Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач у лютому 2017 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 07.08.2008 р. між ним та банком укладено кредитний договір №33/Ш-ф, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у сумі 120 000 грн. для придбання квартири. Забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором забезпечене договором іпотеки №33/ш-ф від 07.08.2008 р., вилучено правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав, повністю здійснив погашення заборгованості. На вимогу позивача звернутись до державного реєстратора про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою майна позивача, повернути оригінал договору купівлі-продажу від 01.08.2008 р., відповідач дану вимогу не виконав, до реєстратора не звертався, право власності на нерухоме майно позивача порушено. Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (26, 27). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що за позивачем рахується заборгованість по кредиту, яка станом на 01.04.2017 р. становить 33 526,35 грн., а тому просив у позові відмовити (а.с. 30-32). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2008 р. АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] уклали кредитний договір №33/Ш-Ф, відповідно до умов якого, позивачу надано грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн. на строк до 06.08.2018 р., зі сплатою 22,0 % річних для придбання нерухомого майна житлового призначення на вторинному ринку нерухомості (а.с. 4-6). Судом встановлено, що 01.08.2008 р. позивач придбав кваритру за [ADDRESS], загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. (а.с. 7). В забезпечення виконання умов кредитного договору, 07.08.2008 р. сторони уклали іпотечний договір №33-Ш-Ф, банку передано в іпотеку належне на праві власності позивачу майно - квартиру [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано у реєстрі за №3326 (а.с. 9-11). Встановлено, що 18.06.2015 р. ПАТ «Брокбізнесбанк» надіслав на адресу позивача вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 1 571,98 грн. (а.с. 12). 24.06.2015 р. позивач здійснив оплату вказаної суми (а.с. 13). Судом встановлено та підтверджено представником Банку, що після оплати позивачем суми заборгованості в розмірі 1 571,98 грн., з червня 2015 р. Банком - відповідачем по справі, жодної письмової вимоги щодо наявності іншої (будь-якої) заборгованості до позивача направлено не було. У зв'язку з чим, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача в обгрунтування його заперечень на наявність заборгованості за позивачем в розмірі 33 526,35 грн., оскілкьи вказаний розрахунок суперечить листу ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 18.06.2015 р., відповідно до якого станом 16.06.2015 р. заборгованість по кредиту становить 1 571,98 р., яка сплачена позивачем 24.06.2015 р., при цьому, в подальшому жодних письмових вимог Банком на адресу позивача направлено не було. У зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до Банку з заявою про звернення до реєстратора щодо виключення з реєстру запису про обтяження іпотекою належного позивачу майна та повернути оригінал договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2008 р., що підтверджується заявою від 27.06.2015 р., 24.12.2016 р. (а.с. 14-15). Дану вимогу ПАТ «Брокбізнесбанк» не виконав. Позивач зазначає про порушення його права щодо права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ» 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановленихКонституцією та законом. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі- Закон) Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Частиною 1 ст. 17 Закону визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 17 Закону). Судом встановлено, що [PERSON] виконав зобов'язання за кредитним договором №33/Ш-Ф від 07.08.2008 р., заборгованість сплатив. Таким чином, позивачем, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, довів позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, у зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391, 599, ЦК України та

Outcome: approved