Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2019 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, вартість яких становить 14104 грн. 00 коп. 3000 грн. позивач сплатила як завдаток, залишок коштів перерахував син позивачки на наданий ФОП [PERSON] рахунок 2 жовтня 2019 року. Термін передачі виробів за договором встановлено 21 робочий день, нестандартної комплектації - до 40 робочих днів. Однак, до цього часу вироби за договором не передані, відповідачі на дзвінки не відповідають, за місцем здійснення своєї діяльності не перебувають. Тому просить розірвати договір №00490 від 30.09.2019 року та стягнути з ФОП [PERSON] суму завдатку в розмірі 3000,00 грн., з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] в солідарному порядку завдані збитки в сумі 11104,00 грн. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Грищенко О.В. від 25 лютого 2020 року позов залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Грищенко О.В. від 29 квітня 2020 року у в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 16 липня 2020 року. Згідно розпорядження №382 та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 2 липня 2020 року справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 3 липня 2020 року справу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 30 вересня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 30 вересня 2020 року відкладено розгляд справи до 2 листопада 2020 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідачів. 2 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 5 січня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 30 вересня 2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір індивідуального замовлення FC №00490. Згідно п. 1.1 Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (Вироби). П. 2.1. передбачена вартість Виробів - 14 104,00 грн.: 3000 завдаток, 11 104 грн. борг «до передачі у власність». Згідно п. 3.1.1 борг «до передачі у власність» повинен бути погашений Замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку (а.с.8). Факт оплати в повному обсязі підтверджується меморіальним ордером №661916 та помітками на договорі. Згідно меморіального ордері кошти в сумі 11104,00 грн. сплачено на рахунок ФОП [PERSON] . Вказані реквізити були надані позивачу ФОП [PERSON] , яка повідомила, що ФОП [PERSON] являється її партнером. Згідно п. 3.2 договору після оплати вартості виробів, виконавець зобов`язується передати у власність Замовнику виготовлені вироби впродовж 21 робочого дня. В разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію термін передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів. До цього часу відповідач свої зобов`язання не виконав. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно ст. 906 ЦК України, збитки,, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено законом або договором. Оскільки, до моменту розгляду справи судом та ухвалення рішення вироби за договором позивачу не передані, відповідачі тим самим допустили істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як споживача, які підлягають захисту. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП [PERSON] припинив діяльність 9 червня 2020 року за власним рішенням. Враховуючи, що рахунки для оплати позивачу надавала ФОП [PERSON] , договір укладений саме з нею, позивачем оплата проводилася на виконання умов договору з ФОП [PERSON] а діяльність ФОП [PERSON] припинив, суд вважає з метою захисту прав позивача задовольнити позов частково, саме в частині вимог до ФОП [PERSON] , стягнувши з неї на користь [PERSON] завдані збитки за договором від 30 вересня 2019 року в розмірі 14404 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 840,80 грн. та за вимогу немайнового характеру в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial