Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 28.04.2007 вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №46. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач грошей позивачу не надає, вважає, що у неї потреб немає, на елементарні речі вона вимушена просити гроші у батьків, які придбавають позивачу одяг, взуття, дають гроші на дрібні витрати, допомагають у придбанні речей і для дітей. Майновий стан та стан здоров`я відповідача дають можливість забезпечити достойні та гармонійні умови розвитку дітей. Він працює у ДП «Охтирське лісове господарство» на посаді лісоруба та отримує постійний дохід, який витрачає на власний розсуд і не завжди в інтересах родини, п`є, палить, розважається. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) та окремо аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 листопада 2019 року і до повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] пояснила, що вона з чоловіком і дітьми жила у будинку його батьків, проте через нестерпні умови проживання, вимушена була піти з меншим сином від чоловіка до батьків, які проживають у с.Боромля. Старша донька, оскільки відвідує школу у с.Ницаха, залишилась з батьком, має перешкоди у спілкуванні з донькою. [PERSON] отримує лише соціальну допомогу у зв`язку з відпусткою по догляду за меншою дитиною в розмірі 860 грн.,вона є вчителем, але наразі не може працювати, оскільки доглядає маленького сина. Наразі чоловік не дає жодних коштів на утримання сина та позивача, яка повністю живе за рахунок своїх батьків. За розрахунками позивача на дитину в місяць їй потрібно 4615 грн., а на власні потреби - 4420 грн. Крім того, син сторін має деформацію стоп, потребує масаж, ортопедичне взуття, періодичних оглядів у ортопеда, що також вимагає коштів. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову у повному обсязі, посилався на те, що на утримання дружини не збирається давати гроші, старша донька проживає з ним і так перебуває на його утриманні, сину він придбав необхідні речі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 28.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №46, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Виходячи з вимог частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття (частина 2 статті 183 Сімейного кодексу України). Отже, з огляду на наведені норми, утримання дитини може здійснюватись за домовленістю між батьками дитини. За відсутності такої домовленості право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Крім того, частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частин четвертої та шостої статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Сторони визнали, що на час розгляду судом справи позивач з сином [PERSON] , [INFO] , проживає у батьків позивача за адресою: [ADDRESS] , а відповідач з донькою [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ницахської сільської ради від 23 січня 2020 року № 15-02-22. Протягом 2019 року доходи [PERSON] складались із соціальної допомоги у зв`язку з народженням дитини в розмірі 860 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] працює лісорубом у Державному підприємстві «Охтирське лісове господарство», його заробітна плата після утримання податків і обов`язкових платежів у 2019 році склала 119192,15 грн., що в середньому на місяць складає 9932,68 грн. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач проживаючи разом із своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , має право на утримання від відповідача - батька дитини, до досягнення сином трьох років. Також, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у частці від його доходу щомісяця є обґрунтованими. Натомість оскільки донька сторін [PERSON] фактично проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні, підстави для стягнення з останнього на користь позивача аліментів на утримання доньки відсутні. [PERSON] заявлені до стягнення аліменти у розмірі 100 % заробітку відповідача, що є явно необґрунтованим. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення з відповідача на користь дружини та сина, з урахуванням майнового стану відповідача та того, що на його утриманні перебуває донька сторін, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягненням [PERSON] , [INFO] , трьох років, а також на утримання останнього на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 22.11.2019 року. Доводи [PERSON] про необхідність витрачання додаткових коштів на лікування сина, якому діагностовано деформацію стоп, суд не бере до уваги при визначенні розміру аліментів на його утримання, оскільки позивач не позбавлена можливості за наявності таких обставин звернутись до батька дитини з вимогами про стягнення з нього додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами у порядку, передбаченому статтею 185 Сімейного кодексу України. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, позивачем було заявлено дві вимоги, які підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню по 50 % від розміру судового збору, який мав бути сплачений позивачем за кожну з вимог в сумі, тобто в сумі 768,40 грн. ((768,40 грн. + 768, 40 грн.)/2). На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial