Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом. Посилався на те, що є спадкоємцем за законом першої черги, як син покійного батька [PERSON], який помер 05.02.2014 року. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема, на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ.«Б» загальною площею 143,0кв.м., в тому числі житловою площею 39,8 кв.м., літньої кухні літ. «А», сараїв літ. «В», «Г», навісу літ. «Д», вбиральні літ. «Е», «Ж», колодязю №1, огорожі № 2-3, які знаходяться по вул. Кобзарській, 49 (колишня Китайгородська, 31) у м.Чернівцях, вартістю 247 224,00 (двісті сорок сім тисяч двісті двадцять чотири) грн. Стверджує, що за його заявою Першою [PERSON] нотаріальною конторою після смерті спадкодавця [PERSON] була заведена спадкова справа та здійснено її реєстрацію за № 56110690. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Відповідно до договору купівлі-продажу від 09.08.1966р. його батько [PERSON] купив у [PERSON] 1/2 частину жилого будинку у м.Чернівцях по вул.Китайгородській, 31. Договір був зареєстрований у [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до рішення виконкому Першотравневої райради депутатів трудящих від 14 квітня 1970р., за результатом розгляду заяви [PERSON]С, протокол №500/21 від 23.12.1969р., було дозволено здійснити переобладнання за зазначеною адресою за рахунок заявника. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 28.03.1972 року №126/7 «Про перейменування назв окремих вулиць міста» вулиця Китайгородська, була перейменована у «Кобзарську», у зв'язку із чим адреса будинку змінилася на Кобзарську, 49. Додає, що до 1980 року його батьком ( [PERSON]С.) був побудований житловий будинок літ.«Б», який відповідно до рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області від 20.10.1988р. №241/12 було дозволено прийняти в експлуатацію. Спірний житловий будинок є власністю спадкодавця, однак, оскільки батько не одержав правовстановлюючі документи на це нерухоме майно, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із чим він вимушений звернутися з позовом до суду. Просив позов задовольнити: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння, що по вул. Кобзарській, 49 (колишня Китайгородська, 31) у м.Чернівцях. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надала заяву, в якій судове засідання просила провести у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явилася. Надала заяву, в якій судове засідання просила провести без її участі. Вирішення спору залишила на погляд суду. Частина 2 ст. 197 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевказаних обставин, судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, як син покійного батька [PERSON], який помер 05.02.2014 року (а.с.9-11). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому майні №37449407, виданого 22.05.2014 року Першою [PERSON] нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON], 18.10.1929р.н., за заявою позивача була заведена спадкова справа за № 56110690. (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької нотаріальної контори [PERSON] від 11.08.2014 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, що належало його батькові [PERSON], у звязку з тим, що для видачі свідоцтва не надано правовстановлюючих документів про належність цього спадкового майна спадкодавцю (а.с.13). За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до технічного паспорту, будинковолодіння по вул.Кобзарській,49 в м.Чернівці загальною площею 143,0 кв.м., складається із житлового будинку площею 39,8кв.м., літньої кухні літ.«А», сараю літ. «В»,сараю літ.«Г», навісу літ.«Д», вбиральні літ.«Е», «Ж», колодязю №1, огорожі № 2-3 (а.с.14-30). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач, у відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв»язку з тим, що ним не надано правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавцю. Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, вбачається належність спірного спадкового майна померлому [PERSON] на праві власності (а.с.31-40). Частиною ч.1 ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до норм ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що у відповідності до норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, позивач здійснив своє право на спадкування, а тому визнання права власності за ними на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved