Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Представник АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію, в обґрунтування якого вказував, що 20 січня 2020 року представниками АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі» при перевірці виконання вимог\~Закону України «Про ринок електричної енергії» по [ADDRESS] , було виявлено порушення споживачем Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що виразилося у самовільному підключені електроустановок до електричної мережі ОСР, тобто накид дротів навантаження на лінію електропередачі. Місце самовільного підключення було позначено у п. 3 акту про порушення ПРРЕЕ та відображено на схемі електропостачання споживача. За даним фактом складено акт № 0003576 від 20 січня 2020 року про порушення правил користування електричною енергією. 29 січня 2020 року було проведено засідання комісії АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі», на якому відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ споживачу був здійснений розрахунок вартості недорахованої електричної енергії в розмірі 20257,05 грн. Відповідачу було надіслано квитанцію з оплати суми боргу та протокол засідання комісії, однак до теперішнього часу заборгованість відповідач не погасив, через що представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі» заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 20257,05 грн. та витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 2102 грн. Представник позивача, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримувала заявлені нею позовні вимоги, надала пояснення суду аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додавала, що належний відповідач, [PERSON] , був по справі встановлений вже під час вирішення позову по суті, який саме й повинен, як фактичний власник будинку [ADDRESS] , відповідати за даним позовом. Просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачка, [PERSON] , не визнаючи заявлені позовні вимоги до неї, вказувала у суді, що порушення за актом від 20 січня 2020 року по [ADDRESS] було допущено не нею, оскільки у такому будинку без її відома самоправно мешкала [PERSON] , яка фактично самовільно зайняла такий будинок та мешкала там близька 3-х місяців, допоки відповідачка не виявила цей факт у березні 2020 року, коли повернулась до міста Маріуполя, де була цей час відсутня. Натомість, через те, що [PERSON] зі своєю родиною добровільно покинула спірний будинок, поліцією факт протиправного зайняття такого будинку не був зафіксований, тому вона це не може довести зараз у суді. Додавала, що оскільки будинок по [ADDRESS] не придатний для проживання, то не погоджувалась також із сумою нарахованого 29 січня 2020 року боргу. Просила суд відмовити у позові. Суд, вислухавши учасників справи, які з`явились, дослідивши надані письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування. Суд за матеріалами справи встановив, що буд. [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2020 року (а. с. 30). Відповідно до копії актового запису про смерть № 2124 від 31 серпня 2018 року, виконаного Центральним районним у місті відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] у віці 62 років померла [INFO] , будучи зареєстрованою на момент смерті по [ADDRESS] , що вбачається з інформації з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 9 грудня 2020 року (а. с. 37, 50). При цьому за інформацією з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 29 грудня 2020 року вбачається, що на момент смерті [INFO] [PERSON] з останньою разом по [ADDRESS] були зареєстровані з 19 липня 2018 року по теперішній час [PERSON] та [PERSON] (а. с. 48). Згідно із копією актового запису про народження № 19 від 10 вересня 1975 року, наданого суду Тростянецьким районним відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] (а. с. 87). Суд зазначає, що за інформацією від приватного нотаріуса Пятовського О. О. від 26 лютого 2021 року вбачається, що за спадковою справою після смерті [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем майна померлої є [PERSON] , яка звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини [INFO] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19 лютого 2019 року (а. с. 67-76). Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі положень ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Таким чином суд встановив за матеріалами справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є її рідна донька, [PERSON] , яка успадкувала належний спадкодавцю будинок по [ADDRESS] . Отже, судом було встановлено, що [PERSON] є фактичним власником будинку по [ADDRESS] , оскільки вона вступила у спадщину після смерті матері відповідачки, [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувшись до нотаріальної контори у передбачений законом строк за прийняттям спадщини та не відмовившись від неї за відсутності інших спадкоємців, тому будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] з моменту відкриття спадщини, тобто починаючи з 30 серпня 2018 року. Суд зазначає, що незважаючи на те, що у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2018 року по справі № 750/12850/16-ц та від 13 листопада 2019 року по справі № 686/14833/15-ц. На підставі п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. За ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому за ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. З аналізу наведених норм права слідує, що стягнення витрат з оплати комунальних послуг можливе лише з власників житла, якщо таке житло перебуває у приватній власної фізичних осіб, саме з якими, чи від імені яких укладаються договори з надання житлово-комунальних послуг їх надавачами. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312. Відповідно до\~ст.\~77\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно із п. 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року (далі - ПРРЕЕ), споживач електричної енергії, зокрема, зобов`язаний: здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. За п. 8.2.4 ПРРЕЕ у разі виявлення представниками оператора системи самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу. Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ в разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів без облікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи). Згідно із п. 8.2.6 ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг не облікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати не облікованої електричної енергії та/або збитків. Відповідно до пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку. За пп. 2 п. 8.4.8 ПРРЕЕ кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача, якщо споживач здійснив, зокрема, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку, що виявити представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку мали можливість, - з дня останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку або технічної перевірки (якщо технічну перевірку було проведено після останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у шести календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення. Згідно із п. 8.4.13 ПРРЕЕ в разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених, зокрема, у пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, то величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб. с. п., кВт · год), визначається за формулою 8 цієї глави. При цьому час використання самовільного підключення протягом доби (t вик. с. п.) приймається рівним 8 год. Суд встановив, що по [ADDRESS] в АТ «ДТЕК\~Донецькі електромережі»\~відкритий особовий рахунок № [NUMBER] з 12 березня 2014 року (а. с. 12). Також розглядом справи було встановлено, що на підставі акту № 0003576 від 20 січня 2020 року трьома представниками позивача при перевірці буд. [ADDRESS] за участі споживача, [PERSON] (паспорт № [NUMBER] ), було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі ОСР з порушенням схеми обліку, що виявити представники ОСР при розведенні контрольного огляду мали можливість, а саме: шляхом накиду дротів навантаження на лінію електропередачі на опорі ЛЕП, внаслідок чого електрична енергія споживається, а лічильником не враховується. Також акт містить схему підключення із зазначенням самовільного підключення, з визначенням кабелю (алюміній) та перерізу (4 мм кв.), що було встановлено штангенциркулем, повіреним 15 серпня 2019 року. В акті вказано, що комісія позивача буде розглядати вказаний акт про порушення 29 січня 2020 року з 9-00 год. до 12-00 год. У вказаному акті мається підпис [PERSON] без зауважень (а. с. 6, 8). Доказів, які б спростовували обставини, викладені в акті № 0003576 від 20 січня 2020 року відповідачем в судовому засіданні не було надано. При цьому суд зазначає, що акт № 0003576 від 20 січня 2020 року є доказом порушення ПРРЕЕ, що підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2020 року по справі № 910/17955/17. Згідно із протоколом комісії Маріупольського РЕМ № 1853 від 29 січня 2020 року було проведено засідання без участі споживача трьома членами комісії, в ході якого був розглянутий акт про порушення ПРРЕЕ № 0003576 від 20 січня 2020 року, за наслідком чого комісією була визначена сума без облікового споживання електроенергії на підставі пп. 6 п. 8.4.2, пп. 2 п. 8.4.8, п. 8.4.13 ПРРЕЕ за період з 20 липня 2019 року по 20 січня 2020 року, із зазначенням тарифів, які були встановлені за такий період, внаслідок чого було визначено обсяг недооблікованої електроенергії в розмірі 7326 кВт/год., що дорівнює 20257,05 грн., що також підтверджується відповідним розрахунком позивача (а. с. 7, 9). Суд на підставі викладеного зауважує, що оскільки рішення комісії позивача від 29 січня 2020 року, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ, не було скасовано, що є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії встановлює обсяг і вартість недорахованої електроенергії, що вбачається з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2020 року по справі № 910/17955/17, то вказане свідчить про безпідставність посилань відповідачки на незаконність та необґрунтованість розміру проведеного нарахування за протоколом розгляду акту про порушення № 1853 від 29 січня 2020 року. За таких фактичних обставин, встановлених на підставі сукупності зібраних по справі доказів, суд вважає доведеним, що в судовому засіданні було підтверджено порушення ПРРЕЕ по [ADDRESS] внаслідок без облікового використання електричної енергії через самовільне підключення до електричних мереж шляхом накиду дротів навантаження на лінію електропередачі. Оскільки факт порушення ПРРЕЕ встановлений судом, процедура виявлення такого порушення та розгляду акту № 0003576 від 20 січня 2020 року була дотримана представниками АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі», то в судовому засіданні було підтверджено правильність проведених нарахувань відповідачу боргу з приводу споживання електроенергії без обліку. При цьому\~суд відхиляє\~посилання відповідачки, [PERSON] , на те, що порушення за актом від 20 січня 2020 року допустила не вона, оскільки тоді в її будинку самоправно мешкала [PERSON] з родиною, бо вказані свідчення не були підтверджені у судовому засіданні жодними доказами, а тягар відповідальності за утримання нерухомого майна несе його власник. Таким чином оскільки судом було встановлено, що фактичним власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , то суд вважає можливим задовольнити заявлений АТ «ДТЕК Донецькі\~електромережі» позов шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача вартості спожитої електроенергії, не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, на суму 20257,05 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК судовий збір у розмірі 2102 грн., сплачений представниками позивача за подання даного позову до суду, слід також стягнути з відповідачки.

Outcome: approved