Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, мають спільних синів: [PERSON] та Дмитра., які мешкають з позивачем. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Оскільки погіршився стан здоров'я дітей, що вимагає значних грошових витрат, просить збільшити розмір аліментів до 1/2 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечили. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, надали заяву про слухання справи у їх відсутність. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. від 11 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 25 травня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 25 травня 2018 року відкладено розгляд справи до 25 липня 2018 року для виклику свідків. 25 липня 2018 року відкладено розгляд до 6 вересня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. 5 вересня 2018 року згідно розпорядження №114 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 6 вересня 2018 року справа прийнята до розгляду, призначено судове засідання на 4 жовтня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 4 жовтня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 19 жовтня 2018 року для виклику свідків. 19 жовтня 2018 року відкладено розгляд справи до 16 листопада 2018 року у зв'язку зі знаходженням головуючого в нарадчій кімнаті по іншій справі. 24 жовтня 2018 року перенесено розгляд справи на 08 листопада 2018 року у зв'язку з виробничою необхідністю. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких відповідно до свідоцтва про народження є відповідач (а.с.10-11). Діти проживають з матір'ю, що підтверджується копією довідки №348/20032018-30121899 (а.с.15). На виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2011 року, 6 квітня 2011 року виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.02.2011 року до повноліття дітей на користь [PERSON] (а.с.6). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від другого шлюбу позивач має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Згідно наданих виписок з історії розвитку дитини, [PERSON] та [PERSON] хворіють (а.с.13-14). Згідно довідки про доходи, [PERSON] працює у Харківській філії ПАТ «Укртелеком» антенником-щогловиком 6 розряду, загальна сума його доходу за період з 1 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року за винятком аліментів становить 24 257, 12 грн. (а.с.39). Відповідач посилається на те, що проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], разом з ними проживає донька цивільної дружини Анастасія, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №14.03-08/6125 від 2 травня 2018 року )(а.с.53). Вказану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Анастасія навчається на 1 курсі Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка денного відділення на комерційній основі, що підтверджується довідкою №23329 від 2 травня 2018 року (а.с.41). Згідно довідки про доходи [PERSON], вона працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів, загальна сума нарахованої заробітної плати за період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року становить 32 774, 58 грн. (а.с.42). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Доводи позивача про те, що розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки вона змушена постійно нести додаткові витрати на дітей у зв'язку з їх хворобами не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, так як позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей. Позивач зазначає, що сини зростають і витрати на їх утримання також, однак жодних доказів на підтвердження цього суду не надано. Як вбачається з довідок про доходи відповідача, він сплачує аліменти на утримання синів близько 1400-1500 грн. щомісяця. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 1944 гривні. Таким чином вбачається, що розмір аліментів, що сплачується відповідачем не є меншим ? частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а до обов»язку відповідача належить проведення оплати аліментів в розмірі не меншому ? частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи позивача на те, що у зв'язку зі змінами в законодавстві мінімальних розмір на дитину не може бути меншим 50% не заслуговують на уваги, з огляду на наступне. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 61-37114св18. Таким чином, судом встановлено відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed