Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач у вересні 2017 р. звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у лютому 2017 р. між позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір №б/н по наданя послуг по оренді нерухомості, на виконання якого позивач здійснила оплату 50% від вартості оренди об'єкта - 5 500,00 грн. В свою чергу, на виконання вищевказаних домовленостей у січні 2017 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є тимчасова здача в найм (оренду) на платній основі квартири [ADDRESS]. Наймач зобов'язався внести суму за оренду першого місяця не пізніше 01.02.2017 р., заставну суму в розмірі 5 500,00 грн. - не пізніше 01.03.2017 р. Об'єкт нерухомості передано [PERSON] на підставі акту прийому-передачі від 25.01.2017 р. В порушення умов даного договору, грошові кошти на рахунок наймодавця внесені не були. Також наймачем, за весь період користування майном, не було сплачено комунальних послуг. На вимогу позивача, 13.03.2017 р. наймача було виселено з квартири, після чого виявлено пошкодження електричної плити, за яку відповідач ФОП [PERSON] зобов'язалась здійснити компенсацію. Проте відшкодування на користь позивача проведено не було. Неправомірними діями відповідачів, позивачу завдано моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, противних діях відповідачів, що призвели до пошкодження майна, неотриманння компенсації. Позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів розмір матеріальної шкоди в розмірі 22 173,00 грн., упущену вигоду 4 766,00 грн., моральну шкоду - 5 000,00 грн. Ухвалою суду від 31.10.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.04.2018 р. розпочато підготовче провадження по справі. Ухвалою суду від 02.10.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підримав (а.с. 37). Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 27, 28, 36), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.01.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є тимчасова здача в найм (оренду), належного наймодавцю жилого приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 3.2.1 даного договору визначено, що наймач зобов'язується внести суму за оренду першого місяця не пізніше 1 лютого 2017 р. Оплата комунальних послуг, які відносяться до об'єкту нерухомості, здійснюється наймачем (п. 3.1.4). На підставі акту прийому-передачі жилого приміщення від 25.01.2017 р., позивач передала відповідачу [PERSON] нерухоме майно в тимчасове користування (а.с. 9). 18.02.2017 р. між ФОП [PERSON] та позивачем укладено договір про надання послуг по оренді нерухомості, предметом якого погодження сторонами того, що орендодавець виражає намір здати, а агенство надає допомогу в оренді, що знаходиться у власності орендаря квартири [ADDRESS], вартість об'єкту складає 5 500,00 грн. Наймач зобов'язується оплатити послуги агентства в розмірі 50 % від вартості оренди майна (а.с. 4-6). 22.05.2017 р. позивач звернулася до відповідачів з листом-вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди, посилаючисчь на порушення останніми умов договору, зокрема, відповідачем [PERSON] не здійснено оплати за договором найму, в тому числі за комунальні послуги, здійснено пошкодження електричної плити, вартість якої агенство зобов'язалось компенсувати (а.с. 15-20). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України). Статтею 768 ЦК України визначено, що наймодавець може гарантувати якість речі протягом всього строку найму. Якщо у речі, яка була передана наймачеві з гарантією якості, виявляться недоліки, що перешкоджають її використанню відповідно до договору, наймач має право за своїм вибором вимагати: 1) заміни речі, якщо це можливо; 2) відповідного зменшення розміру плати за користування річчю; 3) безоплатного усунення недоліків речі або відшкодування витрат на їх усунення; 4) розірвання договору і відшкодування збитків, які були йому завдані. Судом встановлено, що позивачем було сплачено на користь агентства 2 750,00 грн. на виконання вимог договору про надання послуг по оренді нерухомості, в період проживання відповідача [PERSON] у квартирі позивача, пошкоджено електричну плиту, вартість якої складає 19 423,00 грн., що підтверджено відповідними доказами, а тому в судовому порядку підлягають стягненню солідарно з відповідачів вказані суми. Вимога про стягнення фактично не отриманого прибутку (упущеної вигоди) є необгрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З вказаної норми законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою. Суд звертає увагу на те, що фактично вимога про стягнення упущеної вигоди ґрунтується на припущеннях позивача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач мала намір отримати 4 766,00 грн. за період з 13.03.2017 р. по 07.04.2017 р. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі відсутні належні і допустимі докази наявності збитків у вигляді упущеної вигоди, а тому суд відмовляє в задоволенні даної вимоги. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього або приниження честі та гідності позивача. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди посилається на протиправні дії відповідача, що проявляються в пошкодженні належного позивачу майна, несплаті грошових коштів за проживання наймачем у квартирі позивача, що завдало останній, душевних страждань, позбавлення можливості користуватись майном. У зв'язку з чим суд вважає співвмірним розміром заподіяної позивачу моральної шкоди, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів в розмірі 1 000 грн. Також, суд вважає доведеними в порядку ст. 141 ЦПК України вимоги про стягнення судових витрат, в підтвердження понесення яких представником позивача надано відповідні докази. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково доведені, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст. ст. 22, 23, 509, 526, 760, 762, 768, 1167 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: partial