Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем проживають окремо, відповідач з часу народження і до цього часу не надає їй жодної допомоги в утриманні дитини. Дитина мешкає разом з нею, а вона здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3 річного віку. Тому просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, а на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на місяць.. У даній справі 02 травня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження та визначена дата проведення судового засідання з розгляду справи по суті 30 травня 2018 року. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він є безробітним та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Він згоден сплачувати аліменти на утримання на дитини в розмірі вказаному позивачем. Просить стягувати аліменти на утриманні дружини в сумі 1500 грн., оскільки саме в такому розмірі він має можливість надавати допомоги позивачу. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що у позивача та відповідача, які з 28.07.2017 року перебувають у шлюбі, народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Зазначені факти підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5) та народження( а.с.6), а також визнані сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ст. 180, 181, 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.191 СК України). У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що з урахуванням сімейного стану відповідача, в тому числі наявності іншої неповнолітньої дитини на утримання якої відповідач сплачує аліменти за судовим рішенням (а.с.8), останній має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини . Суд вважає за необхідне визначити аліменти у частці від заробітку відповідача в розмірі 1/6 частині його заробітку, оскільки саме такій розмір з урахуванням рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину зможе забезпечити належні умовити утримання та проживання дитини. Також судом встановлено, що відповідач є працездатним, але не працює, має двох неповнолітніх дітей яких має утримувати (сина [PERSON] та доньку [PERSON]), мешкає окремо від позивача та сина [PERSON], що підтверджується поясненнями позивача та відповідача у судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. ч. 1-3 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що з урахуванням того, що він має утримувати двох дітей, він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу у розмірі 1500 грн. на місяць. Суд враховує, що хоча відповідач й має молодий вік, але він має за законом утримувати двох неповнолітніх дітей. Позивач, в свою чергу, у звязку з необхідністю здійснення догляду за дитиною не працює, а відтак позивач має право на отримання матеріальної допомоги від батька дитини, яку останній, на думку суду, має можливість надавати - про що зазначив сам відповідач у судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В той же час, позивач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не надала суду переконливих, належних та допустимих доказів своїм доводам про те, що відповідач має можливість надавати їй допомоги на період догляду за дитиною у більшому розмірі, ніж визнав відповідач. Виходячи з наведених вище обставин та норм закону, суд вважає необхідним стягувати з дня предявлення позову до суду з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500 грн.. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог. Також, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір від сплати якого позивач в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial