Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON] з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який з 12 травня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був власником 1/2 частки квартири, за адресою: [ADDRESS] , з якої 1/4 частка квартири належала йому особисто та 1/4 частку він прийняв як спадщину після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Інша 1/4 частка квартири особисто належала його рідній сестрі [PERSON] , та 1/4 частка, яку остання прийняла як спадщину від померлої матері, тієї ж [PERSON] . [PERSON] , Позивачка їх спільні діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , проживали разом однією сім`єю з 2007 року в вищезазначеній квартирі. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА про вселення та визначення права користування житловим приміщенням - задоволено частково. Позивач, діючи в своїх інтересах, та інтересах своїх дітей: [PERSON] та [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] звернулися до Десятої київської державної нотаріальної контори, із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Після отримання відповідних заяв на прийняття спадщини, Державним нотаріусом Ткач Т.В. було винесено Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 липня 2018 року. Даною Постановою було відмовлено Позивачу та її дітям [PERSON] та [PERSON] в оформлені свідоцтв про право на спадщину, виходячи з того, що спадкоємцями не було надано оригіналу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності померлого [PERSON] . Таким чином, можна вважати, що позивач разом із дітьми фактично прийняв спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем і позивач має право відповідно до ст. 1276 ЦПК України на прийняття належної йому спадщини. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволені з підстав викладених в позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник Десятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у їх відсутність, рішення прийняти згідно чинного законодавства України. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подали заяву про слухання справи у їх відсутність та просили прийняти рішення з урахуванням найкращих інтересів малолітнього сина [PERSON] та чинного законодавства України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та відкрито провадження в порядку загального позовного та призначено підготовче засідання. 23 січня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року заяву про зміну предмету позову задоволено та прийнято до провадження позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 29 березня 2019 року відповідно до розпорядження № 31 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, цивільну справу № 755/15093/18 було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із закінченням строку відрядження судді Шевченко В .М. та призначено головуючого по справі суддю Яровенко Н.О. 12 червня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлена ухвала про витребування з Десятої КДНК копію матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] 08 липня 2019 року на виконання ухвали суду від 12 червня 2019 року, нотаріальною конторою було направлено належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 1086/2017 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 23 жовтня 2019 року судом була постановлена ухвала про поновлення судового розгляду по справі за позовом [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] та дочки [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. 23 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] та дочки [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: Десята київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування в частині вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1\\6 частину квартири [ADDRESS] залишено без розгляду. Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 31.10.2017 року позивач [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб (а.с.221) та згідно положень ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги, звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.216). Як убачається з матеріалів спадкової справи № 1086/2017, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , копія якої долучена до матеріалів справи, спадкоємцями також є малолітній син - [PERSON] , та дочка - [PERSON] , які також прийняли спадщину в строк. Заперечуючи проти позову представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що станом на день смерті [PERSON] був власником 1\\4 частини квартири. Власником іншої частини квартири в розмірі 1\\4 частики він не був, оскільки він її не прийняв після померлої матері [PERSON] .. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] був власником 1\\3 частини спірної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією ( т.2 а.с.60). Іншими співвласниками були його матір [PERSON] та його сестра [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON] спадщину прийняли її дочка [PERSON] та її син [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 232 щодо майна померлої [PERSON] , яка була витребувана Десятою київською нотаріальною конторою (а.с.4-95). Внаслідок смерті [PERSON] відбувся перерозподіл часток у праві власності на спірну квартиру. Після смерті [PERSON] , а саме 13.12.2017 року, Сьомою київською державною нотаріальною конторою [PERSON]. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] після померлої матері. (т.2 а.с.74). В цьому ж свідоцтві зазначено, що свідоцтво на 1\\4 частину квартири не видавалася. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері й до майна, яке входить до спадкової маси входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . 21 липня 2018 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , [INFO], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину квартири померлого [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано оригіналу право встановолюючого документу, який підтверджує право власності померлого [INFO] [PERSON] на майно. (т.2 а.с.97). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 ЦК України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] за життя прийняв у передбаченому законом порядку спадщину після своєї померлої матері [PERSON] , але не встиг отримати правовстановлюючи документи тому, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Так, відсутність у позивача оригінала правовстановлюючого документу, а саме свідоцта про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , заважає їй одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] треті особи: Десята київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 2235 грн. 33 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved