Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 року звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є його батьком, який за рішенням суду сплачував аліменти на його утримання до 18 років. Вказує, що 02.05.2018 року йому виповнилося вісімнадцять років, у звязку з чим стягнення аліментів з\~ [PERSON] припинено. Однак, на теперішній час позивач\~ є студентом 1 курсу Військового інституту Київського національного університету ім..[PERSON]. У звязку з цим потребує додаткової матеріальної допомоги. Оскільки відповідач працює, стабільно отримує заробітну плату, вважає, що він може надавати сину таку допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, зазначив що не заперечує проти задоволення вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 3, 4). Згідно довідки № 368 від 24.04.2018 року (а.с. 7) [PERSON] є студентом І курсу денного відділення Військового інституту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка. Отже, син відповідача потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. З огляду на викладене суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.\~199\~СК України,\~якщо повнолітні\~діти продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов'язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, син відповідача потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, вік дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є працездатною людиною, яка отримує щомісячну заробітну плату. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач, як батько може надавати сину, який на даний момент є неповнолітнім та навчається на першому курсі денної форми навчання Військового інституту Київського національного університету ім.Тараса Шевченка, матеріальну допомогу.\~ З урахуванням зазначеного суд вважає, що відповідач може надавати сину допомогу у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період його навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Суд вважає таке рішення не тільки законним і обґрунтованим, а й справедливим, оскільки, з урахуванням всіх обставин справи, саме такий розмір грошового утримання сина відповідача забезпечить баланс між забезпеченням права дитини на утримання від батька, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд доходить висновку про доведеність заявлених вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позивач по справі звільнений від сплати судового збору, то суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору в розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved