Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що до 2000 року перебувала в шлюбі з [PERSON] В 2008 році вони поновили свої подружні стосунки, але у вересні 2009 рок він знову пішов з сім'ї та припинив проживання в [ADDRESS]. Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.02.2012 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Але згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 10.11.2009 року зазначена квартира була приватизована на чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Просить визнати недійсним дане свідоцтво про право власності на житло, а також просить визнати незаконним та скасувати подання від 05.11.2009 року управління обліку, розподілу та приватизації житла про передачу квартири [ADDRESS] в приватну власність. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що процедура приватизації спірної квартири, яка на даний час не завершена, відбувалася в той час, коли [PERSON] в ній не проживав, що встановлено рішенням суду про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою. Тому вважає, що подання від 05.11.2009 року управління обліку, розподілу та приватизації житла про передачу квартири приватну власність необхідно визнати протиправним та скасувати, а також визнати незаконним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав, що на час прийняття органом приватизації рішення про передачу у власність спірної квартири були наявні для цього законні підстави. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Від третьої особи - служби у справах дітей СМР надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.11.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.02.2012 року, що набрало законної сили 03.04.2012 року, [PERSON] визнаний таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] (а.с.4-12). Як вбачається з подання від 05.11.2009 року управління обліку, розподілу та приватизації житла про передачу квартири [ADDRESS] в приватну власність, від наймача [PERSON] надійшла заява про передачу їй та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах зазначеної квартири. Прохання наймача вирішено задовольнити. Згідно із заявою [PERSON] від 01.09.2009 року вона просить оформити передачу у приватну власність квартиру [ADDRESS], яку займає разом із членами сім'ї. Дану заяву підписали сама позивачка та члени її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] З свідоцтва про право власності на житло від 10.2009 р. вбачається, що власниками цієї квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Це свідоцтво було видане 21.03.2006 року, коли в квартирі були зареєстровані всі зазначені у ньому члени сім'ї, крім того, видавалося воно на підставі особистої заяви позивачки за підписами всіх членів її сім'ї. Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Згідно з п. 11 ст. 8 цього закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. На думку суду, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що подання від 05.11.2009 року управління обліку, розподілу та приватизації житла про передачу квартири [ADDRESS] в приватну власність є незаконним і підлягає скасуванню, а також щодо наявності законних підстав для визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним. Суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що на момент приватизації [PERSON] в спірній квартирі не мешкав, оскільки позивач посилається на рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою, яке набрало законної сили лише 03.04.2012 року, тобто на момент приватизації квартири він ще не втратив право користування цим житловим приміщенням, мав право брати участь у його приватизації. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed