Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку потім уточнював. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 30.10.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № FNH4KP21030500, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25?08 % на рік з кінцевим терміном повернення 30.10.2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 17.10.2013 року у розмірі 53794,43 грн., яка складається з: 4963,87 грн. - заборгованість за кредитом, 18788,95 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 27003,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2537,83 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № FNH4KP21030500 від 30.10.2006 року у розмірі 43794,43 грн. грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати по справі, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Представник позивача подала до суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № FNH4KP21030500 від 30.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500 грн. на придбання ноутбука, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% річних з кінцевим терміном повернення 30.10. 2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № FNH4KP21030500 від 30.10.2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивач заявив, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором виникла заборгованість станом на 17.10.2013 року у розмірі 53794,43 грн., яка складається з: 4963,87 грн. - заборгованість за кредитом, 18788,95 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 27003,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2537,83 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № FNH4KP21030500 від 30.10.2006 року закінчився 30.10.2009 року, позовна давність за даним договором сплинула 30.10.2012 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.01.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Щодо договору поуки № 167 від 22.10.2010 року, він був укладений після спливу строку дії основного договору, тому вимоги до поручителя є безпідставними. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed