Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Правопопередник позивача ТОВ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 02.03.2012 року з відповідачем було укладено кредитний договір №283СІ10120302002 про отримання кредиту в сумі 148500,00 грн. на строк до 01.03.2019 року. Відповідач належним чином прийняті на себе зобов`язання не виконує, станом на 21.06.2016 року має заборгованість в сумі 346279,62 грн., з яких: 141428,56 грн. заборгованості за кредитом, 109181,85 грн. заборгованості за відсотками, 56770,84 грн. пені, 38898,38 грн. інфляційних витрат. Просив стягнути заборгованість в сумі 346279,62 грн. та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач по належним чином повідомлений про судовий розгляд, відзив на позовну заяву не подав. Позов розглянуто вдруге: 03.01.2017 року було ухвалено заочне рішення, яке за заявою відповідача 13.07.2017 року було скасовано. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилався на те, що позивачем не дотримано строк позовної давності, тому суд вважає, що така заява відповідачем зроблена. 27.11.2019 року відбулась заміна первісного позивача на АТ «Альфа-Банк» як його правонаступника. Дослідивши письмову докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 02.03.2012 року первісним позивачем (далі: позивач) з відповідачем було укладено кредитний договір №283СІ10120302002 про отримання кредиту в сумі 148500,00 грн. на строк до 01.03.2019 року. Згідно розрахунку позивача заборгованість по кредиту станом на 23.02.2016 року становить 346279,62 грн.. Вказана сума та факт укладення договору відповідачем не оспорено, однак заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит на сплатити проценти. Ст.1050 ЦК України передбачає, що в разі невиконання позичальником умови договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому . Законом (ст.256 ЦК України) встановлено трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.261 ЦК України). Види вимог, за якими встановлюється спеціальна позовна давність, передбачені ст.258 ЦК України, право збільшення позовної давності за домовленістю сторін передбачено ст.259 ЦК України. До вимог про стягнення пені застосовується річний строк позовної давності. На вимогу про стягнення інфляційних поширюється загальний строк позовної давності (постанова ВСУ від 26.04.2017 року в справі №3-1522гс16). Доказів того, що сторонами укладалась угода щодо збільшення передбаченого законом строку позовної давності, матеріали справи не містять, кредит було видано на споживчі потреби. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України ( постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 24 вересня 2014 р. у справі №6-103цс14; від 12 листопада 2014 р. у справі №6-167цс14, від 1 жовтня 2014 р. у справі №6-134цс14) у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Наведений позивачем розрахунок заборгованості містить дані про те, що останній платіж з погашення боргу відповідачем було здійснено 23.01.2013 року на суму 4200 грн., з позовною заявою позивач звернувся 26.07.2016 року. Отже, за період до липня 2013 року позивачем пропущено строк позовної давності, а по вимозі про стягнення пені до липня 2015 року, що є підставою для відмови в позові в частині вимог. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з липня 2013 року по 23.02.2016 року відповідач не сплатив позивачеві 268926,97 грн. заборгованості, з яких: 120214,24 грн. заборгованості за кредитом, 78301,58 грн. заборгованості за відсотками, 31512,78 грн. пені, 38898,37 грн. інфляційних витрат. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобов`язання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому в межах строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до частини задоволених вимог (77,7%). На підставі викладеного,

Outcome: partial