Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.03.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір за № 003-2008-629, відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 160 000 швейцарських франків, що еквівалентно 786 968,48 грн. на строк до 10.03.2028 р. та оплатою по процентній ставці 11,45 % річних. Також, в забезпечення виконання зобов'язань в повному обсязі за Договором 12.03.2008 р. між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір Іпотеки (нерухомого майна - квартири), відповідно до умов якого остання передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], належної їй на праві приватної власності. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2009 р. в солідарному порядку стягнуто, в тому числі з відповідачки [PERSON] заборгованість по вказаному вище кредитному договору в сумі 172 275,48 швейцарських франків, що еквівалентно 1 315 341,72 грн. В ході виконання виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва на підставі зазначеного вище судового рішення було арештовано та передано на реалізацію майно боржника, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачці [PERSON] Оскільки прилюдні торги з реалізації вказаної вище квартири не відбулись, у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців, стягувач - ПАТ «Універсал Банк» звернувся з заявою до виконавчої служби в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» про згоду залишити за собою нереалізоване майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 20.07.2012 р. відповдіачці [PERSON] була направлена письмова вимога, яка була нею отримана 25.07.2012 р. про необхідність добровільного виселення з квартири [ADDRESS], яка була придбана Банком з прилюдних торгів. Проте, вимога банку не виконана, відповідачі, які зареєстровані у вказаному житловому приміщенні, в добровільному порядку квартиру не звільнили. У зв'язку з чим позивач просить суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, позбавити останніх права користування вказаною квартирою, усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні Банком зазначеним житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів за зазначеною вище адресою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. В призначені судові засідання відповідачі неодноразово не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином (а.с. 36, 37, 38, 46, 74, 75, 76, 106, 107, 108, 109, 110), а тому неявку останніх суд визнає без поважних причини, і вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. 23.02.2015 р. до суду надійшла заява представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] про відкладення слухання справи у зв'язку з находженням у зоні АТО в якості волонтера у період з 20.02.2015 р. по 25.04.2015 р. Проте, суд не приймає до уваги зазначену вище заяву представника відповідачки, оскільки відповідно до Довіреності від 11.03.2014 р.. яка чинна до 11.03.2019 р., інтереси відповідачки також представляють [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45), також, суд не приймає до уваги надану представником [PERSON] повідомлення про знаходження останнього в зоні АТО, оскільки вказане повідомлення не датоване та не підписане посадовою особою, яка його видала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що правонаступником ВАТ «Універсал Банк» є ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 28). Встановлено, що 12.03.2008 р. між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір за № 003-2008-629, відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 160 000 швейцарських франків, що еквівалентно 786 968,48 грн. на строк до 10.03.2028 р. та оплатою по процентній ставці 11,45 % річних (а.с. 5-10). Встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань в повному обсязі за Договором 12.03.2008 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір Іпотеки, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] (а.с. 154-157). Судом встановлено, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2009 р. в солідарному порядку стягнуто, в тому числі з відповідачки [PERSON], заборгованість по вказаному вище кредитному договору в сумі 172 275,48 швейцарських франків, що еквівалентно 1 315 341,72 грн. (а.с. 16). Встановлено, що в порядку виконання зазначеного вище судового рішення, Відділом ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було арештовано та передано на реалізацію майно боржника, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачці [PERSON] Проте, прилюдні торги по реалізації квартири [ADDRESS] (предмета іпотеки) не відбулись в зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців, згідно повідомлень оргнізатора прилюдних торгів - ПП «Нива - В.Ш.» від 14.10.2012 р., 28.12.2011 р. та 20.02.2012 р. Встановлено, що стягувач - ПАТ «Універсал Банк» звернувся з заявою до виконавчої служби, в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», про згоду залишити за собою нереалізоване майно, а саме: квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві була видана постанова про передачу майна стягувану в рахунок погашеня кредиту від 03.05.2012 р. та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано 29.05.2012 р. свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру (а.с. 18, 19). Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідно до Довідки Форми № 3 виданої у лютому 2013 р. Експлуатаційної дільниці № 5 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи, відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ч. 3 ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач, звернувши стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та набувши право власності на предмет іпотеки, звернувся до відповідачки [PERSON] з письмовою вимогою про добровільне звільнення займаної нею та інших мешканців квартири протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Вимога була вручена відповідачці особисто 25 липня 2012 року, що підтверджується повідомленням-розпискою про вручення відправлення спецзв'язку (а.с. 23, 24). Судом встановлено, що відповідачі, як у наданий банком строк, так і в подальшому, квартиру не звільнили. Таким чином, суд приходить до висновку, що Банк, позивач по справі набув право власності на спірну квартиру, у зв'язку з чим відповідачі підлягають примусовому виселенню з квартири [ADDRESS] без надання іншого житловоо приміщення. При цьому, позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів права користування спірною квартирою та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні Банком вказаним житловим приміщенням шляхом зняття останніх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, не підлягають задоволенню, оскільки наявність судового рішення про примусове виселення породжує правові наслідки для зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та позбавляє подальше право користування цими особами квартирою. Враховуючи вищевикладене у сукупності досліджених матеріалів справи та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, доведені позовні вимоги щодо примусового виселення відповідачів з займаного житлового приміщення, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.ст. 319, 526 ЦК України, ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України та

Outcome: partial