Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 21 вересня 2002 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. любні Шлюбні відносини між ними погіршились, оскільки вони мають різні погляди на життя у шлюбі, спільні інтереси поступово зникли, почуття згасли, чоловік приходив додому на у нетверезому стані і на цьому грунті між ними почали виникали сварки і скандали, які відбувались в присутності їхніх неповнолітніх дітей, що на її переконання в подальшому може негативно вплинути на їх психіку. Більш того, в останній час саме з вини відповідача їхня сім'я розпалась остаточно, так як відповідач знайшов собі іншу жінку й пішов з сім'ї, відтак шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо та взагалі не бачаться, дітей відповідач не відвідує, матеріально не забезпечує та не приймає участі у їх вихованні. Вона працює, але коштів на утримання дітей та забезпечення їх потреб не вистачає. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, але заперечував проти розміру стягнення аліментів на дітей. Не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 на кожну дитину, про що надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. А також до суду надійшли заперечення згідно яких, з позовом про стягнення аліментів згоден частково, оскільки він являється інвалідом 3-ої групи, проживає разом з батьками: [PERSON], 1960 року народження та матір'ю [PERSON], 1960 року народження. Його батьки являються інвалідами 2-ої групи і фактично знаходяться на його утриманні, оскільки їх пенсія повністю витрачається на ліки. Не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів та заробітку на кожну дитину, щомісячно до повноліття дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій повідомляє, що свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її відсутності. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, оформивши його у Козачолопанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], про що маються копії свідоцтва про народження, в даний час діти проживають з позивачем, що не оспорювалось сторонами. Зберегти сім'ю сторін не уявляється можливим, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини припинені. Згідно статті 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судамизаконодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що за таких обставин, сім'я розпалася повністю та відновлена бути не може, оскільки подальше спільне проживання сторін стало неможливим, це суперечить інтересам позивача, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є інвалідом 3-ої групи, про що мається копія пенсійного посвідчення, він проживає разом з батьками [PERSON], 1960 року народження і [PERSON], 1960 року народження, що підтверджується копією довідки з місця проживання, батьки являються інвалідами 2-ої групи, що підтверджується копіями довідок МСЕК. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму ВССУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність непрацездатних батьків-інвалідів та інвалідність позивача, суд вважає доцільним частково задовольнити позовні вимоги, стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Судові витрати суд покладає на відповідача згідно ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: partial