Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують заявлені вимоги тим, що 05.06.2013 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначають, що у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 30.09.2015 року утворилася заборгованість, що становить 34321,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9882,54 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 20285,22 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2043,04 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1610,54 грн. штраф (процентна складова). Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк», за довіреністю, [PERSON] не зявився, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України; від останнього в суд поступила письмова заява (клопотання) про розгляд справи у відсутність представника позивача; позовні вимоги підтримано в повному обсязі; просять заявлені вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені, за виклик [PERSON] через засоби масової інформації в розмірі 150,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4, ч.9 ЦПК України, відомостей про поважність причини неявки в засідання суду відповідачем не повідомлено, заяв про розгляд справи у відсутність відповідача суду не надано. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом, належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, 05.06.2013 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8). У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань, станом на станом на 30.09.2015 року по кредитному договору утворилася заборгованість, що становить 34321,34 грн. та яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9882,54 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 20285,22 грн.; - заборгованість за пенею та комісією в сумі 2043,04 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1610,54 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5-7) відповідача [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» станом на 30.09.2015 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~Указана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та від 23 вересня 2015\~року у справі № 6-979цс15; у справі № 6-511цс15 З урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і\~ всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~ сторони\~ понесені\~ нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати в повернення оплаченого позивачем судового збору, документально підтвердженого платіжним дорученням від 05.11.2015 року, в розмірі 1218,00 грн. та витрати, відповідно до ст. 85 ЦПК України, повязані з викликом в суд сторони по справі, зокрема, відповідача в розмірі 150,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved