Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею будинком №20-а по провулку Проїзжий у м. Харкові, який належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу №1-1683 від 16 серпня 1983 року, зареєстрованого в КП «Харківське міськБТІ», їй належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, провулок Проїзжий, 20-а. За договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори 30 червеня 1988 року, реєстровий № 3-1964, її доньці, [PERSON], перейшло право власності на 44/100 частин зазначеного домоволодіння. Позивач зазначає, що з 1998 року з нею проживали та були зареєстровані старша донька [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], які у 2003 році були зняті з реєстрації у звязку з виїздом до Німеччини на постійне проживання. У 2012 році в зазначеному будинку на її прохання була зареєстрована молодша донька позивача, [PERSON]. Однак позивач зазначає, що фактично вона не вселялася у спірний будинок, не проживала з моменту реєстрації та до теперішнього часу жодного дня, відповідач не підтримує з нею ніяких стосунків, не спілкується, житлом не цікавиться, не має потреби в ньому, не несе ніяких витрат по його утриманню, не сплачує комунальні платежі, у зв'язку з чим їй доводиться мати витрати по оплаті за відповідача, хоча вона не має достатнього доходу, є людиною похилого віку, пенсіонерка за віком, має хронічні захворювання, поганий матеріальний стан. Ніяких домовленостей між нею та відповідачем про збереження за нею права користування житловою площею немає, особистих речей відповідача у будинку не має. Ніяких перешкод в користуванні житловою площею у неї не було, зі скаргами про порушене право не зверталася. Рішення відповідача не вселятися та не користуватися будинком було добровільним та самостійним. Таким чином, відповідач за даною адресою зареєстрована, однак фактично не проживає, тому вона звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання зявилася представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.04.2016 року, позов просила задовольнити. Представник відповідач [PERSON] [PERSON] у судове засідання з'явилася, просила приєднати до справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63350178 від 13.07.2016 року , з якого вбачається,що згідно договору дарування №1277 від 06.06.2016 року ,посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], власником вказаної частини будинку на час розгляду справи є [PERSON], а не позивач [PERSON] Тому просила суд у задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] є неналежним позивачем по справі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1-1683 від 16 серпня 1983 року належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, провулок Проїзжий, 20-а. Право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ» (а.с.9-12). За договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори 30 червеня 1988 року, реєстровий № 3-1964, доньці позивача - [PERSON], перейшло право власності на 44/100 частин зазначеного домоволодіння (а. с. 13-16). У 2012 році в зазначеному будинку на її прохання була зареєстрована молодша донька позивача, [PERSON], яка фактично не вселялася у спірний будинок, не проживала з моменту реєстрації та до теперішнього часу жодного дня, не підтримує з нею ніяких стосунків, не спілкується, житлом не цікавиться, не має потреби в ньому, не несе ніяких витрат по його утриманню, не сплачує комунальні платежі, у зв'язку з чим їй доводиться мати витрати по оплаті за відповідача, хоча вона не має достатнього доходу, є людиною похилого віку, пенсіонерка за віком, має хронічні захворювання, поганий матеріальний стан. Ніяких домовленостей між нею та відповідачем про збереження за нею права користування житловою площею немає,особистих речей відповідача у будинку не має. Ніяких перешкод в користуванні житловою площею у неї не було, зі скаргами про порушене право не зверталася. Рішення відповідача не вселятися та не користуватися будинком було добровільним та самостійним. Факт відсутності відповідача за даною адресою підтверджується актом Комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова ділянка №8 від 06 травня 2016 року №97, із якого вбачається, що [PERSON] за даною адресою м. Харків, пров. Проїзжий, 20-а зареєстрована з 10.04.2012 року, однак фактично там не проживає та не проживала (а. с. 46). Таким чином, відповідач за даною адресою зареєстрована, однак фактично не проживає. За змістом\~\~ч. 1 ст. 16 ЦКУкраїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте, як було встановлено у судовому засіданні та проти чого не заперечувала представник позивача [PERSON], згідно договору дарування №1277 від 06.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], власником вказаної частини будинку на час розгляду справи є [PERSON], а не позивач [PERSON]П.( номер запису про права власності 14828631), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63350178 від 13.-7.2016 року( а.с.64-65). Таким чином, позивач не є на час розгляду справи власником вказаної в позовних вимогах частини будинку, а саме будинку № 20-а по провулку Проїзжому у м. Харкові, в якій зареєстрована відповідач [PERSON] та яку вона просить визнати такою, що втратила права користування житловою площею у зазначеному будинку , а тому є неналежним позивачем по справі. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тільки власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Відтак,оскільки позивач [PERSON]П не є власником спірного будинку, суд погоджується з доводами представника відповідача, та вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed