Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Представника позивача звернувся до суду із позовною заявою, яку пізніше уточнила, у якій просить: визнати причину пропуску позовної давності поважною та поновити строк позовної давності на звернення до суду; визнати за нею право на земельну частку «пай» та виділити їй земельну ділянку у розмірі 6,4 га в умовних кадастрових гектарах, як колишньому члену КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області, розташовану за межами населених пунктів на території Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з земель запасу чи резервного фонду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 21 березня 1996 року вона була прийнята в члени КСП «Петропавлівське», Куп`янського району, Харківської області, працювала обліковцем. Реорганізація колгоспу «Петропавлівське» в колективне сільськогосподарське підприємство «Петропавлівське» (КСП) була проведена 05 травня 1994 року, потім 16 червня 2000 р., в зв`язку з реорганізацією КСП «Петропавлівське» в СООО «Зоря». Вона вийшла з членів СООО «Зоря» 24 липня 2000р. та була звільнена з займаної посади рахівника по скороченню штатів. В період, коли вона була членом КСП «Петропавлівське», Куп`янського району, Харківської області, передалась земля у власність КСП «Петропавлівське», а саме 15 березня 1996 року. Державний акт на право колективної власності на землю, серії ХР №19-00-000268 було видано Куп`янською райдержадміністрацією, Харківської області. До вказаного Державного акту доданий список громадян членів КСП, серед яких позивач відсутня. Також позивач посилається на те, що, оскільки була членом КСП «Петропавлівське», то, на її думку, вона має право на пай колишнього КСП, оскільки земля КСП була передана під час її роботи в КСП, і їй невідомо, чому її немає у списках членів КСП, яким паювалась земля. На думку позивача, її частка «пай» залишилась невитребуваною та їй не виданий Сертифікат на право на земельну частку «пай» колишнього КСП «Петропавлівське». Невитребуваною є земельна частка «пай», на яку не отримано документу, що посвідчує право на неї. Оскільки земельна частка «пай» КСП «Петропавлівське» була виділена, то неотримання сертифікату, як члена КСП, повинно бути визначено шляхом повідомлення її про це, або іншим способом. Позивач також зазначає, що право власності на пай виникає з часу отримання Державного акту на право колективної власності на землю КСП. Крім того, позивач вказує про те, що право на земельну частку «пай» мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі, пенсіонери. При паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток «паїв» усіх членів підприємства є рівними. Оскільки земля хоча і розпайована, але залишаються вільні землі, достатні для того, щоб бути наділеними іншим членам КСП, які були пропущені у списках, тому вона має право па земельну частку «пай», як колишній член КСП, який на час передання у власність землі була членом КСП та набула право на пай. Також позивач зазначає, що оскільки вона дізналася про порушення її права на земельну частку пай лише 04.09.2020 року, а саме, з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.11.1-216/60-20 та раніше вона не знала про це, а тому не зверталася з вимогою про право на земельну частку «пай» члена КСП. Тому вважає, що з поважної причини пропустила строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Позивач з посиланням на п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де міститься роз`яснення, що за змістом ст. 319 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, у зв`язку з цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом, зазначає, що її право підлягає захисту у певному порядку. Крім того, позивач вказує на те, що вирішальним для визнання права власності на земельну частку «пай» є встановлення отримання колективним сільськогосподарським підприємством Державного акту на право колективної власності на землю і членство особи у колективному сільськогосподарському підприємстві на час отримання ним акту на право колективної власності на землю. 22.10.2020 року відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що у своїй позовній заяві [PERSON] зазначає про своє незнання права члена КСП на пай, як на поважну причину пропущення строків позовної давності. Цей факт можна піддати сумніву, адже [PERSON] безпосередньо була членом КСП протягом чотирьох років та тривалий час проживала в с. Петропавлівка (згідно копій документів, доданих до позовної заяви), тому, вірогідно, вона безпосередньо знала осіб, що реалізували своє право на пай, і відповідно могла дізнатися про порушення, на її думку, свого права на земельну частку «пай», значно раніше ніж 04.09.2020 р., як зазначено в позовній заяві. Також відповідач зазначає, що досить важливим є той факт, що хоча [PERSON] і була членом КСП «Петропавлівське» з 21.03.1996 р. по 16.06.2000 р., проте вона вступила до нього вже після того, як КСП отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000268 від 15.03.1996 р.,а особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додасться до державного акту на право колективної власності на землю. Позивач вступила до членів КСП «Петропавлівське» 21.03.1996 р., тобто вже після отримання вказаним КСП Державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000268 від 15.03.1996р., а тому не могла бути включеною до списків осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, і відповідно наразі не може претендувати на право на пай, і не може звертатися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Крім того, відповідач посилається на те, що Головне управління Держгеокадастру в Харківській області та його структурні підрозділи не наділені повноваженнями в сфері надання прав та виділення земельних часток (паїв) на місцевості. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання. 16.12.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до слухання у судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити уточнену позовну заяву, також зазначив, що 15.03.1996 року у власність КСП «Петропавлівське» було передано земельні ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю. 21.03.1996 року позивача було зараховано до членів КСП «Петропавлівське». Тому представник позивача вважає, що [PERSON] має право на отримання землі, так яка вона була членом КСП «Петропавлівське» і має право на пай, у зв`язку з роботою у колективному господарстві. Також представник зазначив, що [PERSON] пропустила строк позовної давності через юридичну необізнаність, їй не було відомо, що вона має право на земельну ділянку. Представник також зазначив, що на даний час у розпорядження Петропавлівської сільської ради Харківської області було передано 135 земельних ділянок сільськогосподарського призначення з земель державної власності, які зареєстровані та мають кадастрові номери, дані земельні ділянки на даний час здаються в оренду. Представник відповідача - Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити засідання у його відсутності, просив задовольнити уточнену позовну заяву у повному обсязі. Представник другого відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову та врахувати його правову позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представника позивача, прийнявши до уваги доводи відповідачів, дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] була прийнята в члени КСП «Петропавлівське», Куп`янського району, Харківської області 21.03.1996 р., де працювала обліковцем. 16 червня 2000 р. у зв`язку з реорганізацією КСП переведена в СООО «Зоря» обліковцем. 24.07.2000 р. вона була звільнена з членів СООО «Зоря» і з займаної посади за скороченням штатів, що підтверджується відомостями з трудової книжки серії [NUMBER] на їм`я [PERSON] (а.с.9). Згідно ксерокопії Державного акту на право колективної власності на землю, серії ХР № 19-00-000268 передано землю у власність КСП «Петропавлівське», для ведення сільськогосподарського виробництва. Дата та інші реквізити цього документу нечитабельні (а.с. 11-12). У листі в.о. начальника Головного управління держгеокадастру у Харківській області від 04.09.2020 №29-20-0.11, 1-216/60-20 вказано, що згідно даних Державного земельного кадастру, станом на 01.01.2013 року [PERSON] земельна ділянка у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не виділялася, Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Петропавлівське» відсутній запис про виготовлення, реєстрацію та видачу сертифікату на ім`я [PERSON] . У списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000268 від 15.03.1996, виданого КСП «Петропавлівське», прізвище [PERSON] відсутнє. Також зазначено, що у додаткових списках громадян-членів КСП «Петропавлівське», наявних у справах по паюванню земель КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області, розроблених у 1996 та 2001 роках, та у Технічній документації по паюванню земель колективної власності КСП «Петропавлівське» (внесення змін), розробленої у 2002 році, прізвище [PERSON] також відсутнє (а.с. 10). З архівної довідки, наданої архівним відділом Куп`янської державної адміністрації. Вбачається, що колгоспу «Шлях Леніна» змінено назву на колгосп «Петропавлівський» (протокол № 2 від 14 липня 1992 р.); колгосп «Петропавлівський» реорганізовано в КСП «Петропавлівське» (пртокол № 2 від 5 квітня 1994 року). ( а.с.13). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 3-ОТГ від 24.11.2020 року було передано Петропавлівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність 135 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3063,6191 га, які розташовані за межами населених пунктів Петропавлівської сільської об`єднаної територіальної громади на території Куп`янського району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок (а.с.65). Згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 р. Головне управління держгеокадастру у Харківській області передає із державної власності, а Петропавлівська сільська рада приймає у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком. (а.с.66). Рішенням ІІ сесії VIII скликання Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області «Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 4.12.2020 р. № 61/ VIII вирішено прийняти у власність територіальної громади Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області 135 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3063,6191 га, які розташовані за межами населених пунктів Петропавлівської сільської ради згідно з додатком до Акту прийому-предачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність. (а.с.67). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Судом встановлено, що [PERSON] хоча ї була членом КСП «Петропавлівське» з 21.03.1996 р. по 16.06.2000 р. (згідно запису у трудовій книжці), проте вона вступила до нього вже після того, як КСП отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000268 від 15.03.1996р., тому позивач не набула право на земельну частку (пай), бо на момент одержання земельної ділянки КСП, вона не працювала та не була членом підприємства. У суда не викликає сумніву, що у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000268 від 15.03.1996, виданого КСП «Петропавлівське», прізвище [PERSON] відсутнє, у додаткових списках громадян-членів КСП «Петропавлівське», наявних у справах по паюванню земель КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області, розроблених у 1996 та 2001 роках, та у Технічній документації по паюванню земель колективної власності КСП «Петропавлівське» (внесення змін), розробленої у 2002 році, прізвище [PERSON] також відсутнє, оскільки позивачем не доведено протилежне. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не довела, що вона набула право власності на пай під час роботи у сільськогосподарському підприємстві, тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі. Стосовно позовних вимог, пред`явлених в частині визнання причини пропуску строку позовної давності поважною та поновлення строку позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Позивач одночасно з визнанням за нею права на земельну частку «пай» просить визнати поважною причину пропуску строку позовної давності і поновити його з посиланням на ст. 391 ЦК України (у позові помилково вказана ст.319 ЦК України) і п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 р., «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Разом з цим, вказані нормативні акти регулюють правовідносин, які виникли за наявності права власності особи, а [PERSON] на теперішній час такого права не набула. Тому її посилання на вказані норми закону є безпідставними. Крім того, достатніх і допустимих доказів про наявність поважних причини пропуску строку позовної давності позивач суду не надала. При цьому суд погоджується з позицією відповідача - ГУ Держгеокадастру щодо сумнівів у необізнаності позивача щодо порушення, на її думку, права на земельну частку «пай» значний період часу, тобто з 2000 року, оскільки вона була членом КСП протягом 4 років, могла спілкуватися з особами, які реалізували своє право на земельні частки «паї»,тобто, на думку суду, у [PERSON] були у наявності об`єктивні можливості знати про такі обставини. Тому суд не находить підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Разом з цим, [PERSON] не позбавлена права звернутися безпосередньо до керівництва Петропавлівської сільської ради щодо можливості вирішення питання про виділення їй земельної ділянки сільськогосподарського призначення з прийнятих у власність територіальною громадою Петропавлівської сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed