Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції надати документи, на підставі яких було накладено арешт та оголошено розшук на автомобіль марки CHERY, модель: А 15 Amulet, рік випуску: 2007, тип легковий комбі-В № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить [PERSON]; звільнити автомобіль з-під арешту та вивести його з розшуку. Вказує на те, що державний виконавець не вправі був звертати стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, оскільки це суперечить ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. Право застави виникло у банку раніше, ніж винесено постанову про арешт майна боржника, і, крім того, розмір заборгованості позичальника за кредитним договором значно перевищує вартість автомобіля переданого у заставу. Посилаючись на ці обставини, позивач просив звільнити зазначений автомобіль з-під арешту. Представник позивача надала до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KGMDAW10910092, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 80951,58 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна №KGMDAW10910092 від 11.12.2007 року, відповідно до умов якого останній передав в заставу позивачу автомобіль марки CHERY, модель: А 15 Amulet, рік випуску: 2007, тип легковий комбі-В № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 21.09.2011 року постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського управління юстиції Рудік М.С. накладено арешт та оголошено в розшук вищевказаний автомобіль, на виконання даної постанови УДАІ УМВС України в Кіровоградській області 30.09.2011 року оголосило про розшук та затримання транспортного засобу згідно орієнтування №10/4098. 22.01.2013 року постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського управління юстиції Піскун В.В., про стягнення штрафу на користь держави винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження. Згідно із ч.ч.1, 3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Довідка про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором свідчить про те, що ця заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 08.02.2011 р. складає 120772,16 грн., станом на 07.02.2014 р. - 240824,52 грн. Пунктом 1.4 договору застави, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] визначена вартість заставного майна 55 423 грн. Право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна передбачено ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло до винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а вартість предмета застави є нижчою від розміру заборгованості боржника заставодержателю, суд вважає, що наявні підстави для зняття арешту із заставленого майна. У позивача виникла необхідність у продажу автомобіля, а накладений арешт та оголошення його в розшук перешкоджають цьому. Оскільки арешт автомобіля та оголошення його в розшук перешкоджає позивачу реалізувати предмет застави, позов підлягає задоволенню. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 р. (з наступними змінами) у справах про звільнення майна з-під арешту відповідачами є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт. Отже, належним відповідачем є [PERSON], а тому у задоволенні позову про зняття арешту із заставленого майна до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial