Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг» 24.09.2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (далі Банк) та [PERSON] укладено договір № 2005933048 про надання споживчого кредиту в розмірі 30 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на придбання товару строком до 24.09.2016 року. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за окремими договорами, у тому числі й за договором, укладеним з відповідачем. Згідно умов договору відповідач зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення заборгованості платежем, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями а також інші витрати. Посилаючись на те, що в супереч вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, відповідач не виконує зобов'язання, щодо повернення кредитних коштів та інших передбачених обов'язкових платежів, у зв'язку з чим, станом на 19.08.2015 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом - 28334,51 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1,41 гривень та заборгованості за комісією за обслуговування кредиту - 6442,75 гривень. Просив стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» вищевказану заборгованість по кредиту та судовий збір - 1218 грн. 00 коп.. Представник позивача до судового засідання не з'явився направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав, наполягає на стягненні з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» борг за кредитним договором та судові витрати. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився повторно, не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, а отже вважається належним чином повідомлений. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом спору є стягнення заборгованості за споживчим кредитом, тобто повне виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п. 1.1, 1.2.1, 1.4.1-1.4.4, 1.4.11, 1.5.1, 1.5.4 Договору про надання споживчого кредиту №2005933048 від 24.09.2013 року. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту. На підставі вказаного договору, відповідач отримав строковий споживчий кредит в у розмірі 30000,00 гривень та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.09.2016 року, згідно із графіком погашення кредиту, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних. Отже, позичальник зобов'язувався щомісячно погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки, комісії та інші платежі (п. 1.1, 1.2.1 Договору). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки і всі належні платежі за користування кредитом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець, має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що на момент розгляду справи строк дії договору (24.09.2016 рік) не закінчився, але відповідно до п.1.5.4 Договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором. Позичальник порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 19.08.2015 року відповідач має перед ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в сумі - 28334,51 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,41 гривень, заборгованість за комісією за обслуговування кредитом - 6442,75 гривень. За таких обставин, враховуючи наявність договірних зобов'язань між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк», останній мав право заявляти вимоги до [PERSON] стосовно виконання кредитного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року, ПАТ «ОТП Банк» відступив своє право вимоги до боржника [PERSON], ТОВ «ОТП Факторинг України». За таких обставин, враховуючи, що у встановлений договором строк та всупереч його умовам, відповідач [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, а позивач набув права вимоги до відповідача, щодо сплати заборгованості за кредитом, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів факт переходу до нього права вимагати від відповідача виконання зобов'язання по кредитному договору, як неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредиту та комісією. Отже є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за користування кредитом в сумі - 28334,51 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,41 гривень, заборгованість за комісією за обслуговування кредиту - 6442,75 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог і стягнути з нього судовий збір в розмірі 1218,00 гривень на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п. 1.1-1.3, 1.4, 4.1, 4.9, 5.3, 5.7, 7.1, 7.3, 7.6, 9.5 Договору про надання споживчого кредиту №11085433000 від 28.11.2006 року і

Outcome: approved