Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

ПП [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики № 12/14 від 08 квітня 2015 року позики в розмірі 17950 грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 163 грн. 76 коп., пеню в розмірі 9962 грн. 25 коп. та судові витрати. В позовній заяві вказала, що 08.04.2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики № 12/14, згідно якого відповідачу було надано позику в сумі 17950 грн. 00 коп. Згідно акту приймання-передачі позики від 08.04.2015 року позивач виконала взяті на себе зобовязання. Остаточною датою повернення позики є 30 травня 2015 року. Оскільки відповідач після закінчення строку договору не повернув позику 18.09.2015 року йому була надіслана претензія з проханням повернути суму позики, а також інфляційних витрат, пені та три проценти річних від простроченої суми. По сьогоднішній день відповідач не вжив жодних заходів щодо виконання взятих на себе зобов'язань згідно довогору позики № 12/14 від 08.04.2015 року. Таким чином, станом на 17.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПП [PERSON], становить 28076,01 гривень, яка складається з наступного: сума позики 17950 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 163,76 грн., пеня 9962,25 грн. 29.10.2015 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики № 12/14 від 08 квітня 2015 року позики в розмірі 17950 грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 233 грн. 10 коп., пеню в розмірі 14180 грн. 50 коп. та судові витрати. В судове засідання ПП [PERSON] не зявилася. До суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги та уточнюючі підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою при матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: згідно ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ст. 1047 ч. 1 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2015 року між ПП Курганевич [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики 12/14 на суму 17950 грн., що підтверджується договором позики № 12/14 та актом приймання-передачі позики до договору позики. Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За договором позики встановлено щомісячний розмір процентів - 0 % від розміру позики. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк виконання зобовязання обумовлений договором позики до 30.05.2015 року. Проте відповідач позику не повернув. [PERSON] була надіслана претензія (Вих № 1 від 18.08.2015 року) з проханням погасити заборгованість, однак останній на них не реагує. Із ст. 509 ч. 1 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. В силу ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ч.ч. 1, 2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ч. 1 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Договором позики передбачено, що при порушенні строку повернення позики, Позичальник повинен сплатити пеню в розмірі 0.5% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики. Однак, відповідач порушив зазначені норми закону та умови договору, зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому заборгованість відповідача перед ПП [PERSON] становить: сума позики в розмірі 17950 грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 233 грн. 10 коп., пеня в розмірі 14180 грн. 50 коп. В звязку з цим суд вважає що позовні вимоги ПП [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача в користь позивачки слід стягнути судові витрати. На підставі ст. 509 ч. 1, ст. 526, ч. 1 ст. 527, ст. 530 ч. 2, ст. ст. 549-552, 625, 626, 1046-1050, ЦК України,

Outcome: approved