Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. У своєму позові позивач зазначив, що між позивачем Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] 01 лютого 2011 року був укладений кредитний договір б/н в розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути надані грошові кошти і сплатити проценти за користування в сумі, строк та на умовах, передбачених кредитним договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитом в розмірі 7 828,32 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 18 758,80 грн., 1624,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., 1 410,59 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору представник позивача звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2011 року, яка складаеться: заборгованість за кредитом в розмірі 7 828,32 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 18 758,80 грн., 1624,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., 1 410,59 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позові, надав суду заперечення на позов, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 01 лютого 2011 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якої оформив платіжну картку «кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зобов'язавшись повертати кредит, у сплачувати проценти в обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг. Позивач до позовної заяви було долучено Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом 06.03.2010 року № СП-2010-256, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги. Згідно із ч.1 ст.634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідач власноручно підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви випливає, що [PERSON] ознайомлений і згодний з Умовами так Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування. Крім того, відповідач також погодився на те, що ця заява, разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і Банком договір про надання банківських послуг. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання. 01 лютого 2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна». Факт отримання кредитної картки «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням відповідача разом з одержаною карткою відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил, а також підтверджується відміткою у відповідному полі анкети-заяви. Відповідач отримав надані йому кредитні кошти та користувався ними, що згідно із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відкритому на ім'я відповідача. У зв'язку із зазначеним посилання представника відповідача на те, що укладений договір є надуманим та відповідач кошти не отримував є безпідставними. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Натомість позичальник взяті на себе зобов'язання виконувала не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, та з травня 2015 року взагалі припинив вносити платежі на виконання боргових обов'язків. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за кредитом, станом на 31 жовтня 2016 року складається з такого: заборгованість за кредитом в розмірі 7 828,32 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 18 758,80 грн., 1624,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., 1 410,59 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням наданих розрахунків вбачається, що відповідач на 31 жовтня 2016 року має заборгованість за відсотками по кредиту у розмірі 18 758,80 грн. Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно до вимог ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та 1410,59 грн. не підлягають задоволенню. Окрім цього, як зазначає відповідач відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки передбачена спеціальна позовна давність в один рік. Так, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення штрафу в листопаді 2016 року, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1124 грн. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2011 року: за кредитом 7 828,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 18 758,80 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1124 грн. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору, який відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та з урахуванням задоволених вимог, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Outcome: partial