Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позов та його обґрунтування (а.с. 4-6) 23.11.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом представника позивача - адвокатом Кравець Д.М. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить розірвати шлюб, який зареєстровано 13.02.2016 між [PERSON] та [PERSON] , про що 13.02.2016 складено відповідний актовий запис № 157 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що між позивачем і відповідачем сімейне життя не склалося, стосунки стали неприязними, оскільки сторони мають різні погляди на спільне подружнє життя. Між позивачем та відповідачем немає почуття любові, у зв`язку з чим ані позивач, ані відповідач не в змозі підтримувати нормальні сімейні відносини, не підтримують шлюбних відносин, спільного бюджету з відповідачем не має. Вказується, що сторони фактично разом не проживають, спільного бюджету з Відповідачем не має, шлюбні відносини припинені остаточно та відновити їх неможливо. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С. (а.с. 1). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження) (а.с. 20). Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 177 від 05.02.2021 у зв`язку з перебуванням судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи (а.с. 23). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. (а.с 24). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.04.2021 справу прийнято до провадження новим складом суду (а.с. 25-26). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Щодо правової позиції відповідача В матеріалах справи наявна розписка відповідача ( [PERSON] ) про те, що він 19.04.2021 отримав копію ухвали у даній справі (а.с. 27). Також, матеріали справи містять заяву відповідача, датовану 06.05.2021, про розгляд справи без виклику сторін в якій він просить розглянути справу без його участі у спрощеному провадженні. При цьому зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Встановлені судом обставини справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 13.02.2016 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований 13.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 157 (а.с. 7). [INFO] у подружжя народилась дочка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.09.2016 (а.с. 8). [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.2018 (а.с. 9). Позивач у позові вказала, що діти знаходиться на її утриманні, постійно проживають та прописані разом з нею, на підтвердження чого надано довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 05.03.2018 (а.с. 10) та довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 29.05.2017 (а.с. 11). Позивач стверджує, що сімейне життя між сторонами не склалося, між подружжям немає почуття любові, у зв`язку з чим подружжя не в змозі підтримувати нормальні сімейні відносини, не підтримують шлюбних відносин, спільного бюджету. Стверджує, що подружжя фактично разом не проживає, подальше спільне сімейне проживання разом неможливе. За переконанням позивача сімейні відносини остаточно припинені, підтримувати їх немає сенсу, вони не можуть бути відновлені, оскільки це буде суперечити інтересам Позивача. Відповідач, з огляду на подану ним заяву, фактично щодо задоволення позову не заперечує. Мотиви суду Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористався наданим правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, наголошує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої: «Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду [PERSON] не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що [PERSON] не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними». Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Щодо розподілу судових витрат Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений нею при звернення з відповідним позовом (а.с. 3). Враховуючи викладене,

Outcome: approved