Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач у серпні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 23.11.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2007-238, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 44100 доларів США, зі сплатою 16,00% річних з кінцевим терміном повернення 23.11.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, був укладений договір застави від 23.11.2007 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль TOJOTA LEXUS (модель: RX 300, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 10.08.2012 року у розмірі 73630,50 доларів США, яка складається з наступного: 33699,43 доларів США - заборгованості за кредитом, 30634,47 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 25838,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25816,15 доларів США - прострочена заборгованість по процентам, 14092,78 доларів США - заборгованість з пені. В ході проведення моніторингу кредиту було встановлено, що [PERSON] порушив умови договору застави та без згоди банку реалізував заставний автомобіль [PERSON] Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007-238 від 23.11.2007 року в сумі 73630,50 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль TOJOTA LEXUS (модель: RX 300, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права стосовно предмету застави на укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № 2007-238 від 23.11.2007 року [PERSON] отримав від ЗАТ КБ «Приватбанк» ( правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») кредит в розмірі 44100 доларів США, зі сплатою 16,00% річних з кінцевим терміном повернення 23.11.2012 року. Вимоги що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з [PERSON] договору застави рухомого майна від 23.11.2007 року - автомобіля TOJOTA LEXUS (модель: RX 300, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузова/шасі: [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON] [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором на даний час не виконав, станом на 10.08.2012 року у розмірі 73630,50 доларів США, яка складається з наступного: 33699,43 доларів США - заборгованості за кредитом, 30634,47 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 25838,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25816,15 доларів США - прострочена заборгованість по процентам, 14092,78 доларів США - заборгованість з пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України договірні зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобов'язання, проведеним належним чином. Як вказав позивач в своїй позовній заяві в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2008 році в порушення умов п.5.2.16 договору застави, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль відповідачу - громадянину [PERSON] (що мешкає за адресою: 49000, [ADDRESS]) та ПАТ КБ « Приватбанк» згоду на відчуження рухомого майна без збереження обтяження не надавав. Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно до ст.388 Цивільного кодексу за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набував набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. В разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк» було прийнято рішення про надання кредитних коштів [PERSON] на придбання автомобіля TOJOTA LEXUS (модель: RX 300, рік випуску 2004, та 29.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DNK0A820878218 від 29.08.2008 року, де предметом застави є спірний автомобіль TOJOTA LEXUS (модель: RX 300, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузова/шасі: [NUMBER], тобто на момент укладання даного договору банк був обізнаний з тим, що предметом застави по цим двом договорам є один і той самий автомобіль. Відповідно до листа Управління ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13.11.2012 року № 12234 згідно бази даних АІС «Автомобіль» УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області № кузова/шасі: [NUMBER], номерний знак [NUMBER] зареєстровано 29.08.2008 року на громадянина [PERSON]. Крім того, в матеріалах справи є повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.06.2012 року, відповідно до якого у зв'язку із повним виконанням зобов'язань за кредитним договором № DNK0A820878218 від 29.08.2008 року між Приватбанком та [PERSON] банк просить МРЕВ ДАІ у Дніпропетровській області зняти відмітку «Кредит. Заборона відчуження». [PERSON] є добросовісним набувачем, а тому виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звернення на предмет застави не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог в частині стягнення на предмет застави, тому суд не вбачає законних підстав для стягнення судових витрат по справі.

Outcome: dismissed