Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.12.2006 року між сторонами було укладено договір позики № 32, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 10000 грн. та зобов'язався їх повернути до 15.05.2017 року. Оскільки відповідач не виконав свого обов'язку, позивач просить постановити рішення про стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, заперечень на позов на надав. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Під час розгляду справи встановлено, що 15.12.2016 року між сторонами було укладено договір позики № 32, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 10000 грн. і зобов'язався їх повернути по 2000 грн. 15 числа кожного м'ясця, тобто до строк до 15.05.2017 року (а.с. 6,7). Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за вказаними договорами, передавши суми грошових коштів відповідачу, а останній не виконав свого обов'язку, не повернувши позивачу суми позики в обумовлені терміни. Будь-яких доказав погашення боргу відповідач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, між сторонами склалися цивільні правовідносини, які у відповідності до вимог ст. ст. 509, 526 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання, однак дані звернення було залишено без реагування, сума позики залишається не повернутою. За таких обставин, є всі правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, як складаються з судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved