Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог вказав, що 22.11.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № R53413158783В, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 100000,00 грн. з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 22% річних. 08.07.2015 року між ПАТ «ВТБ банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №080715нв, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань ПАТ «ВТБ банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011 року на суму 62675,76 грн., з яких сума основного боргу за кредитом - 40138,57 грн., сума простроченого основного боргу за кредитом - 18441,10 грн., сума нарахованих процентів - 0,01 грн, сума прострочених процентів - 4096,08 грн. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року. ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» направило відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості, що датована 18.02.2019 року, якою його було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів, але не пізніше 18.03.2019 року. У зв`язку з невиконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року за ним утворилась заборгованість у сумі 62675,76 грн. Вважають, що про порушення відповідачем кредитних зобов`язань ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» дізналось лише з моменту переходу до них права вимоги, тобто з моменту укладення договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року та передачі документації до них, тому вважають, що строк позовної давності необхідно обраховувати з 18.03.2019 року. Оскільки заборгованість відповідачем за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011 року не погашена, позивач звертається з позовною заявою про стягнення часткової заборгованості за вказаним договором, а саме за період з 28.03.2016 року по 22.11.2016 року у розмірі 24916,47 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту за період з 28.03.2016 року по 22.11.2016 року у розмірі 22802,07 грн. та суми заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 2114,40 грн. (відповідно до Графіку платежів). Крім того, у відповідності до ст.625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, які згідно наведеного розрахунку складають: 3% річних - 1599,00 грн., збиток від інфляції - 2861,67 грн., разом - 4460,67 грн. Просить суд: поновити строк для звернення стягнення заборгованості з 18.03.2019 року; стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року у розмірі 29377,14 грн., яка складається з: часткової суми заборгованості за кредитним договором за період з 28.03.2016 року по 22.11.2016 року за основною сумою кредиту у розмірі 22802,07 грн. та суми заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 2114,40 грн. (відповідно до Графіку платежів), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 31.05.2021 становить 4460,67 грн.; стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати - судовий збір у розмірі 2270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому позов не визнав, посилаючись на наступне. Позивач заявив вимогу про стягнення суми 29377,14 грн. за період з 28.03.2016 року по 22.11.2016 року (9 місячних платежів, з 52 по 60 місяць користування кредитом). Однак доказів наявності такої заборгованості позивачем не надано. Позивачем не було подано виписку по кредитному рахунку, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір заборгованості, з чого вона складається (тіло, проценти, неустойка), встановити рух коштів, кількість та розмір платежів на погашення кредиту та дату припинення виплати кредиту. Згідно з позицією Верховного суду, що викладена у постанові від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарчих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по рахунку надається фінансовою установою, в якій вказаний рахунок було відкрито. Статтею 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Між ним та ПАТ «ВТБ Банк» було погоджено у п.3.6. кредитного договору відкриття транзитного рахунка № [NUMBER] для сплати платежів за кредитом. Відтак тільки випискою по рахунку № [NUMBER] , відкритому в ПАТ «ВТБ Банк» підтверджується рух коштів за кредитним договором. Документи, що надані позивачем як підтвердження розміру заборгованості (договори про відступлення права вимоги разом з Додатками), не є належними доказами щодо встановлення розміру заборгованості за кредитом. У пунктах 6, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» роз`яснено, що при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Якщо позивач не довів стверджуваної ним обставини - розмір заборгованості відповідача, то саме позивач в цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові у зв`язку з необґрунтованістю. Згідно умов Кредитного договору у разі порушення позичальником зобов`язань банк має право вимагати здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з дати відправлення відповідного повідомлення позичальнику (пункт 5.2.2. кредитного договору). Згідно пункту 9.2. кредитного договору будь-які повідомлення, що направляються сторонам одна одній у зв`язку з цим договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін. Протягом строку дії кредитного договору - з 22.11.2011 року по 22.11.2016 року кредитор не вбачав порушень договору, вимог про дострокове повернення кредиту із зазначенням конкретної суми заборгованості не направляв. З матеріалів справи вбачається, що банк, з яким було укладено кредитний договір, здійснив переуступку боргу, тобто змінився кредитор у кредитному зобов`язанні. Згідно ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивачем не надано доказів, які б свідчили, що позивач (новий кредитор) надав йому докази про заміну кредитора та розмір вимоги (копія договору про відступлення права вимоги за кредитом та вимога йому не направлялась). Подані позивачем докази щодо направлення вимоги та повідомлення про відступлення прав вимоги не можуть братись до уваги з наступних підстав. Опис вкладення має печатку відділення поштового зв`язку, датовану 01.03.2019 року, без зазначення відправника, а Список згрупованих поштових відправлень має печатку з датою 05.03.2019 рік. Копія опису вкладення має бути вкладена в конверт рекомендованого листа, яке відправляється, при чому одночасно (в той же день) формується номер рекомендованого листа. Тобто Опис вкладення та рекомендований лист має бути датовано однією датою, а не різними. Крім того, відправником, що зазначений у Списку згрупованих поштових відправлень є ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», а не ТОВ «ПРАЙМ АЛЬЯНС». Він не отримував жодних листів від ТОВ «ПРАЙМ АЛЬЯНС», в тому числі повідомлення про відступлення права вимоги. Вказану обставину також встановлено в рішенні Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2021 року по справі З 226/469/21. У зв`язку з цим на момент подання позивачем позову на підставі ст.517, 1082 ЦК у нього відсутній будь-який обов`язок щодо нового кредитора. Не зважаючи на необґрунтованість розміру заборгованості в цілому, що саме по собі є підставою для відмови у позові, вважає за необхідне додатково заявити заяву про застосування позовної давності. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимоги щодо наступних сум по кредитному договору (які він не визнає, але наводить свої аргументи щодо інформації, що зазначена позивачем): щомісячні платежі по 2771,00 грн. зі строком сплати з 28.03.2016 по 28.10.2016 рік, та 2748,47 грн. зі строком сплати 22.11.2016 р. (загальна сума 24916,47 грн.). Умовами кредитного договору (пункт 3.4.) встановлено спосіб повернення кредиту: щомісячно ануїтетними платежами. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч.1 ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки погашення кредиту визначено щомісячними платежами з визначеним строком виконання кожного платежу, то позовна давність застосовується до кожного окремого щомісячного платежу. Останній платіж 2748,47 грн. мав бути сплачений 22.11.2016 року. Відтак з 23.11.2016 року починається відлік трирічного строку позовної давності щодо цього платежу, який сплив 23.11.2019 року. Відповідно позовна давність до всіх інших платежів, які мали бути сплачені раніше, спливла ще раніше. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо поновлення строку позовної давності, слід зазначити, що поважні причини для такого поновлення повинні бути наявними в межах позовної давності. Обставини мають бути такими, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Позивач, укладаючи договір факторингу, був обізнаний з кредитною справою. Як вбачається з Акту приймання-передачі Документації Боржників позивач прийняв кредитну справу по кредитному договору R53413158783В від 22.11.2011 року. Придбаваючи право вимоги, позивач має розумно передбачати всі можливі ризики щодо стягнення по кредитній справі, по якій згідно Реєстру прав вимоги №1 до Договору відступлення права вимоги № 080715нв від 08 липня 2015 року, що укладений між «ВТБ банком» та «ТОВ «Довіра та гарантія», вже станом на 08.07.2015 рік обліковувалось прострочення основного боргу та процентів. Вказана обставина вже була відома позивачу на час укладення договору факторингу від 29.01.2019 року, оскільки ТОВ «Довіра та гарантія», підтверджуючи своє право відступати вимогу за кредитним договором, що укладений «ВТБ банком», надало відповідні документи - Договір про відступлення права вимога від 08.07.2015 року разом з Реєстром прав вимоги №1. Крім того, здійснення протиправного виконавчого напису (його невідповідність законодавству встановлено рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2021 року), на яке посилається позивач, не може слугувати поважною причиною пропуску, оскільки відповідно до обставин, встановлених вказаним рішенням суду, виконавчий напис № 671 здійснено 02.06.2020 року, тобто також після спливу позовної давності навіть щодо останнього платежу за кредитним договором. Тобто до нотаріуса позивач звернувся також з пропуском строку позовної давності, хоча Договір факторингу укладено за півтора року до дати звернення до нотаріуса і жодних дій щодо стягнення заборгованості протягом півтора року позивач не робив. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Верховний суд у постанові від 22.02.2017 року по справі № 6-17цс17 дійшов висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, позивач був обізнаний з кредитною справою, та строками виконання зобов`язань по ній, знав, що зміна кредитора не зупиняє перебіг позовної давності та взяв на себе всі ризики, пов`язані зі спливом позовної давності по вказаній кредитній справі. Що стосується вимог за ст.625 ЦК України, то Верховним судом у постанові від 03.04.2019 року по справі 756/9094/15 зроблено висновок, що у разі відмови у стягненні основної суми боргу у зв`язку з пропуском строку позовної давності, то не підлягають задоволенню також позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені статтею 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу. Оскільки позовна давність спливла до вимоги щодо повернення коштів за основним зобов`язанням, то відповідно спливла позовна давність до похідної вимоги - 3% річних та інфляційні за ст.625 ЦК України. Згідно з п.4. ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з ціною позову. Згідно з п.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно договору про надання правничої допомоги не визначено, по якій справі вказана допомога надається. Витрати у розмірі 13620,00 грн. є надмірними, враховуючи, що ціна позову складає 29377,14 грн., тому підлягають зменшенню. Крім того, оплата послуг адвоката - 1135,00 грн. за 1 годину (це 9080,00 грн. за 8-годинний робочий день, та 199760,00 грн. в місяць при п`ятиденному робочому тижні) є явно завищеною та не відповідає складності справи. Оскільки договір про надання правничої допомоги укладено на невизначену конкретно справу, це свідчить, адвокат представляє інтереси позивача в інших однотипних справах. Підготовка до однотипних справ (стягнення заборгованості) не вимагає додаткового вивчення нормативно-правової бази та практики, не є надмірно складною, тому така оплата послуг адвоката є завищеною. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; застосувати позовну давність до всіх вимог позивача; у разі розподілу судових витрат за послуги адвоката зменшити її розмір. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.11.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53413158783В від 22.11.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 100000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 22% річних та строком повернення кредитних коштів в повному обсязі 22.11.2016 року (а.с.7-10, 11-13). 08.07.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 0807105нв, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Банком було передано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до [PERSON] на суму 62675,76 грн., з яких сума основного боргу за кредитом - 40138,57 грн., сума простроченого основного боргу за кредитом - 18441,10 грн., сума нарахованих процентів - 0,01 грн., сума прострочених процентів - 4096,08 грн. (а.с.14-16, 17). ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на виконання вимог п.5.2. договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 0807105нв від 08.07.2015 року, отримало від ПАТ «ВТБ Банк» документацію (кредитну справу) за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі документації від 08.0-7.2015 року (а.с.18). Згідно повідомлення про відступлення прав вимог від 08.07.2015 року, [PERSON] повідомляється про відступлення ПАТ «ВТБ Банк» прав вимоги за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року на суму 62675,76 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.19). 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за плату набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і право нового кредитора до позивача на суму 62675,76 грн. за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року, право вимоги за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло на підставі договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв від 08.07.2015 року, що підтверджується зазначеним договором та витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 29/01/19-1 (а.с.20-22, 23). ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на виконання вимог п.8.1. договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, отримало від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» документацію (кредитну справу) за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі документації від 08.07.2015 року (а.с.24). Згідно повідомлення про відступлення прав вимог від 18.02.2019 та вимоги про погашення кредитної заборгованості від 18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомляє відповідача [PERSON] про набуття права вимоги за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року та пропонує погасити кредитну заборгованість за вказаним договором в розмірі 62675,76 грн. в строк до 18.03.2019 року. Опис вкладення поштового відправлення на ім`я [PERSON] (повідомлення про відступлення прав вимоги та вимога про погашення кредитної заборгованості) датований Укрпоштою 01.03.19. Список № 16029-110-61 згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень, зокрема і на одержувача [PERSON] , відправником яких є ТОВ «Директ Технолоджі», датований Укрпоштою 05.03.19 року (а.с.25, 26, 27, 28). Згідно довідки ТОВ ФК «Прайм Альянс» за вих.№5292, на рахунках ТОВ ФК «Прайм Альянс» обліковується заборгованість [PERSON] за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 року. Станом на 29.04.2021 року загальна сума непогашеної заборгованості за кредитом складає 62675,76 грн., з яких заборгованість за кредитом (тіло) 58579,67 грн., заборгованість за нарахованими доходами (%) 4096,09 грн. (а.с.30). ТОВ ФК «Прайм Альянс» укладено договір про надання правничої правової допомоги № 11/05 від 11.05.2021 року з ФОП адвокатом Бадах С.М. та згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку витрат на надану професійну правничу допомогу розмір суми наданої адвокатом професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи може складати 13620,00 грн, з розрахунку 12 годин х 1135,00 грн. (а.с.31-34). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, судом встановлено, що 22.11.2011 відповідач уклав з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір № R53413158783В, на підставі якого отримав в кредит в сумі 100000 грн. зі строком повернення кредитних коштів в повному обсязі 22.11.2016. 08.07.2015 ПАТ «ВТБ Банк» згідно договору №0807105нв відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до відповідача за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011 на суму 62675,76 грн., з яких сума основного боргу за кредитом - 40138,57 грн., сума простроченого основного боргу за кредитом - 18441,10 грн., сума нарахованих процентів - 0,01 грн., сума прострочених процентів - 4096,08 грн. 29.01.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» договір факторингу №29/01/19-1, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за плату набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 62675,76 грн. за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011. Відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, в тому числі і щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011 у розмірі 29377,14 грн., при цьому посилається на неналежність доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем в якості доказу наявності заборгованості у позивача за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 надано копії витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 0807105нв від 08.07.2015 (а.с.17) та додатку 1 до Договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 - Витягу з реєстру боржників (а.с.23), згідно яких було передано право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 на загальну суму 62675,76 грн. Згідно з правовою позицією Верховного суду, викладеної у постанові від 30.01.2018 по справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, в тому числі і щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №R53413158783В від 22.11.2011 у розмірі 29377,14 грн., при цьому посилається на неналежність доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитом та позивач не надав суду виписки з особового рахунку відповідача чи інші належні докази не здійснення відповідачем платежів за кредитним договором та наявності відповідної заборгованості, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № R53413158783В від 22.11.2011 у розмірі 29377,14 грн. згідно заявлених позовних вимог. Також позивачем не надано суду належних доказів виконання ним умов, передбачених ч.1 ст.1082 ЦК України, щодо письмового повідомлення відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги факторові (позивачу) з визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, та доказів одержання вказаного письмового повідомлення відповідачем. Так, на підтвердження вказаних обставин позивачем надано повідомлення про відступлення прав вимог від 18.02.2019 та вимогу про погашення кредитної заборгованості від 18.02.2019, а також опис вкладення поштового відправлення на ім`я [PERSON] і список №16029-110-61 згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень (а.с.25-28). Але опис вкладення поштового відправлення на ім`я [PERSON] датований 01.03.19, а список згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень датований 05.03.19 і у зазначених документах взагалі не вказане відправником ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», навпаки у списку згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень зазначений інший відправник - ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», що унеможливлює прийняття зазначених документів в якості належних доказів повідомлення позивачем відповідача про відступлення права грошової вимоги факторові (позивачу) і, відповідно, виконання позивачем вимог ч.1 ст.1082 ЦК України. Крім того, відсутність доказів саме одержання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, як того вимагає ч.1 ст.1082 ЦК України, не створює обов`язок боржника здійснити платіж факторові (позивачу). У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Також суд зазначає, що позивачем пропущений і строк позовної давності. Так, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно умов кредитного договору № R53413158783В від 22.11.2011 відповідач був зобов`язаний повертати отриманий кредит щомісячно відповідно до Графіка повернення кредиту ануїтетними платежами та повністю повернути кредит в строк до 22.11.2016. Останній платіж за договором згідно Графіка повернення кредиту мав бути сплачений 22.11.2016 та з 23.11.2016 почався перебіг 3-річного строку позовної давності щодо цього останнього платежу, який сплив 23.11.2019. Позовна давність щодо всіх інших платежів, які мали бути сплачені раніше згідно Графіка повернення кредиту, спливла ще раніше. Враховуючи, що позовна заява була направлена позивачем до суду поштою 17.06.2021, позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому клопотання позивача про поновлення строку для звернення стягнення заборгованості з 18.03.2019 суд вважає задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на законі, зокрема, згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У зв`язку з відмовою в позові в повному обсязі відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на нього. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed