Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Представник Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» Дашко В.М., який діє на підставі довіреності від 28.08.2020 року (а.с. 47), звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 29 099, 31 грн. Предметом спірних правовідносин між сторонами є стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 26.01.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с 76-77). Представник позивача - Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» Дашко В.М., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник позивача надав клопотання від 21.01.2021 року в якому просить суд розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 71). Представник позивача - Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» Меркулова В.В., яка діє на підставі довіреності від 30.07.2020 року (а.с. 98) надала суду відповідь на запит суду та відповідь на відзив в з додатками, в якому позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задоволити в повному обсязі (а.с. 122-137, 140-152). Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Коваленко С.В, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10.02.2021 року (а.с. 87-89) надали до суду 16.02.2021 року письмовий відзив на позовну заяву , в якому позовні вимоги не визнали , також просять відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві (а.с. 81-89). При цьому, у судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки вважає що кредитні кошти вже всі сплачено (повернуто) , докази по справі є неналежними та не допустимими, а з умовами та тарифами кредитування він не був ознайомлений взагалі. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с.1-152), заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, вивчивши норми цивільного права, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовні вимоги Акціонерного товариства КБ «Приват Банк» необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні правовідносини: Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» має статус юридичної особи і входить до банківської системи України, що підтверджується світлокопіями статуту, копією банківської ліцензії та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 48-52). Відповідно до п. 1.7. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» . Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк», де підписала заяву б/н від 16.11.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку . Укладено даний договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 20- 45). Позивачем перераховані кошти обумовлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по укладеному договору від 16.11. 2011 року становить 29 099, 31 грн., яка складається з наступного: 23 049, 44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 049, 87 грн. - заборгованість за відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 6-15). Рух кредитних коштів , тобто їх зняття та погашення [PERSON] чітко зазначено у виписці по кредитному договору , що є банківською звітністю підписаною компетентною особою та являється для суду належним та допустимим доказом по справі. (а.с. 6-15, 99-112, 124-137). Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг (а.с. 18). Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив що докази по справі є неналежними та не допустимими, при цьому жодних доказів та пояснень по даного факту не надав. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 16.11.2011 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості (а.с. 18-44). Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами вище зазначених умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 18), ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 19-44), ні довідка про зміну (збільшення) кредитного ліміту (а.с. 16-17) не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування - процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При вирішенні даної справи суд керувався постановою від 03 липня 2019 року Великої Палати Верховного Суду, якою було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних картта Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки.Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Виходячи із змісту вимог ч.ч. 5, 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» , висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також постановою від 03 липня 2019 року Великої Палати Верховного Суду зауважено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тобто з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд враховує наступне. Відповідачем [PERSON] за період з 16.11.2011 року по 30.11.2020 року, згідно наданого розрахунку позивача, сплачено кошти в рахунок погашення загального боргу (тіло кредиту, відсотки, пеня, штрафи) в загальній сумі 165 512, 08 грн. Таким чином, враховуючи правові норми чинного законодавства суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] лише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 23 049 грн. 44 коп. В частині стягнення з [PERSON] нарахованої заборгованості за нарахованими відсотками, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача - Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до відповідача - [PERSON] , про стягнення заборгованості по кредитному договору, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача - [PERSON] на користь позивача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягти судові витрати в розмірі 1681 грн. 60 коп. (становить 80 % від розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial