Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду, вказавши, що [PERSON] 05.06.2012 року отримав кредит у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 31.08.2019 сформувалась заборгованість у розмірі 111265,55 грн., яка складається з: 444,35 грн.- заборгованість за кредитом, 100445,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4601,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5274,55 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач добровільно не згодна сплатити заборгованість, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором б/н від 05.06.2012 року у сумі 111265,55 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1921,00 грн.. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. 05.03.2020 р. (15.05.2020 р.) відповідач [PERSON] подала на адресу суду Відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» в якому зазначила, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнає частково, а саме: в частині наявності заборгованості перед позивачем в розмірі 444,35 грн. В іншій частині позовні вимоги нею не визнаються виходячи із наступного. 05.06.2012 вона звернулася до Уманського відділення АТ КБ «ПриватБанк» по питанню отримання банківської картки з метою використання її для власних потреб, де їй було роз`яснено, що для отримання банківської картки обов`язковою умовою є встановлення на неї будь-якого кредитного ліміту, а тому нею при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, зазначено кредитний ліміт в розмірі 1 500,00 грн. Вона зупинилась на «Платіжній картці Кредитка «Універсальна». Відповідно до Анкети-заяви їй було видано банківську картку № [NUMBER] із строком дії до листопада 2015 року, на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн. Після отримання банківської картки вона користувалась нею, однак із 17.06.2014 карточкою не користується. Останнє зняття коштів по цій картці нею було проведено 17.06.2014 в сумі 370,00 грн., а останнє погашення заборгованості - 05.04.2014. Зазначає, що будь-якого договору з позивачем не укладала, а особливо кредитного, оскільки, відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Верховний Суд в постанові від 01.11.2019 у справі № 357/1031/17 (ЄДРСРУ № 85443382) зазначив (пряма мова): «... роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування .... ... Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами ... шляхом підписання заяви-анкети (кінець прямої мови). Вказує, що подаючи позов Банк не надав жодних належних і допустимих доказів які б підтверджували, що надані позивачем в якості додатку до позовної Умови та Правила надання банківських послуг є саме ті, які діяли в 2012 році. При підписанні 05.06.2012 Анкети-заяви їй працівниками Банку не було надано для ознайомлення жодного документу, крім згаданої Анкети-заяви, в тому числі і не були надані для ознайомлення та підпису Умови та правила надання банківських послуг. В матеріалах справи відсутні докази того, що вона взагалі була з ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, які надані Банком в якості додатку до позовної заяви. Стосовно заборгованості по процентам за користування кредитом зазначає, що вимоги банку щодо стягнення з неї заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 100 445,59 грн. не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого нею обов`язку по їх сплаті позивачу у Анкеті-заяві від 05.06.2012, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», які виготовлені самим Банком і викладені на банківському сайті не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Крім того, встановлена та нарахована Банком комісія за обслуговування кредитної заборгованості являється нікчемною в силу вимогам закону. Вказане стосується і вимоги щодо сплати штрафу та пені.Виходячи із правових норм ст.ст. 536, 549 ЦК України, становиться очевидним, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена, а застосування одночасно пені та двох видів штрафів, є по своїй суті покладення на неї подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. 15.05.2020 р. відповідачем [PERSON] також подано до суду Заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, в якій зазначає, що 05.06.2012 вона звернулася до Уманського відділення АТ КБ «ПриватБанк» по питанню отримання банківської картки та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначивши кредитний ліміт в розмірі 1 500,00 грн. Пунктом 2.1.1.12.5 Умов та правила надання банківський послуг визначено, що погашення заборгованості має проводитись щомісячно до 25-го числа. Вона користувалась банківською карткою та грошовими коштами, які були встановлені на неї в межах кредитного ліміту. Останній платіж на погашення заборгованості нею було проведено 05.04.2014, що підтверджується поданим до позовної заяви розрахунком заборгованості, а також випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] . Позивачем їй була видана банківська картка № [NUMBER] зі строком дії до листопада 2015 року. Таким чином перебіг загальної позовної давності у даному випадку розпочався із 26.05.2014 та закінчився 25.05.2017, в той час, як з позовом Банк звернувся тільки 21.10.2019. Просить відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості, застосувавши до цього позову наслідки пропущення позивачем строку загальної та спеціальної позовної давності. 07.04.2020 р. представник АТ КБ «ПриватБанк» Ванжа Н.В. подала суду Відповідь на Відзив [PERSON] в якому просить задовольнити позовні вимоги Банку, оскільки відповідачка користувалась кредитними коштами та до певного часу виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за Договором, однак, в подальшому перестала погашати кредит, тому і виникла заборгованість. Строк позовної давності позивачем не пропущено. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.06.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Визначена платіжна карта Кредитка «Універсальна». Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту, відсотки та штраф. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.06.2012 року, позивач надав суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (05.06.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою, розрахунком заборгованості станом на 31.08.2019) в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, враховуючи обрану платіжну карту Кредитка «Універсальна» в розмірі 444,35 грн. - заборгованість за тілом кредитом. В задовленні решти позовних вимог, слід відмовити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved