Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач просить суть визнати за ним, право власності на земельні ділянки площею 3,9267 га. та площею 0,5785 га., загальною площею 4,5052 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Корчинської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,52 га, серії ЛВ № ЛВ №421 виданий на ім'я [PERSON] 18.04.1996 року Корчинською сільською і зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за №18, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS]. Визнати за позивачем, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. А також визнати за ним, право власності на земельну ділянку площею 0,27 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позову настоює. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с.Корчин Радехівського району померла [PERSON], якій на праві приватної власності належали земельні ділянки №1 площею 3,9267 га, №2 площею 0,5785 га., загальною площею 4,5052 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Корчинської сільської ради, Радехівського району, Львівської області; земельна ділянка площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS], і яка належала спадкодавцю [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №421 виданого 18.04.1996 року Корчинською сільською радою і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №18; земельна ділянка площею 0,27 га, для ведення особистого підсобного господарства , яка розташована в [ADDRESS], і яка належала спадкодавцю [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №421 виданого 18.04.1996 року Корчинською сільською радою і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №18. За життя спадкодавець [PERSON] розпорядилася своїм майном на користь позивача, склавши 31.01.1990 року заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після смерті спадкодавця позивачем було здійснено звернення до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки приватний нотаріус не видав, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, який спадкодавець втратив ще за життя, а інший державний акт видано після смерті і рекомендовано звернутися з позовом в суд. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач має право на спадкування майна спадкодавця, а саме земельних ділянок, а спірний, незаконний державний акт є перешкодою в реалізації вказаного права, тому є всі підстави визнавати такий недійсним, незаконними та скасувати та визнавати за позивачем право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вказану норму закону спірний державний акт на право власності на земельну ділянку не міг бути виданий померлій особі. Тому вказаний державний акт на право власності на землю виданий з порушення вимог закону та підлягають визнанню недійсними і скасуванню. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки. Прийняття такого рішення судом, як фактичному володільцю на законних підставах земельних ділянок, забезпечить його право власності вільного володіння, користування та розпорядження такими. Тому,

Outcome: approved