Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство «ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 26-08-2 та додаткова угода № 1 до нього, відповідно до якого відповідачу виданий споживчий кредит у сумі 36 435,00 доларів США (тридцять шість тисяч чотириста тридцять п'ять доларів США), з остаточним терміном повернення не пізніше 03 серпня 2009 року, з 03 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року, із сплатою 15 % річних. Згідно з умовами п.3.1 кредитного договору, позивач відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] відповідачеві, яка отримала суму кредиту в розмірі 36 435, 00 доларів США готівкою. Таким чином, позивач свої зобов'язання по кредитному договору № 26-08-2 виконав в повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем 03 липня 2008 року був укладений договір застави майнових прав № 73-08-2 та додаткова угода № 1 до нього на загальну суму 184 000,00 гривень. 07.08.2009 року згідно з п.4.10 договору за рахунок застави відсотки за користування кредитом та сам кредит були частково повернуті, але не в повному обсязі. На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить розірвати укладений між Публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк» та [PERSON] кредитний договір № 26-08-02 від 03.07.2008 року, з усіма його доповненнями та змінами, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 26-08-02 від 03.07.2008 року в сумі 131 000,63 гривень, та судові витрати (а.с.1-2, 130 т.1). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2013 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі (а.с. 138-139 т.1). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2013 року залишено без змін (а.с.191-193 т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 29 листопада 2013 року у відкритті касаційного провадження відмовлено (а.с.225-226 т.1). Постановою Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 29 листопада 2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції (а.с.370-372 т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 09 липня 2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.377-378 т.1). В судовому засіданні представник позивача Єпрем’ян Л.В. позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Підтримав заяву щодо поновлення строків звернення до суду, але в подальшому пояснив, що банком не пропущено строку звернення до суду, оскільки остання проплата по кредитного договору була 07 серпня 2009 року шляхом списання коштів з депозитного рахунку відповідача, а тому заперечував проти застосування наслідків спливу позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача, вважаючи, що банком такий строк пропущено. Що стосується проплати 07 серпня 2009 року шляхом списання грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON], то банком таке списання було зроблено самовільно. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 26-08-2 та додаткова угода № 1 до нього, відповідно до якого відповідачу виданий споживчий кредит у сумі 36 435,00 доларів США (тридцять шість тисяч чотириста тридцять п'ять доларів США), з остаточним терміном повернення не пізніше 03 серпня 2009 року, з 03 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року, із сплатою 15 % річних. Згідно з умовами п.3.1 кредитного договору, позивач відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] відповідачеві, яка отримала суму кредиту в розмірі 36 435, 00 доларів США готівкою. Таким чином, позивач свої зобов'язання по кредитному договору № 26-08-2 виконав в повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем 03 липня 2008 року був укладений договір застави майнових прав № 73-08-2 та додаткова угода № 1 до нього на загальну суму 184 000,00 гривень. 07.08.2009 року згідно з п.4.10 договору за рахунок застави відсотки за користування кредитом та сам кредит були частково повернуті, але не в повному обсязі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що в наслідок порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань, остання допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим за нею станом на 18.07.2012 виникла заборгованість в розмірі 16 389,42 доларів США, що еквівалентно 131 000,63 грн., яка складається з наступного: 10 966,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 423,42 доларів США - заборгованість по процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст. 256 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1,5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Строк, як часова категорія, характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюється роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, трирічний строк позовної давності у даному спорі, що виник між сторонами обчислюється з 04 липня 2009 року і закінчується 03 липня 2012 року. Така правова позиція викладена і Верховним Судом України за результатами перегляду цієї справи (а.с.370-372 т.1). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] 04 липня 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на організаційні проблеми, які виникли в банку, а саме звільнення працівників, що призвело до пропущення строку звернення до суду. Разом з тим, в подальшому представник позивача відмовився від заяви щодо поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що 07 серпня 2009 року відбулося списання грошових коштів по рахунку відповідача за її згодою, а тому строк звернення до суду не пропущено. Разом з тим, суд не може погодитися з посиланнями представника позивача щодо не пропущено ними строку позовної давності, оскільки доказів на якій підставі відбулося списання 07 серпня 2009 року з депозитного рахунку [PERSON], суду не надано. В матеріалах справи наявні заяви [PERSON] від 02 вересня та 25 листопада 2009 року щодо списання коштів з її депозитного рахунку в рахунок погашення кредитної заборгованості. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивача. Разом з тим, слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» на користь [PERSON], судові витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 1762 грн. 56 коп. (а.с.95 т.1).

Outcome: approved