Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

позов мотивований тим, що 17.02.2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №20003006126896 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю оn-lіnе» у гривнях на суму 20 146,13 грн. до 22.02.2015 року зі сплатою 23% річних (п.1.4 договору). Банк відкрив позивачеві вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER]. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку або готівкою через касу банку. Додаткові внески коштів до суми вкладу не допускаються. Нараховані проценти за вкладом банк зобов'язався виплачувати щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також на день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритій в установі банку. Після закінчення строку дії договору суму вкладу 20 146,13 грн. відповідач не повернув. В період з 17.02.2014 року по 22.02.2015 року він отримав в ПАТ «Дельта Банк» лише частину відсотків за своїм вкладом в сумі 3 000 грн., хоча мав би отримати 4 633,60. Таким чином, сума заборгованості за відсотками становить 1633,60 грн. (4633,60 грн. - 3000 грн.). Також згідно ст. 625 ЦК України за період з 17.02.2014 р. по 22.02.2015 року за невиконання грошового зобов'язання позивач просив стягнути 604,35 грн. - 3% річних (20145,13 грн. х 3% : 100).. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінив в 20 000 грн. і відповідно до ст. 1167 ЦК просив стягнути її з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив, суду пояснив, що 16.07.2015 року йому було повернуто кошти за депозитом в сумі 21 064 грн., проте відповідно до ст. 625 ЦК України та з урахуванням зміни курсу валют він просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 17.02.2014 року до 15.07.2015 року в сумі 23 104,44 грн., 3% річних за період з 17.02.2014 р. до 22.02.2015 р. в сумі 604,35 грн., а також моральну шкоду за невиконання зобов`язання в сумі 20 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що в 2014 р. він переніс операцію, проте кошти на лікування не зміг отримати з депозитного рахунку в ПАТ «Дельта Банк», а змушений був відкривати кредитну лінію в ПАТ «ПриватБанк» та сплачувати за це відсотки. Представник відповідача Горобець Д.Г. в судовому засіданні позов не визнав, оскільки позивач не довів прострочення банком зобов`язання, крім того, інфляція і 3 % річних не можуть бути нараховані за період з 17.02.2014 р. до 22.02.2015 року. Також не підлягає стягненню моральна шкода, оскільки договором банківського вкладу чи нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності не передбачене таке право вкладника. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 17.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №20003006126896 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю оn-lіnе» у гривнях на суму 20 146,13 грн. Вклад залучається на строк до 22.02.2015 року, процентна ставка становить 23% річних. Банк відкрив позивачеві вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER]. Нараховані проценти за вкладом банк зобов'язався виплачувати щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також на день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритій в установі банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують. Вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритій в установі банку. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини із договору банківського вкладу, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами ЦК щодо зобов`язань (розділ 1 Книги 5 ЦК України). Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч. 2 ст. 1060 ЦК України, що діяла станом на день укладення даного депозиту). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ч. 1 ст. 1061 ЦК України). Звернувшись до банку до закінчення дії договору - 23.02.2015 року позивач отримав безпідставну відмову в поверненні коштів. Однак, як було встановлено в судовому засіданні і підтверджено представником позивача, 16.07.2015 року [PERSON] за депозитним договором від 17.02.2014 року було повернуто грошові кошти в сумі 21 064 грн., що становить суму депозиту та проценти. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день закінчення дії договору сума боргу становила 20 146,13 грн. - вклад і 1633,60 грн. - проценти, оскільки 3 000 грн. процентів позивачу [PERSON] було виплачено в період з 17.02.2014 р. до 22.02.2015 року, всього 21 779,73 грн. Враховуючи те, що суму вкладу з процентами позивачу повернуто 16.07.2015 року, прострочення виконання грошового зобов`язання становить 144 дні за період з 23.02.2015 року по 16.07.2015 року. Суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача наступні суми: -3% річних за вказаний період - 257,76 грн. (21779,73:100?3:365?144=257,76 грн.) -сума втрат від інфляції 7 646,97 грн. (лютий 2015 - 105,3%, березень 2015 - 110,8%, квітень 2015 - 114,0%, травень 2015 - 102,2%, червень 2015 - 100,4%), а всього 7 904,73 грн. Розрахунок позивача із визначенням суми втрат від інфляції відповідно до курсу валют суд не приймає до уваги, оскільки він є необґрунтованим. Заперечення представника відповідача щодо стягнення 3% річних і суми втрат від інфляції суд вважає непереконливими. Належних доказів в підтвердження заперечень представник відповідача не надав. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає законодавство компенсацію моральної шкоди при такому виді правовідносин. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи те, що між сторонами існували договірні зобов`язальні правовідносини і договором відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання не передбачено, вимога позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. задоволенню не підлягає Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» та як інвалід 2-ї групи.

Outcome: approved