Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач у жовтні місяці 2019 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті матері - [PERSON] . У якості відповідача позивач вказав Одеську міську раду. Надалі до початку розгляду справи позивач надав заяву про збільшення позовних вимог і просив суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. У якості відповідача і третьої особи без самостійних вимог [PERSON] вказав співвласників квартири. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі. Ухвалою суду від 21.10.2019 року відкрите провадження по справі за позовом [PERSON] і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. По справі оголошувалась перерва за заявою представника позивача, яка не мала можливості з поважних причин з`явитися до судового засідання. Відповідач і треті особи про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, до суду не з`явились. Відповідач [PERSON] надала заяву про визнання позовних вимог [PERSON] і зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] також надала заяву про розгляд справи за її відсутності і також визнала вимоги [PERSON] . Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив, що [INFO] після смерті [PERSON] - актовий запис про смерть №5984 від 07.06.2018 року , вчинений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, відкрилась спадщина на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] . Квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 19 листопада 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. [PERSON] заповіт щодо належного їй майна не укладала. 01.10.2019 року [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги до майна матері надав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 08.10.2019 року Приватний нотаріус ОМНО Машкіна Н.О. письмово повідомила спадкоємця про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Останнім днем для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] був 7.12.2018 року. Сторона позивача доводить, що у 2018 році мати тяжко хворіла, за станом здоров`я потребувала постійної сторонньої допомоги і витрат на дорогі ліки, тому у квітні 2018 року він переселився до матері і разом з дочкою [PERSON] доглядав і утримував [PERSON] . Питання оформлення реєстрації за місцем проживання в квартирі, співвласником якої він є, [PERSON] не ставив за браком часу. До смерті матері він - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, вони з дочкою вели господарством і забезпечували [PERSON] усім необхідним. Після смерті матері для поліпшення матеріального стану сім`ї він виїхав на заробітки за межі м.Одеси, тому з заявою про прийняття спадщини звернувся з порушенням строків, визначених законом. Як за життя спадкодавця так і після відкриття спадщині усі витрати з утримання квартири несе він - [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на свідоцтво про право власності на житло, свідоцтво про смерть матері, документи, що підтверджують родинні відносини між ним і спадкодавцем, лист-відмову нотаріуса, технічний паспорт на квартиру. Дослідивши надані позивачем докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. У даному випадку судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав з матір`ю на момент смерті останньої в червні 2018 року в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності і спадкодавцю і спадкоємцю, був пов`язаний з нею спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день її смерті, що визнається і підтверджується стороною відповідача. З огляду на викладене вимоги позивача в частині визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини не підлягають задоволенню, тому як не містяться на вимогах закону. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Дане рішення суду про встановлення факт спільного проживання спадкоємця першої черги з спадкодавцем на день його смерті є підставою для оформлення права на спадщину.

Outcome: partial