Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Вказав, що згідно наказу №35 відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу водієм у СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області 01 квітня 2011 року та працював на автомобілі [NUMBER]. На вказаному автомобілі відповідач здійснював перевезення вантажів та виконував інші роботи в господарстві. Згідно наряду та шляхового транспортного листа, виданого відповідачеві 16.06.2016 на період роботи упродовж пяти днів, він з 17 по 22 червня 2016 працював на перевезенні сінажу в господарстві. 22 червня 2016 року при проведенні робіт з розвантаження сінажної маси в траншею для укладки сінажу на кормовому дворі СТОВ «Писарівка», та рухаючись в траншеї заднім ходом автомобілем [NUMBER], відповідач здійснив наїзд на трамбуючий в траншеї сінажну масу трактор САS Е-МХ-340, що рухався у попутному напрямку під керуванням тракториста [PERSON] В результаті недбалості та невибору безпечної швидкості, відповідач задньою частиною керованого ним автомобіля [NUMBER], здійснив наїзд на трактор САS Е-МХ-340, р.н.з.18075АВ, 2011 року випуску, та пошкодив радіатор системи кондиціювання повітря і передню праву фару цього трактора, які прийшли у повну непридатність. Вартість радіатора кондиціонера становить 16940,00 грн, фари - 6580,00 грн, загальна вартість 25520,00 грн. Позивач зазначив, що своїми діями відповідач завдав йому матеріальної шкоди на загальну суму 25520 гривень, яку мав намір покрити, а саме: намагався відремонтувати пошкоджений радіатор, але, як зясувалось, радіатор виготовлений з матеріалу, який не може бути відремонтований з застосуванням зварювальних апаратів чи іншим шляхом, а тому підлягає заміні і позивач відмовився покрити завдану шкоду у грошовій формі. В подальшому відповідач звільнився з роботи і відмовився відшкодовувати завдану шкоду. На відшкодування вказаної матеріальної шкоди на підставі наказу №9 від 02.07.2016 товариству відшкодовано нараховані відповідачеві матеріальні стимули при виконанні окремих видів робіт, що нараховуються по завершенню таких робіт, в розмірі 1570,00 кг ячменю на суму 3297,00 грн. Таким чином відповідач [PERSON] лише частково покрив завдану СТОВ «Писарівка» шкоду. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 22223 (двадцять дві тисячі двісті двадцять три) гривні та судові витрати. Представник позивача СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера ВН №016429 від 05.05.2017 та договору №14 про надання правової допомоги від 05.05.2017, позовні вимоги підтримав. Пояснив, що 22.06.2016 при проведенні сільгоспробіт були задіяні транспортні засоби, в тому числі автомобіль [NUMBER], на якому працював відповідач [PERSON] При проведенні певної технологічної процедури водій [PERSON], рухаючись автомобілем заднім ходом, здійснив наїзд на трактор САS Е-МХ-340. Внаслідок пошкоджень трактор не міг експлуатуватися. Був складений акт про вказані деталі. Відповідач [PERSON] частково сплатив завдану шкоду, а саме 3297 гривень. 22223 гривні залишилися несплаченими. Також пояснив, що в шляховий лист не вносяться дані про пошкодження транспортного засобу. Договір про повну матеріальну відповідальність [PERSON] не складався. Служби безпеки дорожнього руху в товаристві немає, є лише служба безпеки праці. Просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що 22 червня 2016 року возили сінажну масу, він приїхав автомобілем до ями і дав назад, вийшов з автомобіля, відкрив борт, щоб висипати сінажну масу. Трактор САS Е-МХ-340 був за 10-15 метрів і тракторист бачив його. Потім він сів за кермо автомобіля, дав назад і почув удар зіткнення із трактором, який рухався в його бік по невідомій причині. Перед ДТП він працював цілу ніч і це була його передостання ходка. Потім приїхав директор господарства, якому він розповів про подію. Трактор працював далі і виконував свої функції. Під час складання акту він не був присутній. Відповідач вказав, що водієм він працює 16 років і до цього випадку неодноразово здійснював вивіз сінажу. Проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.09.2016 заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що після того, як [PERSON] разом із родичами звернулися до суду із позовом про розірвання договорів оренди зі СТОВ «Писарівка», тоді і зявився вказаний позов про відшкодування шкоди. Договору про повну матеріальну відповідальність та інших договорів між позивачем та відповідачем не укладено. Статтями 132 та 133 КЗпПУ передбачено, яку відповідальність несуть працівники за заподіяну шкоду. Вказана подія не має ознак кримінального правопорушення, тому повної матеріальної відповідальності відповідач не несе. Визначати винну особу у цій ДТП мають уповноважені органи. Позивачем не доведено фактичного розміру шкоди. Згідно рахунку-фактури підприємство купило новий радіатор та фару, а фактично пошкодження були інші, радіатор і фара мали свій знос. Ані в позовній заяві, ані в поясненнях представника позивача не наведено, яку саме норму закону порушив відповідач. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює головним інженером в СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області. 22.06.2016 на місці події його не було. Йому повідомив [PERSON] про те, що [PERSON] здійснив наїзд на трактор, який потім відігнали в тракторну бригаду. Він особисто разом з іншими працівниками обдивилися трактор, у якого був розбитий радіатор і фара. Наступного дня директор СТОВ сказав, що необхідно щось робити. Тому він сказав про це [PERSON], який взявся ремонтувати трактор, але вказані деталі не підлягали ремонту, тому закупили нові запчастини і запустили трактор в роботу. За вказане порушення із [PERSON] було знято премію. В СТОВ [PERSON] працював приблизно 20 років, постійно виконував такий вид робіт. Перед початком роботи його інструктує інженер по техніці безпеки, бригадир. Акт про цей випадок складався через кілька днів після події, зібралася комісія і подивилися пошкодження. Люди працюють вночі підряд 3-4 години, не більше. Свідок зазначив, що він не памятає, чи працював відповідач [PERSON] напередодні вночі. Йому про це нічого не відомо. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює завідуючим кормовим двором СТОВ «Писарівка». 22.06.2016 був сонячний день і в господарстві проводилась заготівля сінажу, він керував процесом сілосування. Автомобіль, яким керував [PERSON], давав назад і зачепив трактор, яким керував [PERSON] Він побачив, що трактор «Кейс», який толочив сінаж, не працює, тому підійшов до нього та покликав головного інженера. [PERSON] пояснював, що він відїжджав, а [PERSON] підїжджав, щоб висипати сінаж і не побачив трактора, тому стукнув його. З приводу цього було складено акт, який підписали того ж дня приблизно о 17 годині 30 хвилин 18 годині. Акт готував головний інженер. Свідок зазначив, що саму подію зіткнення транспортних засобів він не бачив, тому не знає, з якою швидкістю рухався автомобіль. На автомобілі було 5 тон вантажу. Комісія, яка займалася цим питанням, проаналізувала пояснення всіх учасників події і зробила висновок. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він їхав трактором «CAS-E 340» на сінажній ямі, оскільки трамбував сінажну масу. Бачив автомобіль, який стояв і у якому [PERSON] відкривав борт, після чого пішов до автомобіля і наздогнав автомобілем трактор, яким він керував, потім відчув удар по трактору. У тракторі було пошкоджено радіатор і фару. Ширина трактора 4 м, висота приблизно 4м, червоного кольору. На трамбування сінажу його назначив бригадир тракторної бригади. [PERSON] хотів відремонтувати трактор, возив радіатор у Вінницю. Свідок зазначив, що крім його трактора у силосній ямі було ще два трактори. В Інструкції з охорони праці для тракториста він не розписувався. Людини, яка б керувала процесом руху транспортних засобів у силосній ямі, не було. Коли автомобіль під керуванням [PERSON] їхав в його сторону, звукового сигналу не подавав, а згідно правил повинен був подати, оскільки не бачив, як автомобіль рухався, почув удар по правій фарі і радіатору. Після цього, він разом з [PERSON] одразу ж доповіли керівнику господарства про подію. Акт йому принесли на підпис. Швидкість при вказаному технологічному процесі (трамбуванні сінажу) була 4-5 км на годину. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює трактористом у СТОВ «Писарівка». Зіткнення автомобіля з трактором відбулося приблизно о 15-16 годині. Він також там працював, а саме трактором Т-150 підгортав сінаж. [PERSON] іншим трактором трамбував яму з сінажем. Перед початком роботи бригадир тракторної бригади проводить інструктаж з приводу технологічного процесу. Як сталося зіткнення він не бачив, а бачив вже, як трактор трамбував сінаж і в нього був розбитий перед. Тракторист [PERSON] пояснював, що він мав їхати на гору, а його наздогнав автомобіль [PERSON] У сінажній ямі було три трактори. Робота розпочиналася о 4-5 годині ранку. Акт складався приблизно о 17 годині. Він не знає, хто винен у цій ситуації, оскільки не бачив самої події зіткнення. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює бригадиром тракторної бригади №1 СТОВ «Писарівка». 22.06.2017 працівники бригади №1 та №2 працювали на тракторі «Кейс». Ввечері він почув, що сталася вказана подія. Він спілкувався з [PERSON], який говорив, що рухався трактором назад і почув удар автомобіля, яким керував [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено праву фару і радіатор. [PERSON] - досвідчений тракторист. Також свідок зазначив, що він проводить інструктажі з приводу технологічного процесу, які фіксуються в журналі, де розписуються працівники. На пожежний вид робіт є окрема інструкція, яку він оголошує кожному працівникові. У нього є інструкція по тракторній бригаді по складанню сінажу в яму. Інструктаж з [PERSON] він не проводив, оскільки він не має відношення до його бригади. Також тракторист [PERSON] не відноситься до працівників його бригади, тому інструктаж з ним він також не проводив. Розбитий трактор він побачив 23.06.2016. Акт про пошкодження складав головний інженер товариства. Зі слів тракториста йому відомо, що комісія прийшла до висновку, що винуватцем цієї події є [PERSON] Схеми ДТП він не бачив і самої події також. На технічний стан транспортні засоби оглядаються бригадиром тракторної бригади. [PERSON] це бригадир, який того дня випускав трактор «Кейс» на лінію. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює інженером по охороні праці. Він почув, що стався вказаний випадок, тому поїхав на місце події після обіду, приблизно о 16-17 годині, 22.06.2016. Там він побачив, що серед працівників постраждалих немає. Хлопці стояли біля трактора, защіпка, яка накриває капот, зайшла в радіатор. Він не вникав у цю подію, оскільки це компетенція технічної служби. Керівникам виробничих підрозділів видані інструктажі по техніці безпеки та Інструкція по перевезенню і трамбуванню силосної маси, які вони повинні доводити до відома працівникам. Самої події зіткнення транспортних засобів він не бачив. Акт він підписав наступного дня, чи підписував його [PERSON] він не бачив. Йому відомо, що того дня в траншеї було три трактори: один гусеничний, 2 колісних. Траншея має 11,5 метрів. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює трактористом в СТОВ «Писарівка». Вказав, що все відбулося близько 15-16 години він працював на Т-150, підгортав сінаж, а [PERSON] підгортав яму. Вказав, що бригадир проводить інструктаж з приводу технологічного процесу. Однак, як все сталося він не бачив. Вказав, що він уступив дорогу [PERSON], який висипав сілос. Пояснив, що бачив, що трактор толочив і в нього був розбитий перед. Також вказав, що [PERSON] пояснив йому, що він мав їхати на гору, однак, його догнала машина [PERSON] Вказав, що в траншеї було три трактори. Зазначив, що в них робота починається в 4-5 годин ранку. Він побачив трактор, який був на відстані 1 м. Також пояснив, що [PERSON] складався близько 17-18 години. Йому невідомо, хто винен у цій ситуації, він не бачив самої події. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він є бригадиром тракторної бригади №1. 22.06.2016 працювали працівники із бригади №1 та №2 на вказаному тракторі «CAS». Вказав, що ввечорі він почув, що сталося. Спілкувався із [PERSON], який казав, що здавав назад і почув удар машиною під керуванням [PERSON], фара і радіатор пошкоджені. Зазначив, що [PERSON] досвідчений тракторист. [PERSON] проводить інструктажі, про що фіксується в журналі, де розписуються працівники. На кожен вид робіт є окрема інструкція, яку він оголошує кожному працівникові. У нього є інструкції по тракторній бригаді, по складанню сінажу в яму. Інструктаж із [PERSON] він не проводив, так як останній до його бригади не відноситься, [PERSON] теж не з його бригади, тому він з ним інструктаж не проводив, трактор побачив 23.06.2016. Акт складав головний інженер. Як йому повідомив тракторист, то комісія прийшла до висновку, що винен [PERSON]. Схеми ДТП він не бачив і самої події не бачив. Транспортні засоби оглядаються бригадиром тракторної бригади на технічний стан. [PERSON] бригадир, який в той день випустив трактор «CAS» на лінію. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює трактористом СТОВ «Писарівка». 22.06.2016 працювали на ямі, заготовляли корм. Подія сталася приблизно о16 годині на території кормового двору. Трамбували корм. Спочатку підвозили, підгортали і трамбували. [PERSON] давав назад трактором «CAS», а [PERSON] також давав назад і здійснив зіткнення, заднім бортом вдарив трактора в капот, розбив радіатора. Вийшли подивитися і побачили, що з радіатора йшов пар і трактор не їхав і більше нікуди не виїжджав. Кормовим двором керує [PERSON] З працівниками проводять інструктаж кожного разу перед здійсненням робіт. Вказав, що він підписував акт. Людини, яка б слідкувала за укладанням сінажу, не було. Коли укладали сіно, в ямі було два трактори, а він виїхав звідти. З якою швидкістю рухався [PERSON] невідомо. Акт підписував через кілька днів після події. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює завідуючим майстернею і завгаром. 22.06.2016 приблизно о 17 години 30 хвилин зателефонував головний інженер, щоб підїхати на кормовий двір. Пояснив, що зі слів тракториста [PERSON] він дізнався як усе було. Прикинули, що як нібито винен [PERSON], який повинен був переконатися у безпечності руху і подивитися у дзеркало. Вказав, що вийшов із строю радіатор, решітка і фара. На цей вид робіт був виписаний шляховий лист, був інструктаж працівників. Акт складався наступного дня після події. Зазначив, що [PERSON] керує укладкою сінажу, однак, йому невідомо чи була людина, яка керує процесом на момент ДТП. Акт складали у майстерні, підписували там же він, бригадир, інженер. [PERSON] не було і йому невідомо, чому не було відповідача. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що він працює бригадиром тракторної бригади. Вказав, що до нього о 16 годині зателефонував [PERSON] і сказав, що розбито фару. Зазначив, що він прибув на місце і побачив розбиту решітку, радіатор і фару. [PERSON] повідомив, що автомобіль наздогнав його і розбив радіатор, фару і решітку. Вказав, що на місці був інженер, це все розслідували і склали акта. Також пояснив, що [PERSON] працює у його бригаді, він виписав йому путівку, провів інструктаж на поточну роботу. Кормовий двір це окремий підрозділ, там керівник [PERSON] Отримавши пояснення [PERSON] і [PERSON], тоді склали акта наступного дня. Інженер міряв, схему складали, були водії, кожен із комісії висловлював свою думку. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії акту СТОВ «Писарівка» від 22.06.2016 встановлено, що 22.06.2016 при проведенні робіт з розвантаження сінажної маси в траншеї для укладки синажу, рухаючись заднім ходом в траншеї автомобілем [NUMBER], водій [PERSON] здійснив наїзд на працюючий в траншеї трактор САS Е-МХ-340, в результаті чого задньою частиною автомобіля пошкодив радіатор кондиціонера та передню праву фару трактора САS Е-МХ-340, р.н.з.18075АВ, 2011 року випуску, які прийшли у непридатний для використання стан. Комісія визнала винного водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] Із довідки СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області №16 від 11.01.2017, виданої на підставі рахунку-фактури №С-063 від 25.07.2016, встановлено, що вартість радіатора трактора САSЕ-340 становить 16940 (шістнадцять тисяч девятсот сорок) гривень, вартість фари становить 8580 (вісім тисяч пятсот вісімдесят) гривень. Із рахунку-фактури №С-063 від 25.07.2016 встановлено, що СТОВ «Писарівка» придбано у СПД [PERSON] радіатор кондиціонера вартістю 16940 гривень та фару робочу, вартістю 8580 гривень, всього на загальну суму 25520 гривень. Із листа директора ТОВ «Профі Т» вих.№07-14 від 14.07.2016 встановлено, що наданий для ремонту радіатор системи кондиціювання повітря трактора САSЕ 340 не підлягає ремонту, так як виготовлений із матеріалу, що не піддається зварюванню. Із витягу з наказу №35 від 01.04.2011 СТОВ «Писарівка» встановлено, що [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія автопарку з 01.04.2011. Із копії наказу №9 від 02.07.2016 СТОВ «Писарівка» встановлено, що за нанесення матеріальних збитків господарству знято матеріальні стимули з водія [PERSON] Із довідок СТОВ «Писарівка» від 11.01.2017 встановлено, що загальна сума доходу за 2015 рік [PERSON], який працював в СТОВ «Писарівка» с.Писарівка, становить 49930 гривень 11 копійок, загальна сума доходу за 2015 рік [PERSON], який працював в СТОВ «Писарівка» с.Писарівка, становить 32601 гривня 81 копійка. Із копії довідки СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області №2 від 18.01.2017 встановлено, що на підставі наказу №9 від 02.07.2016 з водія [PERSON] було знято матеріальні стимули в кількості 1570 кг ячменю на суму 3297 гривень. Із витягу з наказу СТОВ «Писарівка» №128 від 17.08.2016 «Про звільнення з роботи» встановлено, що 17.08.2016 [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням. Із копій дорожніх листів трактора №809, №757, №902, виданих СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що 17.06.2016, 18.06.2016, 20.06.2016, 22.06.2016, 21.06.2016, 30.06.2016 трактористи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тракторами Т-150, д.н.з.10044, ДТ-75, д.н.з.15223 та САSЕ 340 підгортали та утрамбовували сінаж [PERSON] копії дорожнього листа автомобіля [NUMBER], виданого СТОВ «Писарівка» с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області на імя [PERSON] за період 16.06.2016 22.06.2016, встановлено, що з 17 по 22 червня 2016 року водій [PERSON] працював на перевезенні сінажу в господарстві. Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторонами не заявлено клопотань про забезпечення чи витребування інших доказів,\~ виклик інших свідків. Судом обговорено питання призначення судової експертизи з метою повного, всебічного та обєктивного зясування усіх обставин, однак, сторонами клопотань про призначення судових експертиз не заявлено, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Отже, роботодавець вправі притягнути працівника до матеріальної відповідальності, коли є юридичні факти (умови), вичерпний перелік яких містить\~стаття 130 КЗпП: 1) порушення працівником трудових обовязків; 2) наявність прямої дійсної шкоди; 3) причинний звязок між порушенням і шкодою; 4)вина працівника. Відсутність хоча б одного з перелічених фактів унеможливлює притягнення працівника до матеріальної відповідальності. Відповідно до ст.. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Як розяснено у пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~(далі\~постанова Пленуму ВСУ від 29.12.1992 № 14), виходячи з вимог\~ст.15 ЦПК\~ суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. За правилами\~ст.132 КЗпП\~ за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Статтею 134 КЗпП України, передбачено вичерпний перелік підстав та випадків повної матеріальної відповідальності працівників. Як зазначено у пункті 4\~постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 № 14, під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі\~ст.130 КЗпП\~не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1\~ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з\~ст.135-1 КЗпП\~може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Судом встановлено, що письмовий договір про повному матеріальну відповідальність працівника [PERSON] між сторонами не укладався. Акт від 22.06.2016 не доводить факту порушення [PERSON] ПДР України, його трудових обовязків чи правил безпеки сільськогосподарських робіт. Вказаний акт від 22.06.2016 не є належним та допустимим доказом винуватості [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу, оскільки складений та підписаний працівниками СТОВ «Писарівка», які не є спеціалістами чи експертами-автотехніками. Як встановлено із показань допитаних свідків, які підписували [PERSON], викладені у цьому документі висновки ґрунтуються виключно на припущеннях про причетність [PERSON] до пошкодження трактора «CASЕ МХ-340». Вказаний транспортний засіб не піддавався детальному дослідженню компетентними особами (експертами, спеціалістами) на предмет причини пошкодження та розміру прямої дійсної шкоди. Представником позивача не доведено, які саме трудові обовязки чи пункти ПДР України [PERSON] було порушено. Посилання позивача в позовній заяві на ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, є помилковим, так як правовідносини, що виникли між сторонами, є трудовими та регулюються нормами\~КЗпП України. Показання допитаних свідків суд також не приймає як належні докази. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Фактичними даними, отриманими із показань допитаних свідків, неможливо встановити причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та пошкодженням трактора «CASЕ МХ-340», а також розміру прямої дійсної шкоди. Показання свідків дають підставу лише припускати обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження дотримання ним самим законодавчо встановлених вимог безпеки сільськогосподарських робіт та охорони праці під час виконання 22.06.2016 відповідачем його трудових обовязків, передбачених зокрема розділами IV та підрозділом 5 розділу V затверджених Наказом №1353 від 26.11.2012 Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві. \~\~\~\~\~ З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому має підстави для відмови\~ у задоволенні позовних вимог.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При вирішенні питання щодо судових витрат,\~ суд керується вимогами ст.88 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача. Спірні правовідносини врегульовані ст.ст.130, 135-3 КЗпП України. \~

Outcome: dismissed