Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28.11.2012 року Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. В свою чергу, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Відповідно до цих договорів факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги по зобов'язаннях, які виникли на підставі укладених з ПАТ «Сведбанк» кредитних договорах серед яких укладений з відповідачем [PERSON] договір №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року про надання 45380,00 доларів США зі сплатою процентів. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] не належно виконує взяті на себе зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2505/1007/88-017-Р-1 від 19.10.2007 р., відповідно до якого відповідачі [PERSON], [PERSON] виступили поручителями перед банком за виконання зобов'язань [PERSON], як солідарного боржника. Вказують на те, що боржник [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.10.2016 року у нього утворилась заборгованість, що складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 39211,78 доларів США., що по курсу НБУ на 10.10.2016 року становить 1013267,10 грн.; по відсотках в розмірі 19267,30 доларів США, що по курсу НБУ на 10.10.2016 року становить 497884,08 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.05.2015 року по справі 727/1296/15-ц було стягнуто заборгованість у розмірі 555950,50 грн., а саме: за кредитом в розмірі 458610,82 грн., по відсотках - 85328,51 грн., по пені в розмірі 12011,17 грн. Таким чином станом на 10.10.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року становить 412555,57 грн. Посилаючись на вимоги чинного законодавства просять позовні вимоги задовольнити. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечував в разі повторної неявки відповідача справу розглянути в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, від останніх відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 28.11.2012 року Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації (а.с.22-46). 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації (а.с.48-65). Відповідно до цих договорів факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги по зобов'язаннях, які виникли на підставі укладених з ПАТ «Сведбанк» кредитних договорах серед яких укладений з відповідачем [PERSON] договір №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року про надання 45380,00 доларів США зі сплатою процентів (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2505/1007/88-017-Р-1 від 19.10.2007 р., відповідно до якого відповідачі [PERSON], [PERSON] виступили поручителями перед банком за виконання зобов'язань [PERSON], як солідарного боржника (а.с.11). Боржник [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.10.2016 року у нього утворилась заборгованість, що складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 39211,78 доларів США., що по курсу НБУ на 10.10.2016 року становить 1013267,10 грн.; по відсотках в розмірі 19267,30 доларів США, що по курсу НБУ на 10.10.2016 року становить 497884,08 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.05.2015 року по справі 727/1296/15-ц було стягнуто заборгованість у розмірі 555950,50 грн., а саме: за кредитом в розмірі 458610,82 грн., по відсотках - 85328,51 грн., по пені в розмірі 12011,17 грн. та видані виконавчі листи на виконання рішення, що підтверджується виконавчим листом від 19.05.2015 року (а.с.5-6). Станом на 10.10.2016 року заборгованість по сплаті відсотків [PERSON] за кредитним договором №2505/1007/88-017 від 19.10.2007 року становить 412555,57 грн. (а.с.64-65). Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору, укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст.1055 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають стягненню солідарно судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням №21974 від 19.12.2016 року, в розмірі 6188,33 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved