Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору № бн від 21 березня 2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судовим наказом від 05 травня 2008 року з відповідачки стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 3 916 грн. 57 коп. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачки [PERSON] станом на 31 липня 2014 року, без врахування суми боргу стягнутої судовим наказам, виникла заборгованість у розмірі 13 076 грн. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 076 грн., а також понесені судові витрати. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надала заяву, в якій судове засідання просила провести у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі. У разі відсутності відповідачки, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, просила стягнути з [PERSON] судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик її до суду у розмірі 150 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 21 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с.9-15). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із неналежним виконанням умов договору, ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] на користь заявника заборгованості за кредитним договором. 05 травня 2008 року судом видано судовий наказ, яким з стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 3 916 грн. 57 коп. (а.с.5). Згідно із положеннями ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у користування кредитні кошти, однак [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, у визначений в договорі строк кошти не повернула, чим порушила умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочила виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 31 липня 2014року становить 15 893 грн. 71 коп., з яких 3584 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 7752 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4556 грн. 35 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом (а.с.5-8). Однак враховуючи те, що судовим наказом від 05 травня 2008 року стягнуто з відповідачки заборгованість у розмірі 3916 грн. 57 коп., станом на 31 липня 2014 року, сума боргу у [PERSON] за кредитним договором №б/н від 21 березня 2007 року становить 11 977 грн. 14 коп. При цьому, відповідно умов договору з відповідачки також підлягає стягненню штраф, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 598 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова). Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки до суду.

Outcome: approved