Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію У обґрунтування позовних вимог зазначив, що на ім'я [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], позивачем відкрито особовий рахунок одержувача електроенергії [NUMBER]. За результатами оплат з'ясовано, що відповідач не сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, у зв'язку з чим станом на 01.01.2017 року утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3337, 91 грн., та 3% річних та інфляційній витрати в розмірі 1062,06 грн. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням уточнень, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 1062,06 грн. та судові витрати. 10 квітня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва відкрито провадження по справі. 16.08.2018 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» подана заява про зменшення позовних вимог. У судове засідання 17.10.2018 року представник позивача не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 20.07.2018 р. та 17.10.2018 р. не з'явилась, про день, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Загальними зборами акціонерів ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» від 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». У зв'язку з тим, що ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині переданих йому майна, прав та обов'язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов'язків, що визначені частиною 13 розділу XVIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», судом було замінено позивача ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» його правонаступником ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». Позивач ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», є постачальником житлово - комунальних послуг, зокрема здійснює постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS], де проживає споживач [PERSON] На ім'я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок одержувача електроенергії [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з електричної енергії, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а особа як споживач послуг чи власник житла зобов'язаний здійснювати оплату виставлених рахунків. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом було встановлено, що відповідач належним чином не сплачувала грошові кошти за спожиту електричну енергію, внаслідок чого у [PERSON] станом на 01.01.2017 р. утворилась заборгованість у розмірі 3337 грн. 91 коп. З заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.08.2018 року вбачається, що після звернення до суду відповідач сплатила борг за спожиту електричну енергію в повному обсязі, однак не сплатила 3% річних та інфляційну складову боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 48 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (Правила, ПКЕЕН) (чинною на момент виникнення заборгованості) передбачено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 1062 гривень 06 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 762,00 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 526, 625, 638, 642 ЦК України,

Outcome: approved