Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

ПрАТ «ВФ Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 48 807, 37 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ «МТС Україна», що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та відповідачем було укладено договори про надання послуг мобільного зв`язку №6506528/1.12583691 від 29.11.2013 року, №295371998546/395340116446 від 29.11.2013 року, №295371998546/395348064655 від 29.11.2013 року. Відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем були виконані всі дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Відповідач, перебуваючи за межами України, користувався послугою мобільного Інтернету в роумінгу, за номером телефону [NUMBER] , який зареєстровано за відповідачем. Внаслідок чого виникла заборгованість. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № 2239428275 від 31.07.2018 року, за послуги, що були надані за період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року у розмірі 48787, 37 грн., згідно рахунку [NUMBER] від 30.09.2018 року за послуги, що були надані за період з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року з урахуванням заборгованості станом на 01.09.2018 року на суму 48 797, 37 грн., та відповідно до рахунку№ [NUMBER] від 31.10.2018 року за послуги, що були надані за період з 01.10.2018 року по 31.10.2018 року з урахуванням заборгованості станом на 01.10.2018 року в сумі 48807, 37 грн. Проте, відповідач не оплатив за послуги зв`язку. Відповідачу було направлено претензію № 295371998546/11 від 23.11.2018 з вимогою погасити заборгованість. Однак, відповідач заборгованість не погасив, у зв`язку з чим номер було відключено від мережі. Зважаючи на вище викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачу надав письмові пояснення, в яких вказав, що з позовними вимогами не згоден, оскільки вони не відповідають законодавству та не підлягають задоволенню. [PERSON] вказав, що між ним та ПрАТ «Водафон Україна» існувало листування стосовно появлення суми боргу за надані телекомунікаційні послуги у роумінгу, про що позивач не вказав в позові. У вересні 2018 року відповідач двічі звертався до товариства по повну компенсацію (списання) заборгованості у сумі 48 791, 36 грн., яка виникла 15.07.2018 року, після крадіжки невідомими особами його телефону на території Республіки Чорногорія та використання цими особами послуг інтернет -роумінгу у обсязі 158 мегабайт, поліцією Чорногорії його визнано потерпілим. Також відповідач вказував на те, що позивач не надав суду жодного доказу сплати закордонним партнерам рахунків за надані послуги у роумінгу, в період часу 15.07.2018 р. та пізніше за договором №295371998546 (номер телефону (050) 06018 65) укладеним зі мною 29.11.2013 р. Більш того за умовами договору послуги WAP, мобільного Інтернету, MMS, GPRS- послуги та ряд інших не активовані зовсім. Також позивач зазначив, що поріг відключення користування будь-якими видами послуг за договором від 29.11.2013 року дорівнював від`ємному балансу у 100, 00 грн. Відносини з компанією та її закордонними партнерами не повинні відрізнятись від базових, встановлених договором. На звернення [PERSON] від 04.09.2018 року, було надіслано лист, де вказано, що компанією 15.07.2018 року за номером (050) 0601865 була активована послуга «Заборони GPRS послуг у роумінгу», однак як відповідачу стало відомо, це відбулося після нарахування вартості послуг в Інтернет роумінгу. Відповідач зазначив про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що Чорногорський партнер компанії отримав кошти за використану послугу Інтернет -роумінгу з номера [NUMBER] . Зважаючи на вказане, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідачем надано письмові судові дебати, в яких [PERSON] зазначив викладене у письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Не явка сторін та не надання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачем ПрАТ «МТС Україна», що з 23.05.2017 змінило назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ України», та відповідачем [PERSON] було укладено договори про надання послуг мобільного зв`язку №6506528/1.12583691 від 29.11.2013 року, №295371998546/395340116446 від 29.11.2013 року, №295371998546/395348064655 від 29.11.2013 року, що підтверджується копіями Договорів(а.с.7-12). [PERSON] було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Як вказав позивач, ним були виконані всі дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Перебуваючи за межами України, абонент користувався послугою мобільного Інтернету в роумінгу, за номером телефону [NUMBER] , який зареєстровано за [PERSON] . Внаслідок чого виникла заборгованість у [PERSON] . Позивачем на адресу [PERSON] було надіслано рахунок № [NUMBER] від 31.07.2018 року, за послуги, що були надані за період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року у розмірі 48787, 37 грн., згідно рахунку [NUMBER] від 30.09.2018 року за послуги, що були надані за період з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року з урахуванням заборгованості станом на 01.09.2018 року на суму 48 797, 37 грн., та відповідно до рахунку№ [NUMBER] від 31.10.2018 року за послуги, що були надані за період з 01.10.2018 року по 31.10.2018 року з урахуванням заборгованості станом на 01.10.2018 року в сумі 48807, 37 грн., про що свідчать копії розрахунків(а.с.6, 14-16). Проте, як вказує позивач, [PERSON] не оплатив за послуги зв`язку, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду. З вище викладеного, враховуючи матеріали справи, судом встановлено, що документи, надані представником позивача разом з позовом, свідчать про те, що договір було укладено З Крацовим І.Л., а позов подано до [PERSON] , тобто до іншої особи. Той факт, що [PERSON] підтверджує факт укладення договору з даним товариством не може свідчити про те, що ним було укладено саме це договір і ця заборгованість стосується його. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, договір укладено з [PERSON] , який належним чином не виконував зобов`язання за договором та у зв`язку з чим виникла заборгованість у [PERSON] , однак позов подано до [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вище викладеного, суд не вбачає підстав для дослідження заперечень відповідача та надання оцінку іншим доказом, зважаючи на те, що надані позивачем додатки до позову стосуються іншої особи, а тому суд позбавлений можливості достовірно встановити факти. Судове рішення ґрунтуватися на припущеннях не може. Зважаючи на вище викладене, з урахуванням того, що позов подано до особи, яка не укладала договір, наявний в матеріалах справи, та заборгованість стосується [PERSON] , а не [PERSON] , враховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів того, що даний договір стосується відповідача у справі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на позивача.

Outcome: dismissed