Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач - ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що 20.10.2014 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50011915. За умовами цього договору та Загальних умов кредитування, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позивач надав відповідачу по даній справі - [PERSON] кредит у розмірі - 200 457,58 грн., еквівалент 15 479,35 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі - 58 958,10 грн., еквівалент 4 552,75 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,50 % на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.10.2019 р. Кредит надавався для купівлі автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, 2014 року випуску, кузов [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1 598 куб. см. З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, відповідачка - [PERSON] своїм підписом на кредитному договорі та усіх додатках до нього, поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Крім цього, 21.10.2014 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. та зареєстрований у реєстрі за № 2406. За цим договором [PERSON] передав у заставу належний йому автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, 2014 року випуску, кузов [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1 598 куб.см., з д/н [NUMBER] . Позивач зазначив, що позичальник не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р., яка становить 395 988,40 грн., та складається із : 1) простроченої заборгованості - 8 015,84 грн. за кредитом і 8 022 грн. за додатковим кредитом, із яких: ? 7 103,46 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; ? 7 823,07 грн. - сума заборгованості за додатковим кредитом; ? 98,97 грн. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом; ? 29,48 грн. - сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом; ? 483,51 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; ? 72,17 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; ? 329,90 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов`язання по сплаті чергових платежів за кредитом; ? 98,27 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов`язання по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом. 2)заборгованості з дострокового повернення кредиту у сумі - 321 405,09 грн., із яких: ? 301 592,10 грн. - сума заборгованості за кредитом; ? 10 828,02 грн. - сума заборгованості за відсотками; ? 2 073,46 грн. - сума 3% річних; ? 6 911,51 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язання. Крім цього, на підставі п. 8.2 Загальних умов, у випадку порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст. 3.3, позивальник зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту, який нараховано у розмірі - 40 091,51 грн. На підставі п. 8.5 Загальних умов позичальником повинні бути відшкодовані позивачу інші витрати, понесені позивачем у розмірі - 5 539,20 грн. та збитки, розмір яких становить 12 000 грн., і за направлення вимог відповідачу був нарахований штраф у розмірі - 913,76 грн. Посилаючись на викладене та небажання відповідачів у позасудовому порядку погасити кредитну заборгованість, позивач просив стягнути на його користь з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р., яка станом на 14.06.2016 р. становить - 395 988,40 грн., та судові витрати, понесені по справі. У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути на користь позивача з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р., яка станом на 11.10.2017 р. становить - 537 823,17 грн., та судові витрати, понесені по справі. Розрахунок заборгованості викладений представником позивача у заяві про збільшення позовних вимог та доданих до неї додатках. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Представники відповідача [PERSON] , - адвокати Скотніков О.М. та Толпекін А.А. позовні вимоги не визнали та пред`явили до позивача зустрічний позов про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору та Загальних умов кредитування до кредитного договору. Зустрічний позов обґрунтований тим, що кредитний договір № 50011915 від 20.10.2014 р. разом із доданими до нього Загальними умовами кредитування, суперечить вимогам законодавства та порушує законні права та інтереси відповідачки. Зокрема, валюта платежу у кредитному договорі визначена за обмінним курсом в еквіваленті до долару США, що суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», і позичальник зобов`язаний сплачувати платежі у гривні за обмінним курсом валюти на день здійснення платежу, що є порушенням ст. 18 вищевказаного Закону, тому такі умови є несправедливими. Крім цього, [PERSON] завчасно не була надана інформація про орієнтовну сукупну вартість кредиту та усіх супутніх послуг, а також щодо інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту. У зустрічному позові представник відповідача просить визнати кредитний договір № 50011915 від 20.10.2014 р. та Загальні умови кредитування до кредитного договору № 50011915 від 20.10.2014 р. недійсними у повному обсязі. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.06.2017 р. зустрічний позов був прийнятий та об`єднаний в одне провадження із первісним позовом, для їх спільного розгляду. Представник позивача зустрічний позов не визнав та заперечував проти його задоволення через безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частинами 1,3 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК). Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК). В силу ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Загальні підстави недійсності правочину встановлені частиною 1 статті 215 ЦК, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу. Правилами частин 1-3 статті 203 ЦК визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК). Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні відносини. За змістом статей 11, 18 Закону до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною другою статті 19 Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Із матеріалів справи вбачається, що 20.10.2014 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 50011915. За умовами цього договору, Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору та складають його зміст, позивач надав відповідачу по даній справі - [PERSON] кредит у розмірі - 200 457,58 грн., еквівалент 15 479,35 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі - 58 958,10 грн., еквівалент 4 552,75 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,50 % на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.10.2019 р. Кредит надавався для купівлі автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, 2014 року випуску, кузов [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1 598 куб.см. З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, відповідачка - [PERSON] своїм підписом на кредитному договорі та усіх додатках до нього, поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що 21.10.2014 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. та зареєстрований у реєстрі за № 2406. За цим договором [PERSON] надав у заставу належний йому автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, 2014 року випуску, кузов [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1 598 куб.см., з д/н [NUMBER] . Зі змісту вказаного кредитного договору та доданих до нього Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, вбачається, що сторони погодили визначення суми кредиту та платежів за договором, у гривнях, в еквіваленті до долара США. Так, згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування, позивач надає позичальнику кредит, у сумі, визначеній у кредитному договору в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування майна, придбання якого є цільовим призначенням кредиту (додатковий кредит) у сумі, визначеній у кредитному договорі. Надання додаткового кредиту позичальнику погоджується сторонами в кредитному договорі. Якщо сторони не погодили надання додаткового кредиту в кредитному договорі, положення Загальних умов кредитування щодо додаткового кредиту до сторін не застосовується. Пунктом 1.3 Загальних умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Пунктом 1.3.1. Загальних умов кредитування сторони визначили, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передую дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. У пункті 2.4. Загальних умов кредитування сторони визначили, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 поточного числа місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із ЗО днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Про цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця. Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808) «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» передбачено, що ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Пунктом 2 цієї Постанови встановлені вимоги щодо надання споживачу попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, зокрема, визначено, що банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством; (п. 3.1.) Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Таким чином, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, є таким, що не суперечить чинному законодавству. Доводи позивача за зустрічним позовом - [PERSON] щодо істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (позичальника) через визначення зобов`язання за кредитним договором в іноземній валюті та через сплату позичальником кредитних зобов`язань з урахуванням підвищення курсу іноземної валюти, суд знаходить безпідставними та недоведеними. Суд виходить із того, що при укладенні кредитного договору відповідачі по даній справі - позичальник [PERSON] та поручитель - [PERSON] ознайомились зі змістом кредитного договору та доданих до нього Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, та своїми підписами у кредитному договорі, Загальних умовах кредитування та Графіку погашення кредиту підтвердили досягнення згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Також суд знаходить безпідставними та недоведеними твердження відповідача - [PERSON] та її представників щодо не надання позивачем інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість усіх сукупних послуг та фінансових зобов`язань споживача, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Так, у пунктах 9.5-9.6 Загальних умов кредитування, підписаних позичальником та поручителем, вони підтвердили належне ознайомлення з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених позивачем, а також надання їм вичерпної інформації про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника, умови надання додаткових фінансових послуг, пов`язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість тощо. Погодивши умови кредитного договору та підписавши його разом із додатками, на визначених у них умовах, відповідачі прийняли на себе, у тому числі, ризик настання відповідних несприятливих для них наслідків у вигляді можливого підвищення курсу іноземної валюти та ризик можливого невиконання ними умов кредитного договору. До того ж, із наявних у матеріалах справи рахунках-фактурах, вбачається, що позичальник частково виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та сплачував платежі, що на думку суду, також свідчить про його обізнаність із сукупною вартістю кредиту та іншими необхідними умовами кредитного договору, та його свідомий вибір. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та Загальних умов кредитування. Щодо первісного позову ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, то суд вважає необхідним його задовольнити частково виходячи із такого. Судовим розглядом встановлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником - [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.07.2017 р. утворилася заборгованість за кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р. на загальну суму - 537 823,17 грн., із яких: -7 103,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -48 156,56 грн. - заборгованість по процентам за кредитом; -37 756,27 грн. - заборгованість за тілом та процентам за тілом кредиту та процентам за додатковим кредитом; -808,13 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу кредиту; -1 261,81 грн. - сума 3% річних за час прострочення по процентам за кредитом; -925,61 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу та процентам за додатковим кредитом; -3 268,72 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за тілом кредиту; -2 642,92 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення по тілу та процентам за додатковим кредитом; - 1 752,51 грн. - сума пені за час прострочення по тілу кредиту; - 3 593,68 грн. - сума пені за прострочення по процентам за кредитом; - 3 184,68 грн. - сума пені за прострочення по тілу та процентам за додатковим кредитом; - 321 690,16 грн. - заборгованість із дострокового повернення по тілу кредиту; - 14 965,20 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу кредиту; - 32 169,02 грн. - сума пені за час прострочення за тілом кредиту; - 40 091,51 грн. - штраф в порядку п. 8.2 кредитного договору; - 12 000 грн. - збитки в порядку п. 8.5 кредитного договору; - 5 539,20 грн. - інші витрати відповідно до п. 8.5 кредитного договору; - 913,76 грн. - штраф в порядку п. 8.3 кредитного договору. Оскільки відповідачка ухилилась від участі в судово-економічній експертизі, що призначалась за її клопотанням ухвалою суду від 05.04.2018 р., то в силу ст.109 ЦПК України суд визнає належними та достатніми розрахунки заборгованості за кредитом, надані позивачем та не ставить їх під сумнів. Відповідно до статей 526, 530, 610-611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача суд виходить із наступного. Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі № 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Таким чином, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати на думку суду стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 12 000 грн. - збитків, нарахованих позивачем в порядку п. 8.5. кредитного договору. Суд виходить із того, що п. 8.5 Загальних умов кредитування передбачає, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Визначення таких збитків загальні умови кредитування не містять, тому суд при їх визначенні виходить із положень цивільного законодавства. Зокрема, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В обґрунтування збитків позивач посилався на укладення ним з ТОВ «КПД «Консалтинг» договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 р., за яким останнім надавалися юридичні послуги за забезпечення комплексного представництва інтересів позивача у судах по справі за позовом до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р., на загальну суму - 10 000 грн. Договір від 26.05.2015 р. у матеріалах справи наявний (том 1 а.с. 69-72), проте він містить лише загальні положення та не містить ідентифікуючих даних про боржника та конкретних послуг, що надавалися за цим договором. Більше того, відсутні докази фактичної сплати позивачем за цим договором «КПД «Консалтинг» витрат, пов`язаних із кредитним договором № 50011915 від 20.10.2014 р., у розмірі 10 000 грн. та ПДВ 2 000 грн. Також представник позивача вказував на витрати, понесені позивачем за договором про надання юридично-консультаційних послуг з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» від 21.06.2012 р. (том 1 а.с. 51- 58), які склали - 5 539,20 грн. Такі витрати суд знаходить доведеними і такими, що підлягають стягненню з відповідачів на підставі п. 8.5 Загальних умов кредитування. Відповідні платіжні доручення наявні у матеріалах даної справи (а.с. 63, 66). В іншій частині первісного позову, вимоги позивача суд також знаходить обґрунтованими і підлягаючими до задоволення на загальну суму - 519 911,53 грн., із яких: -7 103,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -48 156,56 грн. - заборгованість по процентам за кредитом; -37 756,27 грн. - заборгованість за тілом та процентам за тілом кредиту та процентам за додатковим кредитом; -808,13 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу кредиту; -1 261,81 грн. - сума 3% річних за час прострочення по процентам за кредитом; -925,61 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу та процентам за додатковим кредитом; -1 752,51 грн. - сума пені за час прострочення по тілу кредиту; -3 593,68 грн. - сума пені за прострочення по процентам за кредитом; -3 184,68 грн. - сума пені за прострочення по тілу та процентам за додатковим кредитом; -321 690,16 грн. - заборгованість із дострокового повернення по тілу кредиту; -14 965,20 грн. - сума 3% річних за час прострочення по тілу кредиту; -32 169,02 грн. - сума пені за час прострочення за тілом кредиту; -40 091,51 грн. - штраф в порядку п. 8.2 кредитного договору; -5 539,20 грн. - інші витрати відповідно до п. 8.5 кредитного договору; -913,76 грн. - штраф в порядку п. 8.3 кредитного договору. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог, які складають 5 761,80 грн. судового збору. Таким чином з кожного із відповідачів належить стягнути по 2 880,90 грн.

Outcome: partial