 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено, усунуто [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до квартири [ADDRESS] . Рішення набрало чинності. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачам в користуванні квартирою. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, дії [PERSON] свідчать що вона намагалась самостійно відновити порушені права неповнолітньої доньки для створення їй належних умов для проживання. В судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення Індустріального районного суду від 31 жовтня 2017 по справі №202/5216/17 судом 23.03.2018 року було видано виконавчий лист та державним виконавцем Індустріального районного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №59952488. Постановою державного виконавця Індустріального районного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шпигунова Антона Юрійовича від 19.09.2019 року виконавче провадження №59952488 закрито у зв`язку з виконанням виконавчого документу, а саме усунення [PERSON] та неповнолітній [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] та її неповнолітньої [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Однак, згідно з актом обстеження умов проживання від 21.10.2019 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на підставі заяви [PERSON] від 21.10.2019 року щодо повернення неповнолітньої [PERSON] до матері на спільне проживання, з метою обстеження умов проживання створених [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що на момент виходу в квартиру відсутні речі [PERSON] , місце для сну та навчання не об лаштоване. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором оренди від 10 листопада 2019 року [PERSON] з 14 листопада 2019 року орендує квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Адміністрації заводського району Кам`янської міської ради від 27.11.2019 року за місцем мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання - задовільні. Житло орендоване за договором оренди безстроково. Дитина може мешкати за даною адресою. Згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1» ДОР» №55 від 12.02.2018 року Соколянська під наглядом лікаря -психіатра не знаходиться, за амбулаторною допомогою не зверталася. Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради №1123 від 15.02.2018 року, [PERSON] під диспансерно -динамічним наглядом у лікаря нарколога не перебуває. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює гувернанткою школяра з 23.05.2019 року та позитивно характеризується роботодавцем [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.1,ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Тож, при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Суд не погоджується із висновком органу опіки про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги обставини життя [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , так і думку неповнолітньої [PERSON] , яка любить матір та бажає з нею жити та матір є для неї авторитетом, суд доходить висновку, що орган опіки та піклування не встановив факту свідомого нехтування матір`ю своїми обов`язками, винної поведінки відповідача [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Не врахували того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки. Суд вважає, що застосування до відповідача крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним та недоцільним. Також суд не приймає покази свідка : [PERSON] , матері відповідача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між ними був тривалий конфлікт, та саме бабуся, як пояснила в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] диктувала їй пояснення в Службі у справі дітей [INFO] та обмовляла [PERSON] . Отже, враховуючи вищевикладене та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який застосовується лише за наявності неспростовних доказів свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а в задоволені позивачу йому відмовлено, то судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed