Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернувся в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення 218'424,78 грн. заборгованості за кредитним договором № 1901/1007/88-270 від 15 жовтня 2007 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позичальник порушила взяті на себе згідно кредитного договору зобов'язання щодо своєчасного погашення боргу та сплати щомісячних платежів, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість яку і слід з неї стягнути. Також позивач просить звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,25 гектара, котра знаходиться за адресою: с. Шляхтинці, Тернопільського району Тернопільської області і є предметом застави, котрий [PERSON], як власник цього майна, передала позивачу в рахунок забезпечення виконання своїх зобов'язань на вказаним кредитним договором. Представник позивача у судове засідання на з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Згідно з укладеним 15 жовтня 2007 року кредитним договором № 1901/1007/88-270, АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») зобов'язалось надати відповідачці кредит у сумі 15'000 дол. США, а та, у свою чергу, зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені даним кредитним договором та графіком платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачкою 15 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір відповідно до якого остання передала банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 гектара, що знаходиться за адресою: с. Шляхтинці, Тернопільського району Тернопільської області, що належить їй на праві власності. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. А 28 листопада 2012 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та позивачем був укладений договір факторингу. В результаті укладення вказаних договорів відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1901/1007/88-270 від 15 жовтня 2007 року і усіх прав кредитора набуло ТзОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитор виконав умови зазначеного кредитного договору в частині надання коштів відповідачці. Ці обставини визнані сторонами і, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, обґрунтованість якого відповідачка підтвердила у судовому засіданні, свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків вона не виконує внаслідок чого утворився борг, котрий, станом на 01 лютого 2014 року, становить 218'424,78 грн. і він складається з наступного: · заборгованості за кредитом - 13'625 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 108'904,63 грн.; · заборгованості по відсотках - 10'479,70 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 83'764,24 грн.; · заборгованості по сплаті пені - 127'780,73 грн.; · заборгованість по неустойці - 25'755,91 грн. Враховуючи, що представник позивача надає розрахунок заборгованості у гривневому еквіваленті за курсом НБУ, що діяв на момент проведення ним обчислень боргу, тобто 01 лютого 2014 року, зважаючи на те, що відповідачка проти цього не заперечує та враховуючи інтереси останньої, суд вважає за необхідне взяти за основу дані обчислення. Пунктом 11 укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у видку невиконання боржником основного зобов'язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Статтею 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, серед іншого, за рішенням суду. При цьому в рішенні суду, згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», зазначається спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Позивачем було направлено відповідачці повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення у якому коротко викладено обставини невиконання нею умов кредитного договору № 1901/1007/88-270 від 15 жовтня 2007 року, зазначено розмір заборгованості та попереджено про намір скористатись своїм правом звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак така вимога залишена відповідачкою поза увагою, боргу не погашено. Щож до вимог позивача про стягнення з відповідачки суми боргу і синхронного звернення стягнення на предмет іпотеки, що є її власністю, то тут суд вважає за необхідне зазначити таке. Як роз'яснив Пленум ВССУ України у п. 42 своєї постанови № 42, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положень ст. 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК України щодо заставодавця). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» підлягають до часткового задоволення шляхом лише звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення 2'184,25 грн. судового збору.

Outcome: partial