Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач у червні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до договору позики від 09.01.2014 року, відповідач [PERSON] отримав від неї позику в розмірі 1000 дол. США та зобов'язався повернути у лютому 2014 року. Відповідач у вказаний строк зобов'язання не виконав. На її вимогу про добровільну сплату боргів відповів телефонним дзвінком і повідомив, що не має можливості повернути ці кошти. Сума боргу на день подачі складає в еквіваленті за курсом НБУ - 11 765 грн. 59 коп. Просила суд стягнути із відповідача на її користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення і три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення 12848 грн. 61 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. і судові витрати по справі. Представник позивача відповідно до заяви від 05.11.2014 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 09.01.2014 року відповідач [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 1000 дол. США, зі строком повернення в лютому 2014 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача боргу відповідно до розписки від 09.01.2014 року, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки між сторонами 09.01.2014 року був укладений договір позики на вказаних у розписці умовах, наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення боргу підлягають задоволенню. Відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України на час постановлення рішення 05 листопада 2014 року, 100 доларів США - 1349,7000 грн. Звідси 1000 доларів США х 1349,70 грн. = 13497 гривень 00 коп. Виходячи із вищевикладеного із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума основного боргу в розмірі 13497 грн. 00 коп. Щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення із відповідача 3% річних в розмірі 267 грн. 30 коп., то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом взято курс долара до української гривні на день ухвалення рішення по справі то звідси 3% річних за період з 01.03.2014 по 05.11.2014 року ( 13497,00 х 3: 100: 365х 250) становлять 277 грн.34 коп. Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3% річних в розмірі 277 грн. 34 коп. Щодо стягнення із відповідача інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 815 грн. 59 коп., то такі вимоги не ґрунтуються на законі. Індекс інфляції ( індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено в договорі у гривні. Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачем заявлені вимоги, щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Як вбачається із матеріалів справи позивачем укладено договір з адвокатом [PERSON] про надання правової допомоги та надана квитанція що підтверджує оплату цих послуг в розмірі 1500 грн. Однак позивачем не надано розрахунок суми, а як вбачається із матеріалів справи адвокат брав участь у судових засіданнях, які тривали 7 хвилин, а тому суд не вбачає законних підстав для відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі ст. 88 ЦПК України оскільки позивач від сплати судового збору була звільнена, її позовні вимоги задоволені то із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial