Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Торгівельний дім харчових технологій» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неповерненої суми позики (поворотної безпроцентної фінансової допомоги) з урахуванням встановленого індексу інфляції, штрафу та трьох процентів річних, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до умов якого товариство надало відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 15840,00 грн. на безпроцентній основі, а відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики протягом 14 календарних днів. Оскільки до цього часу грошові кошти відповідач не повернув, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача неповернену суму позики (поворотної безпроцентної фінансової допомоги) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 16030, 08 грн., штраф згідно з п. 7.3 Договору позики від 11.12.2015 року в сумі 15364, 80 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 125, 96 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2015 року між ТОВ «Торгівельний дім харчових технологій» та [PERSON] був укладений Договір позики (поворотної фінансової допомоги). Відповідно до умов Договору товариство надало відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 15840,00 грн. на безпроцентній основі, а відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики протягом 14 календарних днів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Пунктом 4.1 Договору позики передбачено, що строк позики складає 14 календарних днів з моменту видачі сум позики на руки позикодавця. Однак, в зазначений у Договорі строк відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання за вказаним Договором. Позивачем неодноразово на адресу відповідача надсилалися вимоги про повернення боргу, але дані вимоги залишилися без задоволення. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 7.3 Договору за несвоєчасне виконання п.4.1 даного Договору позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 1% від суми несвоєчасного повернення грошових коштів за кожен день прострочки. Таким чином, станом на 01.04.2016 року сума штрафу, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу, окрім повернення суми позики в розмірі 15840,00 грн., складає 15364,80 грн. (97 днів *158,40 грн.=15364,80). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач зобов'язання за договором не виконує позивач просить стягнути суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період їх невиконання. Отже, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 16030,08 грн., та 3 % річних від простроченої суми складає 125,96 грн. Враховуючи викладене та вимоги чинного законодавства України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неповернена сума позики (поворотної безпроцентної фінансової допомоги) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 16030, 08 грн., штраф згідно з п. 7.3 Договору позики від 11.12.2015 року в сумі 15364, 80 грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 125, 96 грн. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved