Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що мати позивачки [PERSON] в період 1954-1980 роки збудувала будинок і господарські споруди в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармелюка, 55. Відповідно до по господарської книги за 1996-2000 р.р. житловий будинок по вул. Кармелюка, 55 с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області рахується за [PERSON] 09.10.2015 р. [PERSON] померла. Згідно заповіту від 26.02.2008 р. мати все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом подачі нотаріусу письмової заяви. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Однак при зверненні до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину їй постановою нотаріуса від 27.07.2016 р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вважає, що спадкодавець набула право власності на спадкове майно, оскільки збудувала його, від завершення будівництва і до смерті спадкодавця діяли нормативні акти, які визначали можливість визнання права власності на підставі записів у по господарських книгах. Таким чином, до позивачки перейшло право на спадщину - будинок і господарські споруди в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармелюка, 55, однак оформити свої спадкові права позивачка, окрім як в судовому порядку не має можливості. Спірний будинок відповідає технічному та протипожежному стану, а тому просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 09.10.2015 р. право власності на жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Кармелюка, 55 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області. Позивачка [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 86), в судове засідання не зявилася, її інтереси згідно довіреності від 10.06.2016 року (а.с.7) представляє [PERSON] Представник відповідача Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON], будучи належним чином і завчасно повідомленим про час та місце розгляду цивільної справи (а.с.85), в судове засідання не зявився, але телефонограмою від 05.10.2016 р. (а.с. 84) та листом від 14.09.2016 (а.с.87) повідомив, що не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглядати без участі представника відповідача. Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивача, інтереси якого представляє уповноважена особа. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що позивачка його дружина, а померла спадкодавця [PERSON]- її мати. Із [PERSON] представник перебуває у зареєстрованому шлюбі із 1978 року, однак на час укладення шлюбу спірне нерухоме майно було вже побудоване [PERSON] та її чоловіком батьками позивачки, яка у них єдина дочка, однак успадкувати будинок не може, так як відсутній правовстановлюючий документ. Ствердив, що із 2012 року по даний час будь-яких перебудов чи добудов у будинку та по господарських спорудах не здійснювалось, та технічний паспорт відповідає реальному стану будинку на час розгляду справи. Земельна ділянка, на якій побудовано будинок належав померлій [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав та вказане майно перебуває на стадії нотаріального оформлення. Після отримання відмови нотаріуса позивачка змушена звернутись із позовом до суду, який просить задовольнити, судові витрати віднести на рахунок позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши позовну заяву, матеріали спадкової справи № 623/2015 відкритої до майна померлої 09.10.2015 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, заяву представника відповідача, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 09.10.2015 року померла [PERSON] (а.с. 9), після смерті якої відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту складеного [PERSON] 26.02.2008 р. (а.с.10), вона заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (а.с.5-6), який відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44711275 від 09.08.2016 р. не змінено та не відмінено (а.с.53-54) Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Стодулецькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області за вих. №585 від 08.08.2016 р. (а.с. 52), за 1996-2000 роки том 10 особового рахунку №175 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармелюка, 55 про те, що після смерті [PERSON] з 1996 року за вказаною адресою житловий будинок рахується за його дружиною [PERSON], яка проживала одиноко. Позивачка [PERSON] звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармелюка, 55, належного її матері [PERSON], яка померла 09.10.2015 р., однак постановою державного нотаріуса № 1014/02-31 від 27.07.2016 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок виданих на імя померлої [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до копії спадкової справи № 623/2015 відкритої до майна померлої 09.10.2015 р. [PERSON] (а.с. 69-76) позивачка [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Окрім позивачки інших спадкоємців на обовязкову частку у спадщині, пережилого чоловіка, а також особи, з якою спадкодавця проживала однією сімєю, але не перебувала у шлюбі, немає. Згідно висновку звіту №15/16 від 16.08.2016 р. про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку та господарських будівель по вул. Кармелюка, 55 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області, встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель житлового будинку «А», літньої кухні «Б», сараю «В». Основні будівельні конструкції будівель знаходяться в задовільному (ІІ) технічному стані та придатні до подальшої експлуатації. (а.с. 16-50) Згідно довідки Жмеринського РС ГУ ДСНС України у Вінницькій області за вих. №785 від 16.08.2016 р. (а.с. 51) використання будівель за адресою с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармелюка, 55 можливе за призначенням. При експлуатації будівель необхідно дотримуватися регламенту проведення робіт технічного обслуговування конструктивних елементів та інженерних мереж. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 19.03.2012 р. КП «ВООБТІ», на спірне домоволодіння (а.с. 11-15), реєстрація прав власності на житловий будинок №55 по вул. Кармелюка, 55 в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області не проводилася. Домоволодіння складається з житлового будинку «А» 1978 року побудови загальною площею 47,2 кв.м., житловою 22,4 кв. м., веранди «а» 1979 року побудови, погрібу «п/а» 1979 року побудови, ганку, літньої кухні «Б» 1980 року побудови, погрібу «п/Б» 1955 року побудови, сараю «В» 1954 року побудови, сараю «в» 1954 року побудови, сараю «в-1» 1980 року побудови, убиральні «Г» 1980 року побудови, воріт з хвірткою №1, огорожі №2. В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Згідно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11644001 від 26.10.2013 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0504578472016 від 07.07.2016 року (а.с.88-91) спадкодавиці [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с.Рожепи Жмеринського району Вінницької області по вул.. Кармелюка, 55, кадастровий №0521086000:02:002:0042. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1978 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Також записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-137цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла 09.10.2015 р., відповідно до запису у погосподарській книзі, належав будинок №55 по вул. Кармелюка в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області, який побудований на належній спадкодавцю земельній ділянці, та який був успадкований позивачкою [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за заповітом позивачці у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачкою, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1223, 1233, ч.1 ст. 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved