Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач ПуАТ «Державний Ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10010/098 філією Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS]. Посилається на те, що 29.05.2006 р. між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір не відновлювальної кредитної лінії № 103, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 50 000 грн. з метою проведення капітального ремонту житлового приміщення - спірної квартири за адресою [ADDRESS], з з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.05.2011 р. з відсотковою ставкою під 19% річних. Передбачені договором грошові кошти позивач [PERSON] отримав двома траншами на загальну суму 50 000 грн. В забезпечення договірних зобов'язань було укладено договір поруки з [PERSON], а також укладено іпотечний договір № 1386 від 29.05.2006 р., згідно якого спірна квартира заставною вартістю 72 000 грн. передана в іпотеку. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не сплатив основний борг та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить із урахуванням змінених та уточнених позовних вимог 37 252 грн., а саме пені за прострочений основний борг і відсотки. На момент укладення іпотечного договору у спірній квартирі був зареєстрований лише позивач [PERSON], який без згоди іпотекодавця згодом зареєстрував у житловому приміщенні свою неповнолітню дитину [PERSON] Просить звернути стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру з метою погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 37 252 грн., виселити із спірної квартири позивачів [PERSON] і [PERSON], стягнути із позивача [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача Травкін М.О. позовні вимоги підтримав, посилається на обставини, викладені у позовній заяві, пояснив, що у зв'язку із систематичним порушенням відповідачем [PERSON] кредитних зобов'язань банку завдана шкода і понесені збитки, позивач відмовляється виконати усі умови за кредитним договором, визнав. що після подання позовної заяви до суду, відповідач [PERSON] повністю погасив заборгованість по основному боргу та відсотках. Ним представлено балансову вартість спірної квартири станом на 2006 р. в розмірі 72 000 грн., проводити нову оцінку заставленого майна не погоджується. Просить стягнути звернення на предмет іпотеки Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала пояснивши, що її довірителем дійсно було допущено порушення умов кредитного договору із незалежних від нього причин, а саме через настання у країні економічної кризи у нього зменшились доходи, проте на даний час ним сплачено основний борг по кредиту і заборгованість по відсотках, також ним частково сплачено заборгованість по неустойці - нарахованій пені за невчасне виконання умов кредитного договору і вони не погоджуються із визначеною позивачем сумою пені в розмірі 39 059,86 грн. оскільки рішенням суду від 13.08.2012 року з нього стягнуто пеню в розмірі 17 321,09 грн., яку [PERSON] має намір у найближчому часі повністю погасити. У спірній квартирі він проживає разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], яка була зареєстрована в даній квартирі з моменту свого народження з 18.09.2003 року і на час оформлення кредиту там проживала про що було відому позивачу. Іншого житла, в якому вони могли б проживати, у них немає. Вважає несправедливим задоволення позовних вимог, з огляду на те, що пред'явлена сума заборгованості є неспівмірною із вартістю квартири, яка є предметом іпотеки. Вартість квартири, порівняно із 2006 р., значно зросла у зв'язку із проведеним в ньому капітальним ремонтом та загальним зростанням цін на житлову нерухомість, а тому представлена позивачем вартість квартири є заниженою. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Новоукраїнської РДА Мироненко П.Ю. позовні вимоги не визнав та просив у позові відмовити, щоб не порушувати житлових прав неповнолітньої [PERSON], яка немає іншого житла ніж ця квартира, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно договору невідновлювальної кредитної лінії від 29.05.2006 р. (а.с.7-9), між позивачем і відповідачем [PERSON] укладено угоду про надання позивачем відповідачеві грошових коштів у строкове платне користування в сумі 50 000 грн. із відсотковою ставкою 19% річних із кінцевим строком повернення 29.05.2011 р. Даним договором передбачено, що позивач має право, в разі порушення Позичальником своїх зобов'язань, нараховувати штрафні санкції і неустойку. Згідно додаткових угод № 1 від 29.05.2006 р., 05.06.2006 р. (а.с.10-11). Позичальник зобов'язаний проводити погашення Кредиту щомісячними ануїтентними платежами. Згідно Іпотечного договору від 29.05.2006 р. (а.с.12-15), посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу [PERSON] в забезпечення умов кредитного договору Позичальником передано в іпотеку квартиру за адресою [ADDRESS]. Згідно п.п. .3.1.4 - 3.1.10 цього Договору, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості по кредитному договору в разі невиконання Позичальником взятих зобов'язань. Як визнано сторонами, на момент подання позову відповідачем [PERSON] було допущено порушення кредитних зобов'язань та допущено заборгованість по кредитному договору в сумі 91 654,64 грн., у зв'язку з чим позивач висував відповідачеві письмову вимогу про усунення порушення зобов'язань від 18.02.2014 р. та звільнення житлового приміщення (квартири) (а.с.19-21, 22). Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 13.08.2012 р. (а.с.24-25), яке набрало законної сили з відповідача [PERSON] і поручителя [PERSON] солідарно стягнуто в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в розмірі 77 749 грн. Згідно платіжних доручень (а.с.46-51), відповідачем [PERSON] і поручителем [PERSON] проводилась оплата грошових коштів в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, в т.ч. й після звернення позивача до суду з позовом. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк надає позичальникові грошові кошти в розмірі та на умовах, визначених умовами договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору Згідно ст.611 п.3 ЦК України, в разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити неустойку, передбачену умовами договорами, згідно ст.549 ч.3 ЦК України, пеня є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення. У відповідності до п.8.1 договору (а.с.7-9), договір діє до повного виконання сторонами взятих зобов'язань, а тому суд погоджується із правом позивача додатково нараховувати пеню за невиконання відповідачем своїх обов'язків, тобто після визначення розміру такої пені судовим рішенням від 13.08.2012 р., а тому вважає обґрунтованим заявлений розмір пені 37 252,56 грн., розрахований згідно умов договору, що підтверджується наданим розрахунком (а.с.76). Згідно ст.572 ЦК України, ст.ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку», кредитор, в силу застави (іпотеки) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна в разі невиконання боржником своїх зобов'язань. При вирішенні заявленого спору суд враховує роз'яснення Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», про необхідність суду давати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна (п.41), а також застосовує загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності (ст.3 ЦК України). За таких обставин суд вважає неспівмірним заявлений позивачем розмір заборгованості в сумі 37 252,56 грн. по кредиту із вартістю іпотечного майна 72 000 грн. Крім цього, представлена позивачем вартість спірної квартири визначена в 2006 р., тобто 8 років назад, документу про вартість предмета іпотеки станом на 2014 р. позивачем не представлено, хоча суд роз'яснював представникові позивача про його право провести повторну оцінку нерухомого майна та надати суду відповідні докази. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, й кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оскільки позивач не надав суду документу про вартість іпотечного майна станом на день звернення до суду, то суд погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] про те, що дійсна вартість спірної квартири є вищою, ніж зазначена у кредитному договорі її балансова вартість, з огляду на проведення в ній ремонту та загальне зростання у країні цін на житлову нерухомість протягом 2006 - 2014 рр. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що вартість іпотечного майна значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, іпотечним майном є житлова квартира, в якій проживає відповідач [PERSON] і його неповнолітня дитина [PERSON], відповідачем [PERSON] і поручителем по договору [PERSON] погашено основну суму заборгованості та сплачені відсотки, на даний час існує заборгованість по пені, яка відповідачем регулярно погашається, позивачем не надано доказів про те, що у зв'язку із порушенням зобов'язань йому завдано будь-які збитки, відповідачі не мають іншого житла, в якому могли б мешкати. За таких обставин, враховуючи положення ст.39 ЗУ «Про іпотеку», та засади справедливості, розумності і добросовісності, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки до задоволення не підлягає, у зв'язку з чим не підлягає до задоволення також позовна вимога про виселення із житлового приміщення відповідачів як похідна вимога від первісної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed