Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 37 319,77 грн. та 1 969 906,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 10 червня 2017 року автомобіль «Рута 20», виконуючи перевезення пасажирів в районі с. Комишанка, Недригайлівського району, виїхав за межі прозної частини та перекинувся. Внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження, що привели до каліцтва та інвалідності 3 групи. Вироком Недригайлівського райсуду Сумської області відповідача визнано винним в ДТП. Витрати на лікування становлять 37 319,77 грн. Оскільки, позивач в молодому віці вимушено стала пенсіонером, стан здоров`я тільки погіршується, вказані обставини завдають їй значних моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в 1 969 906,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач визнав позов в частині стягнення матеріальної шкоди, в частині стягнення моральної шкоди вважає вимоги завищеними, просить врахувати, що він є пенсіонером та не має коштів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена підготовче судове засідання на 10 квітня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 10 квітня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 22 травня 2020 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 22 травня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 19 червня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача. 19 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 13 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 13 серпня 2020 року відкладено підготовче сдуове засідання до 26 серпня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року призначено справу до судового розгляду на 28 жовтня 2020 року. 28 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 22 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 22 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 8 лютого 2021 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 8 лютого 2021 року оголошено перерву в судовому засіданні до 3 березня 2021 року для виклику свідків. Протокольною ухвалою головуючого від 3 березня 2021 року оголошено перерву в судовому засіданні до 26 березня 2021 року за клопотанням представника позивача. 26 березня 2021 року відкладено розгляд справи до 14 квітня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 10 червня 2017 року близько 13 год., рухаючись по проїзній частині автодороги «Київ-Суми-Юнаківка» у напряму м. Ромни, [PERSON] , керував технічно-несправним автобусом «Рута 20», в м. Комишанка Недригайлівського району Сумської області не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував стан керованого ним транспортного засобу, допустив його виїзд за межі проїзної частини вліво, де відбулося перекидання транспортного засобу. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно довідки від 11 вересня 2017 року з 10 червня 2017 по 15 червня 2017 року позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Недригайлівської ЦРЛ Сумської області. Як вбачається з виписного епікризу з історії №4943, №6353, №1966, з 15 червня 2017 по 13 липня 2017 року, з 8 серпня 2017 по 21 серпня 2017 року , з 5 березня 2018 по 16 березня 2018 року [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у КУ СМКЛ №1 (а.с.39-41). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно довідки до акту МСЕК [PERSON] встановлена 3 група інвалідності (а.с.11). Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 5 лютого 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП 10 червня 2017 року (а.с.13-16). Згідно наданих позивачем копій квитанцій, на лікування останньою витрачено грошові кошти в загальній сумі 20 970 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підтвердження розміру матеріальної шкоди надано копії чеків на придбання ліків та призначення лікарів. Відповідач позов в цій частині визнав в повному обсязі. Таким чином, в процесі розгляду справи знайшов своє підтвердження факт завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу на загальну суму 20 970,99 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Судом прийнято до уваги той факт, що до ДТП позивачка працювала продавцем, однак внаслідок отримання інвалідності, оскільки не може довго працювати на ногах, змушена була залишити роботу та організовувати своє життя з урахуванням отриманих травм. До того ж група інвалідності встановлена довічно, отже здоров`я втрачено безповоротно та не підлягає відновленню. Позивачка позбавлена можливості жити повноцінним життям, адже в молодому віці стала пенсіонером. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом також враховано, глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, зусилля для організації життя внаслідок ушкодження здоров`я, тривалість лікування, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення її можливості їх реалізації, Посилання відповідача на низький рівень його доходу суд не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не звільняє відповідача від відшкодування заподіяної шкоди. Виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, враховуючи, що 3 група інвалідності являється робочою, з врахуваннеям того, що відпловідач єпенсіонером, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 20 970 грн. 99 коп. матеріальної шкоди та 500 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині вимог належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 5200 грн. 00 коп.

Outcome: partial