Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач ТОВ «НЕО СОЛАР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/3949/2/07803 від 13.12.2007 року у розмірі 321 718,72 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 13.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/3949/2/07803 від 13.12.2007 року, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику, а позичальник прийняв, кредит у сумі 165 000 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у вказаному договорі зі сплатою 12 % річних за використання кредитних коштів з кінцевим терміном повернення до 12.12.2034 року. Кредитні кошти було надано для інвестування в об`єкт нерухомого майна, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , об`єкт інвестування № 270, поверх 16, відповідно до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 270 від 27 листопада 2007 р. - п. 2.1. Кредитного договору. 12.12.2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони домовились змінити умови кредитування, а саме: збільшенням ліміту непоновлювальної кредитної лінії та видачу нового траншу Кредиту в сумі 184 302, 85 грн. зі строком користування до 12.12.2034 року - п. 2.1.3 Додаткової угоди. Кредитні кошти Нового траншу було надано з метою сплати (погашення) заборгованості за Договором, визначеної в п. 1 цієї Додаткової угоди - абз. З п. 2.2. Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору. Отже, з укладанням Кредитного договору у Позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених Графіком погашення, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. 27.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «НЕО СОЛАР» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «НЕО СОЛАР» набув право вимоги за кредитними і пов`язаними з ними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] . Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.02.2019 року, станом на 27.02.2019 року загальна сума заборгованості у гривні за кредитним договором № 014/3949/2/07803 від 13.12.2007 року Відповідача перед Кредитором становить 321 718,72 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 25 341,69 грн., строкової заборгованості за кредитом - 146 347,67 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 94 579,57 грн., строкової заборгованості за відсотками - 2445,99 грн. та штрафних санкцій: пені за несвоєчасне погашення кредиту - 11 372,25 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 41 631,55 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «НЕО СОЛАР». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач до суду не з`явився, належно сповіщений про дату, місце та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзив від нього до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи 13.12.2007 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/3949/2/07803 від 13.12.2007 року, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику, а позичальник прийняв, кредит у сумі 165 000,00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у вказаному договорі зі сплатою 12 % річних за використання кредитних коштів з кінцевим терміном повернення до 12.12.2034 року. Кредитні кошти було надано для інвестування в об`єкт нерухомого майна, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , об`єкт інвестування № 270, поверх 16, відповідно до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 270 від 27 листопада 2007 р. - п. 2.1. Кредитного договору. 12.12.2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони домовились змінити умови кредитування, а саме: збільшенням ліміту непоновлювальної кредитної лінії та видачу нового траншу Кредиту в сумі 184 302, 85 грн. зі строком користування до 12.12.2034 року - п. 2.1.3 Додаткової угоди. Кредитні кошти Нового траншу було надано з метою сплати (погашення) заборгованості за Договором, визначеної в п. 1 цієї Додаткової угоди - абз. З п. 2.2. Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору. Отже, з укладанням Кредитного договору у Позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених Графіком погашення, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. 27.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «НЕО СОЛАР» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «НЕО СОЛАР» набув право вимоги за кредитними і пов`язаними з ними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] . Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.02.2019 року, станом на 27.02.2019 року загальна сума заборгованості у гривні за кредитним договором № 014/3949/2/07803 від 13.12.2007 року Відповідача перед Кредитором становить 321 718,72 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 25 341,69 грн., строкової заборгованості за кредитом - 146 347,67 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 94 579,57 грн., строкової заборгованості за відсотками - 2445,99 грн. та штрафних санкцій: пені за несвоєчасне погашення кредиту - 11 372,25 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 41 631,55 грн. Згідно п. 6.5 Кредитного договору, Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості Позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються Сторонами, зокрема: сплату платежів згідно з Графіком платежів. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення - п. 9.1. Кредитного договору. Листом від 16.01.2020 року на адресу Відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором від 13.12.2007 року у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування у строк, передбачений у кредитному договорі. Однак зазначену вимогу відповідачем отримано не було, що підтверджується матеріалами справи. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «НЕО СОЛАР». Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошових коштів. Враховуючи, що Відповідач жодним чином не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved