Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позиція сторін у справі У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідно до укладеного договору позики від 09 вересня 2014 року № 1 [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 1 200 000, 00 грн, із строком повернення до 09 вересня 2016 року. Станом на 21 серпня 2019 року борг не повернуто. З 09 вересня 2016 року обраховується прострочення виконання зобов`язання. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 09 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики № 1, відповідно до умов якого остання отримала у позику 1 200 000, 00 грн строком на два роки, тобто до 09 вересня 2016 року. Відповідно до пункту 4.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконує взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка з урахуванням вимог статті 625 ЦК України становить: 1 200 000, 00 грн - загальна сума боргу; 105 929, 00 грн - 3 % річних; 1 103 967, 15 грн - пеня; 458 260, 76 грн - інфляційна складова (втрати). Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі, що розглядається між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики, внаслідок порушення позичальником умов такого договору за нею утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору у розмірі 9 605, 00 грн.

Outcome: approved