Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування зазначив, що 23.09.2019 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів, за яким позивач взяв на себе зобов`язання продати, а відповідач взяла на себе зобов`язання придбати за 3350,00 грн. металопластикові вироби. За договором було внесено передплату у сумі 1000,00 грн. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов`язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно, яке вона заказала без монтажу. Згідно з п. 2.1 Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту укладення договору і внесення передплати. Відповідач отримала продукцію 03.10.2019 за адресою: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, про що є акт приймання-передачі. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов`язалася оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто мала сплатити 1175,00 грн. 23.10.2019, наступні 1175,00 грн. 23.11.2019, які вона не сплатила. Загальна сума заборгованості становить 2350,00 грн. Відповідно до п.7.5 Договору, відповідач зобов`язана сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Відповідно до п.7.8 сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання у підвищеному розмірі 24% річних від простроченої суми. Позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 2350,00 грн., пеню у розмірі 4183,00 грн., 24% річних у розмірі 275,03 грн., а загалом 6808,30 грн., а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2019 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів, за яким позивач взяв на себе зобов`язання продати, а відповідач взяла на себе зобов`язання придбати за 3350,00 грн. металопластикові вироби (а.с.5-7). За договором було внесено передплату у сумі 1000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією прибуткового касового ордеру № 230913 від 23.09.19 на суму 1000,00 грн. (а.с.10). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст.11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов`язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно, яке вона замовила без монтажу (а.с.8). Згідно з п.2.1 Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту укладення договору і внесення передплати. Відповідач отримала продукцію 03.10.2019 за адресою: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, що підтверджується копією акту приймання-передачі, підписаного відповідачем без претензій (а.с.11). Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов`язалася оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинна була сплатити 1175,00 грн. 23.10.2019, наступні 1175,00 грн. 23.11.2019, які вона не сплатила (а.с.9). Загальна сума заборгованості становить 2350,00 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.7.5 Договору, відповідач зобов`язана сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Розрахунок пені з 23.10.2019 по 22.11.2019 - 30 днів (1175,00х1%/100%х30 днів = 352,50 грн.). З 23.11.2019 по 04.05.2020 - 163 дні (2350,00х1%/100%х163 дні = 3830,50 грн.), що становить 4183,00 грн. Відповідно до п.7.8 сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання у підвищеному розмірі 24% річних від простроченої суми. Розрахунок процентів за користування коштами: з 23.10.2019 по 22.11.2019 - 30 днів (1175,00 грн.х24,00%/100%х30 днів = 23,17 грн.). З 23.11.2019 по 04.05.2020 - 163 дні (2350,00 грн.х24%/100%х163 дні = 251,86 грн.), що разом становить 275,03 грн. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Аналізуючи зазначені вище норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивач ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved