Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 64500,55 гривень за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року, 3% річних у сумі 4306,48 гривень, інфляційні втрати у сумі 12648,68 гривень. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок [NUMBER] відкритий на ім`я відповідача. Відповідач в повному обсязі не сплачує надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 березня 2021 року від представника відповідача Мариничева Ю.П., який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру на надання правничої допомоги, надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов визнав частково в сумі основного боргу - 53941,34 гривень, 3% річних у сумі 3291,84 гривень, інфляційних втрат у сумі 4823,60 гривень, просив застосувати до частини позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Крім того, представником позивача подана заява про застосування строків позовної давності. 08 квітня 2021 року від представника позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Нерегулярними сплатами рахунків за спожитий газ, у тому числі після припинення газопостачання, відповідач перервав перебіг строку позовної давності. Відповідачем було здійснено останню оплату в березні 2019 року. Представник позивача Шевченко Д.В., який діє на підставі довіреності, належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру на надання правничої допомоги, належним чином повідомлені про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача. \~Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», за адресою: [ADDRESS] . На ім`я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . ТОВ «Харківгаз Збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови № 1588 від 21 травня 2015 року та з 11 травня 2017 року згідно постанови №633 від 11травня 2017 року. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01 жовтня 2015 року, з 01 квітня 2017 року - відповідно до\~постанови КМУ\~№187\~від 22\~березня 2017 року, з 01 листопада 2018 року - відповідно до\~постанови КМУ\~№867\~від 19жовтня\~2018 року). Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу в редакції від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,634,641\~та\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31грудня 2015 року . Відповідно до пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу - для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природній газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз збут» та сплати рахунків постачальнику за поставлений природний газ. З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «Харківгаз збут» вбачається, що споживачем [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , було проведено оплату: в вересні 2016 року у розмірі 350,00 гривень, в січні 2017 року в розмірі 350,00 гривень, в лютому 2017 року в розмірі 350,00 гривень, в травні 2017 року в розмірі 351,00 гривень, в вересні 2017 року в розмірі 275,00 гривень, в грудні 2017 року в розмірі 343,00 гривень, в січні 2018 року в сумі 344,00 гривень, в лютому 2018 року в розмірі 412,00 гривень, в квітні 2018 року в сумі 344,00 гривень, в червні 2018 року в розмірі 255,00 гривень, в серпні 2018 року в розмірі 255,00 гривень, в жовтні 2018 року в розмірі 247,00 гривень, в грудні 2018 року в розмірі 350,00 гривень, в січні 2019 року в розмірі 343,95 гривень, в березні 2019 року у сумі 450,00 гривень. Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Внаслідок не виконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року склала 6450,55 гривень Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до пункту 5 частини 2\~статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно частини 1\~статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 24 Розділу III Правил постачання природного газу закріплено, що розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць. Відповідно до абзацу 2 пункту 32 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за послуги з газопостачання у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Відповідно до пункту 2\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відтак, загальна сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , яка підлягає стягненню з відповідача складає 81455,71 гривень, з яких: сума основного боргу в розмірі 64500,55 гривень за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року, 3% річних за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня року - 4306,48 гривень, інфляційні втрати за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року - 12648,68 гривень. Разом з тим, відповідно до частини 3\~статті 267 ЦК України\~в зв`язку з наявністю заяви представника відповідача про застосування трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення суми основного боргу, 3% річних, інфляційних витрат, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності до таких вимог. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний\~законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний\~законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач звернувся до суду з позовом 19 листопада 2020 року та заявив вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу за послуги газопостачання в розмірі 64500,55 гривень за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року, 3% річних за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня року - 4306,48 гривень, інфляційних втрат за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня року - 12648,68 гривень. Судом встановлені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної заборгованості. Відповідно до\~частини 1\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Пунктом 24 Розділу III Правил постачання природного газу закріплено, що розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділу\~V\~та\~VІ\~цих Правил,\~коли для\~попереднього постачальника\~розрахунковий період\~має визначатися\~як сума\~газових діб\~місяця,\~що передували\~даті зміни\~постачальника,\~а для\~нового -\~як сума\~газових діб\~місяця,\~наступних за\~датою зміни\~постачальника. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Як встановлено судом, зокрема, із розрахунку заборгованості, позивач нараховував плату за надані послуги з газопостачання за кожен календарний місяць. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що у позивача з відповідачем склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу, та не визначений інший, ніж встановлений у пункті 24\~Розділу III\~Правил термін внесення платежів, тому саме з 26 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Враховуючи, що позивач звернувся до суду із даним позовом 19 листопада 2020 року, виходячи зі змісту норм матеріального права, наведених вище, та пункту 24\~Розділу III\~Правил,\~яким визначається, що оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з газопостачання підлягає задоволенню за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року у розмірі 53209,86 гривень. При цьому, стягуючи заборгованість саме з 31 жовтня 2017 року, суд виходить з того, що послуги, надані у жовтні 2017 року, відповідач мав оплатити до 25 листопада 2017 року включно. Відтак, позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за жовтень 2017 року минала 26 листопада 2020 року. Позивач звернувся з позовом 19 листопада 2020 року. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з газопостачання саме за період з 31 жовтня 2017 року. Вимоги позивача щодо стягнення 3%\~річних за\~період з\~31\~жовтня 2017\~року по\~30\~вересня року\~ -\~4306,48\~гривень та\~ інфляційних\~втрат за\~період з\~31\~жовтня 2017\~року по\~30\~вересня року\~-\~12648,68\~ гривеньпідлягають задоволенню повному обсязі, оскільки позивачем в цій частині не пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду з такою вимогою. Згідно платіжного доручення № 230 від 09 листопада 2020 року, позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Харківгаз Збут», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1807,72 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial