Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 11.11.2015р.. В позові позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0043га кадастровий номер [NUMBER], 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0144га кадастровий номер [NUMBER] та 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0083га кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] - пояснила, що позивач отримав у спадок після смерті [PERSON] земельні ділянки, проте не може зареєструвати своє право власності на ці земельні ділянки, оскільки у свідоцтві про право на спадщину зазначена загальна площа цих ділянок, а в державному земельному кадастрі та фактично це є три окремі ділянки з окремими номерами. У зв'язку з цим державний реєстратор відмовив позивачу у державній реєстрації права власності, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Житнікова Т.А., яка діє на підставі довіреності №3722-01-21 від 31.12.2015р. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] - в судовому засіданні пояснив, що він був співвласником земельної ділянки площею 0,0083га, проте разом з позивачем та [PERSON] вони домовилися і здійснили визначення розміру їх часток на цю земельну ділянку та зареєстрували право власності. Проте позивач не звернувся в управління земельних ресурсів та не отримав державний акт. Стосовно земельних ділянок площею 0,0043га та 0,0144га, то він знає що ці ділянки належали померлій його сусідці [PERSON], а тепер належать позивачу та [PERSON]. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.10.2005р. (а.с.36) [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності з рівними частками належали земельні ділянки №1 та 2 загальною площею 187кв.м, а земельна ділянка №3 - на праві спільної сумісної власності цих осіб та [PERSON], що розташовані з адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення зазначених земельних ділянок - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.9). Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входили й спірні земельні ділянки. 20.12.2007р. позивач та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та отримали відповідні свідоцтва (а.с.69). Згідно свідоцтв про право на спадщину позивач отримав у спадок 1/2 частки майна [PERSON], яке складається з земельної ділянки площею 121,17кв.м, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.6). З матеріалів спадкової справи №1133/07 вбачається, що при визначенні розміру часток спадкового майна та їх вартості нотаріус керувався витягом №999-гр.-2007 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 20.11.2007р. (а.с.63) та пояснювальною до витягу запискою (а.с.64) відповідно до яких до спадкового майна увійшли наступні земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], - земельна ділянка №1 - 43кв.м, в т.ч. 1а - 21,5кв.м (1/2 - частка [PERSON]); земельна ділянка №2 - 144кв.м, в т.ч. 2а - 72кв.м. (1/2 - частка [PERSON]); земельна ділянка №3 - 83кв.м, в т.ч. 3а - 27,67кв.м (1/3 - частка [PERSON]). Таким чином загальна площа земельних ділянок, які входять до складу спадщини після смерті [PERSON], складає 121,17кв.м (21,5+72+27,67). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які належали [PERSON], зазначені земельні ділянки мають наступні кадастрові номери: площею 0,0043га - кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0144га -[NUMBER], площею 0,0083га - [NUMBER] (а.с.11-13, 16-18, 21-23). Позивач звернувся до державного реєстратора з метою зареєструвати за ним право власності на земельні ділянки, які він отримав у спадок після смерті [PERSON]. Разом з тим, рішеннями №22957699 від 17.07.2015р. (а.с.14), №22867878 від 15.07.2015р. (а.с.19), №22958465 від 17.07.2015р. (а.с.24) державний реєстратор відмовив позивачу у проведенні державної реєстрації прав, оскільки подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданих на запит суду 25.01.2016р., земельна ділянка площею 0,0043га - кадастровий номер [NUMBER], зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] з розміром частки 3/4 (а.с.77), земельна ділянка площею 0,0144га -[NUMBER], зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] з розміром частки 3/4 (а.с.78), земельна ділянка площею 0,0083га - [NUMBER], 1/3 частка зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] (розмір часток по 1/6), 2/3 частки зареєстровані на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, на теперішній час право власності позивача на успадковані ним після смерті [PERSON] частки земельних ділянок площею 0,0043га - кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0144га - [NUMBER], не зареєстровані, а позивач позбавлений можливості провести державну реєстрацію свого права, а тому звернувся до суду з негаторним позовом. Тож спір виник з правовідносин про право власності та спадкування і регулюється Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України (далі - ЗК), Законом України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.126 ЗК право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Згідно ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦК передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 5 ст.1268 ЦК передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи позивач реалізував своє право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] і прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Разом з тим, до теперішнього часу він позбавлений можливості провести державну реєстрацію свого права у зв'язку з чим в нього відсутній належний документ, який підтверджує його право власності і він позбавлений можливості провести державну реєстрацію свого права. Перешкодою для реалізації права позивача є невизначеність розміру часток земельних ділянок, які він успадкував після смерті [PERSON]. Проте судом встановлено, що 1/2 частки земельної ділянки площею 121,17кв.м, що належала [PERSON] і успадкована позивачем, відповідає наступним часткам: 1/4 частка земельної ділянки площею 0,0043га кадастровий номер [NUMBER], 1/4 частка земельної ділянки площею 0,0144га кадастровий номер [NUMBER] та 1/6 частка земельної ділянки площею 0,0083га кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS]. Оскільки спірне нерухоме майно перебуває на території Черкаської міської ради, то позов пред'явлений до належного відповідача. Згідно ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що право позивача є порушеним і підлягає захисту. Разом з тим, щодо вимог про визнання права власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0083га кадастровий номер [NUMBER], то суд зауважує, що зазначене право позивача зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому суд не вбачає підстав для його захисту, оскільки позивач не довів порушення, невизнання або оспорювання цього права. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial