Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що він є власником будинку [ADDRESS] , у належному йому будинку зареєстровані дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 24 березня 2010 року та по даний час в зазначеному будинку не проживають, виїхали проживати окремо до родичів на територію Російської Федерації. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 76). Відповідачі, повторно повідомлені відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відзив не подавався. Судова кореспонденція, яка була направлена відповідачам, повернулась до суду з відміткою поштового працівника «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 46, 48, 51, 53, 61, 75). Відповідно до п. 2. ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклик відповідачів у судове засідання, призначене на 11.12.2019 додатково здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 69-71). Третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с. 54). Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 11.12.2019. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 10.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.01.2019 подовжено розгляд справи, зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати інформацію щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 28385961 від 16.12.2010, виданого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 9). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із актом від 26.09.2018, виданого за підписом начальника відділу ЖКГ, містобудування, архітектури та благоустрою [PERSON] та підписаним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 24 березня 2010 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Широківської селищної ради № 4715 від 10.12.2019, разом з позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 77). Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаною нормою при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців. Згідно з вимогою ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ст. 391 ЦПК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Згідно з положеннями ст. ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що позивачеві належить спірний будинок на праві приватної власності. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Беручи до уваги викладене, а також те, що відповідачі не є співвласниками спірного будинку за вищезгаданою адресою, більше одного року в ній без поважних причин не проживають, домовленість про порядок користування спірним будинком у них з позивачем відсутня, суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком внаслідок їх відсутності понад встановлені терміни. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. Відповідно до ст. ст. 29, 325, 382, 391, 396, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved