Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 20.04.1987 р. по даний час перебуває у трудових відносинах з відповідачем. [PERSON] акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №60 від 14.09.2015 р.,- позивачеві були встановлені наступні професійні захворювання: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (основний діагноз). ХОЗЛ ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень. Легенева недостатність І-ІІ ст. Вазомоторна енцефалопатія з астено невротичним синдромом. ДОА лівого колінного суглоба. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (супутній діагноз). Причиною виникнення хронічного професійного захворювання згідно акту № 60 від 14.09.2015 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму. Відповідно до [PERSON] огляду МСЕК від 02.11.2015 р.,- ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 20%. У звязку з цим позивач потребує медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки товариством не було порушено вимог законодавства про охорону праці та не визначено особу товариства, яка допустила такі порушення, що підтверджується п. 19 [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КЗпП України, як підстави для відшкодування шкоди. Вказаний акт позивач не оскаржував у встановленому законом порядку. Також зазначила, що позивачем не надано доказів заподіяння останньому моральної шкоди товариством. Враховуючи те, що відсутні будь-які докази на підтвердження заподіяння товариством моральної шкоди позивачеві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 20.04.1987 р. по даний час позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 7-10). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання». [PERSON] № 60 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2015 р., - [PERSON] було встановлено діагноз: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (основний діагноз) (вперше встановлено ППЛЕК 19.08.2015 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ) (а.с.11). Відповідно до [PERSON] огляду МСЕК №1273 від 02.11.2015 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 20 % первинно (а. с. 12). Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні та шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в доход держави.

Outcome: partial