Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк») пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання кредитного договору №18-19П/2013-А (з ануїтетними платежами) від 17 жовтня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 11481,52 гривень. Обґрунтовує позов тим, що між ПАТ «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №18-19П/2013-А (з ануїтетними платежами) від 17 жовтня 2013 року, згідно з умовами якого ПАТ\~«Мегабанк» надало відповідачу кредит у розмірі 10800 гривень, строком з 17 жовтня 2013 року до 14 жовтня 2016 року, зі сплатою 15 відсотків річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобовязання згідно з даним договором у повному обсязі. Проте зобов'язання за договором не виконав та має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 грудня 2015 року складає 11481,52 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 5688,43 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 285,09 гривень, заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією 648 гривень, штраф 4860 гривень. Відповідно до умов кредитного договору позивач має право достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів у випадку порушення відповідачем умов кредитного договору. З цих підстав позивач просить розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 11481,52 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 17 жовтня 2013 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18-19П/2013-А (з ануїтетними платежами) (далі кредитний договір). Договір підписаний 17 жовтня 2013 року особисто відповідачем. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобовязується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 10800 гривень, а позичальник зобовязується на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 15% річних за користування кредитом, комісійні винагороди та виконати всі інші зобовязання згідно з договором. Згідно з п. 1.2. кредитного договору кредит надається на строк з 17 жовтня 2013 року по 14 жовтня 2016 року включно. Позивач ПАТ «Мегабанк» своє зобовязання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується квитанцією від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до п. 3.2.З. кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Згідно з п. 4.1. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, процентної ставки, передбаченої договором. Як слідує з п. 4.2. кредитного договору, погашення заборгованості та сплату процентів за договором позичальник здійснює ануїтетними платежами. Сплата ануїтетних платежів здійснюється позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 1,5% від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Додаток №1 до кредитного договору передбачає погашення кредиту рівними частинами протягом строку на який видано кредит. Як убачається з п. 4.5. кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, складає 538,45 гривень. Відповідно до п. 4.7. кредитного договору за користування кредитом понад строку, вказаного у пункті 1.2. договору, кредитодавець нараховує, а позичальник сплачує проценти у розмірі 0,1 проценти річних. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Всупереч вказаним вимогам закону [PERSON] умов договору належним чином не виконував. Зокрема, як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 22 грудня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 5688,43 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 285,09 гривень, заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією 648 гривень Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів. Зазначених вимог закону [PERSON] належним чином не виконав, заборгованості за договором та суми нарахованих процентів не сплатив. Відповідно до ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). З цих підстав позивач має право на одержання від відповідача неустойки за прострочення сплати обумовлених договором платежів. У п. 4.9. кредитного договору зазначено, що в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець опубліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процента ставка за кредитом встановлюється у розмірі, встановленому у п. 4.7. цього договору, а за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Як установлено з наданого позивачем розрахунку, за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором[PERSON] нараховано штраф у розмірі 4860 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 07 серпня 2015 року за вих. № 05/867 та 16 грудня 2015 року за вих. №05/767 відповідачу направлено повідомлення щодо погашення заборгованості за кредитним договором №18-19П/2013-А, проте зазначені повідомлення залишені відповідачем [PERSON] без розгляду та задоволення. Таким чином судом встановлено істотне порушення інтересів позивача ПАТ «Мегабанк» унаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, оскільки позивач значною мірою позбавляється можливості отримати грошові кошти, на які розраховував при укладенні договору. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору дострокове розірвання кредитного договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З цих підстав укладений 17 жовтня 2013 року між сторонами кредитний договір №18-19П/2013-А (з ануїтетними платежами) підлягає до розірвання. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» підлягає до задоволення шляхом розірвання кредитного договору №18-19П/2013-А (з ануїтетними платежами) від 17 жовтня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», та стягнення [PERSON] заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 11481,52 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 550, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved