Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач у березні 2015 р. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська як отримувач пенсії у період з 12.06.2008 р. перебувала відповідач [PERSON], 30.10.1958 р. н. [PERSON] було призначено пенсію за вислугу років, передбачену ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. В особистій заяві від 12.06.2008 р. про призначення пенсії за вислугу років [PERSON] зобовязалась своєчасно повідомляти орган, що призначає та виплачує пенсію, про працевлаштування. При цьому, за даними, що містяться в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) від 02.11.2011 р.), було встановлено, що вказана особа з 16.09.2010 р. по теперішній час перебуває у трудових відносинах з Дніпродзержинським технологічним коледжом, Дніпродзержинського державного технологічного університету. 30.11.2011 р. до матеріалів пенсійної справи [PERSON] було долучено ксерокопію сторінки з її трудової книжки. Відповідно до записів в трудовій книжці встановлено, що за період з 16.09.2010 р. відповідача: - 16.09.2010 було прийнято «на посаду фельдшера коледжу на час хвороби [PERSON]І.» в Дніпродзержинський технологічний коледж Дніпродзержинського державного технологічного університету; - 04.10.2010 переведено на посаду фельдшера на постійне місце роботи. Зазначена посада передбачена змінами до постанови КМУ від 26.09.2002 р. № 1436 «Про внесення змін до переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». В результаті працевлаштування за період з 16.09.2010 по 31.01.2012 р. у [PERSON] виникла переплата пенсії на суму 13263,86 грн., про що відповідачу було повідомлено особисто. Однак добровільне погашення надміру виплаченої пенсії [PERSON] І.0 не здійснювалось. Просив стягнути з [PERSON] на його користь суму надміру виплаченї пенсії за період з 16.09.2010 р. по 31.01.2012 р. у розмірі 13263,86 грн. В судовому засіданні позивач представник позивача позов підтримав із зазначених у ньому підстав, відповідач та її представник не визнали, посилаючись на його необґрунтованість, відповідач наполягала на застосуванні строку позовної давності. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська як отримувач пенсії у період з 12.06.2008 р. перебувала громадянка [PERSON], 30.10.1958 р. н. За заявою від 12 червня 2008 року та на підставі документів, наданих відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державше пенсійне страхування», управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська [PERSON] було призначено пенсію за вислугу років, передбачену ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. В особистій заяві від 12.06.2008 р. про призначення пенсії за вислугу років [PERSON] зобовязалась своєчасно повідомляти орган, що призначає та виплачує пенсію, про працевлаштування. При цьому, за даними, що містяться в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) від 02.11.2011 р.), було встановлено, що [PERSON] з 16.09.2010 р. по теперішній час перебуває у трудових відносинах з Дніпродзержинським технологічним коледжом, Дніпродзержинського державного технологічного університету. 30.11.2011 р. до матеріалів пенсійної справи [PERSON] було долучено ксерокопію сторінки з її трудової книжки. Відповідно до записів в трудовій книжці встановлено, що за період з 16.09.2010 відповідача: - 16.09.2010 р. було прийнято «на посаду фельдшера коледжу на час хвороби [PERSON]І.» в Дніпродзержинський технологічний коледж Дніпродзержинського державного технологічного університету; - 04.10.2010 переведено на посаду фельдшера на постійне місце роботи. Зазначена посада передбачена змінами до постанови КМУ від 26.09.2002 № 1436 «Про внесення змін до переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». В результаті працевлаштування за період з 16.09.2010 по 31.01.2012 р. у [PERSON] виникла переплата пенсії на суму 13263,86 грн., про що відповідачу було повідомлено особисто. Відповідно до ст. 50 Закону України від 09.07.03 № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті щ пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська від 23.01.2012 р. [PERSON] припинено виплату пенсії, оскільки вказана особа працює по професії, яка дає право на вислугу років. Однак добровільне погашення надміру виплаченої пенсії [PERSON] І.0 не здійснювалось. Вказані обставини визнаються сторонами, підтверджуються наявними у справі доказами, тому суд вважає їх встновленими. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, і даний факт не оспорюється позивачем, що відповідач незаконно торимувала пенсію по 31.01.2012 р. Позов предявлено тільки 10 березня 2015 року. Позивачем пропущено строк позовної давності. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed