overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач та представник позивача просять визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] і залишилося після смерті батька позивача [PERSON], який помер [INFO]. Мати [PERSON] на ? будинку не претендує, так як будинок належав чоловіку [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини та обов'язкової частки у спадщині. Спадщину після смерті батька позивач прийняла вчасно, у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оформити право власності в нотконторі неможливо, так як померлий за життя не оформив належним чином документи на своє майно. Представник Глиннівської сільської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд вважає позов обгрунтованим. Згідно довідки Глиннівської сільської ради Рівненської області №5141 від 21.05.2014 року, в погосподарській книзі №16, особовий рахунок [NUMBER], будинок [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON], [INFO] ( а.с.11 ). Згідно технічного паспорту та повідомлення РОБТІ будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], право власності на вище вказаний житловий будинок з надвірними будівлями не зареєстроване ( а.с. 5-9,10 ). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). 14 серпня 2005 року [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.32). [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть ( а.с. 4). Згідно довідки Глиннівської сільської ради Рівненської області № 4956 від 14.05.2014 року, [PERSON], який помер [INFO] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON],1935 року народження ( а.с.12). 21 травня 2014 року [PERSON] заявою від 21.05.2014 року повідомила нотаріуса, що відмовляється від прийняття спадщини та одержання обов'язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON]. На видачу свідоцтва про право на 1/2 частину спільного майна подружжя не претендує, оскільки майно було особистою власність чоловіка (а.с.14). Згідно повідомлення Рокитнівської державної нотаріальної контори, 21 травня 2014 року від [PERSON], 1975 року народження, жительки с.Купель, Рокитнівського району Рівненської області в нотконтору надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. 21 травня 2014 року від [PERSON],1935 року народження, надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті чоловіка [PERSON]. Від інших спадкоємців заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину в нотконтору не надходило (а.с.29),що підтверджує прийняття позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом , спадщини у визначені ст.ст.1261, 1268-1270 ЦК України строки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач та представник позивача просять визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] і залишилося після смерті батька позивача [PERSON], який помер [INFO] року. Мати, [PERSON], померла [INFO] року. Спадщину після смерті батька позивач прийняла вчасно, у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оформити право власності в нотконторі неможливо, так як померлий за життя не оформив належним чином документи на своє майно. Представник Томашгородської сільської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд вважає позов обгрунтованим. Згідно довідки Томашгородської сільської ради Рівненської області №820 від 15.05.2014 року, в погосподарській книзі №10, особовий рахунок [NUMBER], будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], який помер [INFO] ( а.с. 21 ). Згідно технічного паспорту та повідомлення РОБТІ будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], право власності на вище вказаний житловий будинок з надвірними будівлями не зареєстроване ( а.с. 6-8, 9 ). Згідно заповіту від 06.05.2011 року [PERSON] заповів належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] і належать йому на праві приватної власності своїй дочці [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Томашгородської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, що відповідає вимогам ст. 1251 ЦК України, яка передбачає посвідчення заповіту службовою особою, відповідного органу місцевого самоврядування. Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 13 ). [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвами про смерть (а.с. 4, 5). Згідно довідки Томашгородської сільської ради Рівненської області № 819 від 15.05.2014 року, [PERSON], який помер [INFO] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS], на день смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку один ( а.с. 10 ). Згідно повідомлення Рокитнівської державної нотаріальної контори, 19 травня 2014 року від [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] в нотконтору надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі знайдено інформацію щодо складеного заповіту від імені [PERSON], [INFO], посвідченого Томашгородською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, 06.05.2011 року за №6. Заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. в нотконтору не надходило (а.с.26),що підтверджує прийняття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, спадщини у визначені ст.ст.1261, 1268-1270 ЦК України строки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач та третя особа звернулись до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказали, що вони є власниками по 1/2 частині кожний житлового будинку, розташованого в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Чернишевського,9. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач, однак останній не проживає в цьому будинку з часу реєстрації з 09.02.2005, а тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, а тому суд розглянув справу без участі останніх. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивачі не заперечили проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та позивач - третя особа [PERSON] є власниками по 1/2 частині кожний житлового будинку, розташованого в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Чернишевського,9. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач з 09.02.2005, однак останній не проживає в цьому будинку протягом 10 років. Вказані обставини підтверджуються актом депутата від 01.12.2016, договором дарування від 20.09.2004. У відповідності до ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Крім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, а як встановлено судом, то відповідач не проживає в будинку позивачів протягом 10 років, будь-яких доказів поважності причин відсутності відповідача суду не надано. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] стягуються судові витрати, а саме 551,20грн. судового збору та на користь держави 640 грн. судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст. 107 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач ТДВ «СК «ВіДі-страхування» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], який обґрунтовує тим, що 10.10.2015 між ним та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 5992, за умовами якого ТДВ «СК «ВіДі-страхування» застрахувало майнові інтереси останнього пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем «Citroen», д.н.з. [NUMBER]. 18.12.2015 за адресою: проспект Ак. Глушкова у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «МАN», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.02.2016 було встановлено, що ДТП відбулась з вини відповідача. У зв'язку із зверненням постраждалого [PERSON], ТДВ «СК «ВіДі-страхування» було сплачено на користь останнього страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER], а саме - 118657,10 грн. Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована в ПАТ «СК «Країна» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ№7890109. 03.06.2016 ПАР «СК «Країна» здійснило на користь ТДВ «СК «ВіДі-страхування» страхове відшкодування у сумі 49500,00 грн., що підтверджується витягом з виписки по рахунку від 03.06.2016. З наведених підстав, позивач просить стягнути з останнього витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 69157,10 грн. Представник позивача - ТДВ «СК «ВіДі-страхування» в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просить розглянути справу в його відсутність, згодний на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2018 року між ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту АСа № 000260 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Infiniti», д/н [NUMBER] . 31 січня 2019 року по вул. Васильківській, 1 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Infiniti», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Lexus», д/н [NUMBER] , яким керував Відповідач. 01 березня 2019 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративна?Кодексу України про адміністративні правопорушення. 27 березня 2019 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся [PERSON] із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0835.19 у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 09 квітня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі Страхового акту № 3254 від 04 квітня 2019 року, виходячи з Рахунку № ВЛвС-0000448 від 05 лютого 2019 рою АІСІ у виконаних робіт № ВЛвСА-002495 від 08 жовтня 2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14 022, 46 грн. (чотирнадцять тисяч двадцять дві гривні 46 коп.) що підтверджується платіжним дорученням № 1525 від 09 квітня 2019 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується листом МТСБУ № 9-09/12705 від 19 квітня 2019 року. У зв`язку з вищевикладеним, маючи намір вирішити дане питання у досудовому порядку та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач Тернопільська обласна кредитна спілка «Аверс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №К01-149 від 13 березня 2014 року у розмірі 2368,92 грн., з них: 1489,05 грн - заборгованість по кредиту та 879,87 грн - несплачені відсотки за користування кредитом та судові витрати, сплачені ним. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоч про день слухання справи був повідомлений належним чином. До вирішення справи по суті направила до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася та не повідомила про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. 13 березня 2014 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір К01-149, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 2500 гривень на споживчі потреби в строк від 13 березня 2014 року до 13 березня 2015 року. За умовами кредитного договору [PERSON] була зобов'язана щомісячно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом, що зазначені в графіку розрахунків. Відповідно до п.2.1.1 п.п. 4 кредитного договору від 17 вересня 2013 року визначено, що кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом в повному обсязі та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених цим договором. Станом на 11 вересня 2014 року заборгованість за кредитом становить 2368,92 грн (дві тисячі триста шістдесят вісім гривень 92 копійки ), з них: 1489,05 грн - заборгованість по кредиту та 879,87 грн - несплачених відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Виходячи з наведеного суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не виконала свої обов'язки за кредитним договором, а тому є законні підстави для задоволення позову і стягнення боргу, відсотків за користування кредитом, а також судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості подав до суду позов про стягнення з відповідача [PERSON] незаконно отриманої допомогу по безробіттю на суму 3'511,59 грн. В обґрунтування цих вимог зазначає, що з 23 січня 2006 року по 16 січня 2007 року відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості і одержав допомогу по безробіттю у вказаній сумі. Одночасно він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11 вересня 1996 року, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. Саме тому відповідачу було запропоновано повернути зазначені кошти, однак, цю вимогу він залишив поза увагою, а тому їх слід стягнути з нього в примусовому порядку. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач Тернопільський національний економічний університету (далі - ТНЕУ) звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про виселення її з гуртожитку. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що остання була вселена у гуртожиток ТНЕУ № 1 відповідно до листа Тернопільської обласної державної адміністрації про сприяння у поселенні від 29 квітня 2014 року № 03-1613.29-26. Вона не є ні студенткою ні працівницею ТНЕУ. Добровільно покидати безпідставно займане приміщення вказаного гуртожитку вона не бажає, а тому підлягає примусовому виселенню. У судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилась та не надіслала на адресу суду заяви про розгляд справи за її відсутності, хоча своєчасно повідомлялась про час і місце судового розгляду, відтак, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] проживає у кімнаті [ADDRESS] Гуртожиток, у якому проживає відповідачка належить позивачу на праві оперативного управління та має статус гуртожитку для проживання студентів. Згідно п. 14 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого Міністерством освіти і науки України від 13 листопада 2007 року № 1004, проживання у студентських гуртожитках сторонніх осіб забороняється. Зокрема, про використання приміщень студентських гуртожитків за призначенням йдеться в листах Міністерства освіти і науки від 19 жовтня 2009 року № 1/9-726 та від 17 серпня 2010 року № 1/9-564. Відповідно до зазначених листів міністерство вказує на необхідність проведення внутрішніх перевірок стану забезпечення студентів місцями у студентських гуртожитках. У серпні 2014 року позивач повідомив відповідачку про закінчення терміну її проживання у кімнаті вказаному гуртожитку. Проте остання на це повідомлення не відреагувала і тому ТНЕУ було вручено повторне попередження від 11 вересня 2014 року. Зміст попередження полягав в тому, що у [PERSON] закінчився термін проживання. У зв'язку з цим, вона зобов'язана в добровільному порядку звільнити кімнату студентського гуртожитку до 13 вересня 2014 року. Відповідно до ст.ст. 128, 129 ЖК PCP жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надання жилу площу. Факту навчання [PERSON] у ТНЕУ чи перебуванні з ним у трудових відносинах судом не встановлено, а тому підстави для її поселення та проживання у зазначеному гуртожитку відсутні. Таким чином має місце порушення відповідачкою прав позивача, котрі підлягають захисту шляхом її виселення з студентського гуртожитку № 1 ТНЕУ без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач ТзДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.05.2020 року сталась ДТП за участю автомобілів «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2020 року, вказана ДТП сталась з вини відповідача. Цією ж постановою встановлено, що відповідач на час скоєння ДТП керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована позивачем відподно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/5912808). Як зазначає позивач, власник пошкодженого автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ТОВ з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до аварійного сертифікату № 37-D/70/2 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого потерпілому, приймається рівним вартості відновлювального ремонту та становить 77 447,64 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач ТзДВ «Страхова компанія «ФІНЕКС» 27.12.2013 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 16 854, 79 грн., а також 229,40 грн. судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 16.01.2013 року застрахував за договором добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних із використанням транспортного засобу (КАСКО) №121-13.06124.20 автомобіль «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] на випадок його пошкодження внаслідок ДТП та зобов'язався здійснити виплату страхового відшкодування. 20.05.2013 року в період дії договору страхування, відповідач керуючи автомобілем «ГАЗ 3110» д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.06.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Згідно Акту виконаних робіт ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» №594м від 23.05.2013 року, замовлення на поставку запчастин ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» №2167/5 від 23.05.2013 року та Акту виконаних робіт ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» №688м від 11.06.2013 року, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] склала 16 169,79 грн. На виконання умов договору страхування, позивач визнав ДТП від 20.05.2013 року страховим випадком, що підтверджується страховим актом №7188/121-13.06124.20 від 17.06.2013 року, згідно якого, страхове відшкодування на суму 16 169,79 грн. було виплачено позивачем згідно видаткового касового ордеру №606 від 20.06.2013 року. Окрім того, позивач зазначає, що поніс додаткові витрати, а саме: 1) 115,00 грн. - оплата послуг ТОВ «Транспортний ассістанс» за одержання довідки ДАІ про обставини ДТП згідно договору №07/09-СК від 17.09.2009 року, рахунка-фактури № СФ-0000721 від 29.05.2013 року та платіжного доручення №1559 від 05.06.2013 року; 2) 120,00 грн. - оплат послуг ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Асист» за одержання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності згідно договору №04/2012-СК від 11.09.2012 року, рахунку №50 від 26.06.2013 року та платіжного доручення №283 від 08.07.2013 року ; 3) 450,00 грн. - оплата послуг ФО-П [PERSON] за проведення автотоварознавчого дослідження згідно договору №6 від 10.11.2010 року, рахунку №900 від 24.05.2013 року та платіжного доручення №1516 від 28.05.2013 року. Таким чином, загальні затрати позивача по факту відповідної ДТП склали 16 854,79 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу претензію №410 від 30.10.2013 року з пропозицією добровільного відшкодування шкоди, однак відповіді не отримав. З огляду на викладені обставини, позивач

Outcome: dismissed