Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМАПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОМПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ» заборгованість у сумі 169 908,83 грн, з яких: 127 609,34 грн - грошових коштів, отриманих як попередню оплату, та 42 299,49 грн - пені за порушення умов договору; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2018 між ТОВ «КОМАПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ», в особі комерційного директора [PERSON] , та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки № 09/11/18. За умовами вказаного договору, згідно замовлень позивача, відповідачем були виставлені рахунки на поставку паливних брикетів типу «Pini Kay», зокрема: № 4 від 07.12.2018, обсягом 23,04 т на загальну суму 83 833,34 грн; № 5 від 09.01.2019, обсягом 23,04 т на загальну суму 87 522,00 грн. Відповідно до умов договору позивачем виконано зобов`язання перед відповідачем, а саме: за рахунок на оплату № 4 від 07.12.2018 сплачено повністю у розмірі 83 833,34 грн 18.12.2019; за рахунком на оплату № 5 від 09.01.2019 зроблено передоплату 50% у розмірі 43 776,00 грн 10.01.2019. Загальна сума оплати за вказаними рахунками склала 127 609,31 грн. Таким чином, за рахунком № 4 від 07.12.2018 кінцевим терміном поставки партії товару було 21.12.2018, а за рахунком № 5 від 09.01.2019 кінцем терміном поставки половини партії було 13.01.2019. Відповідач свої зобов`язання за Договором не виконала, товар, згідно оплачених рахунків, позивачу не відвантажила, у зв`язку з чим позивач (покупець) направив їй претензію від 10.05.2019 про стягнення боргу згідно договору, яка відповідачем залишена без уваги. 24.06.2019 зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . Припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не звільняє її від зобов`язання за укладеними договорами. Станом на 30.11.2019 прострочення відповідача )постачальника) за договором складає: по рахунку на оплату № 4 від 07.12.2018 - 344 календарних дні; по рахунку на оплату № 5 від 09.01.2019 - 321 календарний день. Відповідно до п. 5.2 договору за порушення терміну поставки товару, постачальник сплачує на користь покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від ціни партії товару, вказаної у відповідних документах, погоджених сторонами за кожен день прострочення поставки. Станом на 30.11.2019 розмір пені складає: згідно оплаченого рахунку № 4 від 07.12.2018 - 28 441,92 грн; згідно оплаченого рахунку № 5 від 09.01.2019 - 13 857,57 грн, що разом становить 42 299,49 грн. 17 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з копією ухвали та копією позовної заяви з доданими до неї документами повернувся до суду за закінченням терміну зберігання. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачем було отримано 10 лютого 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачем до суду відзиву на позов подано не було, позивачем додаткових пояснень, заяв до суду подано не було. 17 березня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача ТОВ «КОМАПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ» - Войцехівського С.П., у якому, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк, а також заяв по суті справи, просить розглянути справу за наявними матеріалами. Таким чином, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Із матеріалів справи убачається, що 09 листопада 2018 року між Постачальником, фізичною особою-підприємцем [PERSON] , та Покупцем, ТОВ «КОМАПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ», в особі комерційного директора [PERSON] , було укладено Договір поставки № 09/11/18, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору Товаром є деревні паливні брикети різних типів: RUF, PINI KAY, NESTRO; деревні паливні гранули - пелети; деревні паливні гранули - пелети; кількість товару вказується в окремих рахунку-фактурі, на кожну поставку. Асортимент, кількість, ціна товару, замовленого Покупцем, вважаються узгодженими сторонами з моменту виставленого Постачальником за кожне окреме Замовлення Покупця рахунку-фактури, та його оплати Покупцем. Згідно із п.п. 3.3. Договору моментом отримання (поставки) Товару Покупцем та здачі його Постачальником є фактичне отримання товару (завантаження товару у авто покупця). Пунктом 4.3. Договору передбачено, що зобов`язання Постачальника щодо поставки замовленої партії Товару виникають з моменту надходження на рахунок Постачальника грошових коштів в розмірі 100% вартості замовленої партії Товару, а строк поставки обраховується з дня наступного за днем надходження вказаної переплати на рахунок Постачальника та не перевищує 3 календарні дні. Відповідно до п. 8.1 Договору даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі, якщо за один календарний місяць до моменту закінчення дії договору жодна з сторін не виявить бажання його розірвати, даний договір вважається пролонгованим терміном ще на один рік. Відповідно до умов Договору та згідно із замовленнями позивача відповідачем були виставлені наступні рахунки на поставку деревних (паливних) брикетів «PINI KAY»: -№ 4 від 07.12.2018, обсягом 23,04 т на загальну суму 83 833,34 грн; -№ 5 від 09.01.2019, обсягом 23,04 т на загальну суму 87 522,00 грн. Рахунок на оплату № 4 від 07.12.2018 був повністю оплачений позивачем, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 700 від 10.12.2018 на суму 41 916,67 грн; № 704 від 11.12.2018 на суму 20 000,00 грн; № 719 від 18.12.2018 на суму 21 916,67 грн. Рахунок на оплату № 5 від 09.01.2019 був оплачений позивачем у розмірі 50%, що підтверджується платіжним дорученням № 746 від 10.01.2019 на суму 43 776,00 грн. Таким чином, відповідно до п. 4.3 Договору кінцевим терміном поставки Товару згідно із рахунком №4 від 07.12.2018 було 21.12.2018, а згідно із рахунком №5 від 09.01.2019 кінцевим терміном поставки половини партії Товару - 13.01.2019. Однак, відповідач своїх зобов`язань за Договором поставки №09/11/18 від 09.11.2018 не виконав, у зв`язку з чим позивачем було направлено рекомендованим листом із описом вкладення претензію вих. № 8/05 від 10.05.2019 про стягнення суми боргу за товар у розмірі 127 609,34 грн та пені у розмірі 16 627,26 грн. Положеннями ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, судом встановлено, що позивач, як покупець, виконав покладені на нього Договором №09/11/18 від 09.11.2018 обов`язки, а відповідач станом на день розгляду цієї справи зобов`язання за Договором належно не виконав, чим допустив порушення умов Договору. Згідно із п. 5.2 Договору за порушення терміну поставки товару, постачальник сплачує на користь покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від ціни партії товару, вказаної у відповідних документах, погоджених сторонами за кожен день прострочення поставки. За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із того, що рахунок № 4 від 07.12.2018 був оплачений позивачем у повному обсязі 18.12.2018, то відповідно до умов п. 4.3 Договору кінцевим терміном поставки за рахунком є 21.12.2018, а датою початку нарахування пені - 22.12.2018. Виходячи із розміру облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, 18% річних, обсягу здійсненої оплати за рахунком у розмірі 83 833,34 грн, розмір пені за один день прострочення складає 82,68 грн (18%/100*2/365*83 833,34 грн). Таким чином, розмір пені за прострочення виконання зобов`язання на 344 календарних дні згідно із оплаченим рахунком № 4 від 07.12.2018 станом на 30.11.2019 складає 28 444,92 грн. Крім того, виходячи із того, що рахунок № 5 від 09.01.2019 був оплачений позивачем у розмірі 50% 10.01.2019, то відповідно до умов п. 4.3 Договору кінцевим терміном поставки половини партії товару за рахунком є 13.01.2019, а датою початку нарахування пені - 14.01.2019. Виходячи із розміру облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, 18% річних, обсягу здійсненої оплати за рахунком у розмірі 43 766,00 грн, розмір пені за один день прострочення складає 43,17 грн (18%/100*2/365*43 766,00 грн). Таким чином, розмір пені за прострочення виконання зобов`язання на 321 календарний день згідно із оплаченим рахунком № 5 від 09.01.2019 станом на 30.11.2019 складає 13 857,57 грн. Отже, загальний розмір пені за порушення терміну поставки товару по Договору поставки № 09/11/18 від 09.11.2018 складає 42 299,49 грн. Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24 червня 2019 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . За нормою ч. 1 ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. За приписами ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Згідно із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у п. 70 постанови від 05.06.2018 по справі № 338/180/17, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМАПАНІЯ ДАРИ УКРАЇНИ» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 169 908,83 грн, з яких: 127 609,34 грн - грошових коштів, отриманих як попередню оплату, 42 299,49 грн - пені, за порушення умов договору. Крім того, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в сумі 2 548,62 грн, виходячи із ставок судового збору встановлених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Інших доказів на підтвердження судових витрат стороною позивача подано не було. Враховуючи наведене та

Outcome: approved