Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 025-99962-090413, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 41900, 52 грн., з кінцевим строком погашення до 08 жовтня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала. 27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 409/К, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від 09 квітня 2013 року. Заборгованість відповідача [PERSON] за даним договором станом на 14 травня 2021 року склала 78606, 06 гривень, з яких: 35 707, 98 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 32738, 62 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3172, 63 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 6986, 83 грн. - інфляційні втрати. Позивач зазначив, що додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимоги, ним, як новим кредитором, не було здійснено. Всі суми пені та відсотків були нараховані первинним кредитором - ПАТ «Дельта Банк». Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані неодноразові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у загальному розмірі 78606, 06 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2 270,00 грн. Відповідно до ухвали суду від 23 червня 2021 року вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила відмовити у позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності та розглянути справу за її відсутності. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом звернення відповідача до банку із Заявою № 025-99962-090413. Згідно із зазначеною Заявою, яку відповідач [PERSON] власноручно підписала, остання погодилася з тим, що ця Заява разом Правилами надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» та Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір. За умовами вказаного кредитного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 41900,52 грн., строком на 30 місяців, зі сплатою щомісячного платежу по кредиту у розмірі 2547,00 грн., фіксованої відсоткової ставки 0,01 % річних за користування кредитними коштами протягом перших 6 місяців, а потім 48% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,37 % в місяць та комісії за надання кредиту 5 % від суми кредиту. 27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір № 409/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним кредитним договором від 09 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копією вказаного договору про відступлення прав вимоги та витягом з Реєстру передачі Прав Вимоги до цього договору. З наявного у матеріалах справи витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги до вищевказаного договору про відступлення прав вимоги вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, укладеним 09 квітня 2013 з ПАТ «Дельта Банк», на момент відступлення права вимоги становить 68446, 60 грн., з яких: 35707, 98 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 32738, 62 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом, пеня - 0,00 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім визначених первинним кредитором ПАТ «Дельта Банк» сум заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані 3 % річних у розмірі 3172, 63 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6986, 83 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу норм Цивільного кодексу України вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно розрахунку позивача, який перевірений судом та не спростований відповідачем, позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за вищевказаним кредитним договором за останні 3 роки, що передували зверненню до суду. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку первинному кредитору ПАТ «Дельта Банк» не повернуті, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» як новий кредитор, який отримав право вимоги до відповідача за договором про відступлення прав вимоги, має право вимагати виконання боржником обов`язку з погашення заборгованості за кредитним договором, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, те, що відповідачем не надано відзиву на позов та не спростовано розмір використаних кредитних коштів, нарахованих відсотків за користування кредитом та розрахованих позивачем сум заборгованості по 3 % річних та інфляційних втратах, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу, відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності. За змістом статей 256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). З аналізу норм ЦК України вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. З кредитного договору вбачається, що кінцевий строк погашення кредиту - 08 жовтня 2015 року. Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» 27 квітня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» направив позов на адресу у суду поштою 19 травня 2021, тобто після спливу трирічного строку як з часу закінчення терміну виконання кредитного зобов`язання, так і з часу укладення договору про відступлення прав вимоги, за яким набув право вимоги і за вказаним кредитним договором, тобто з моменту, коли довідався про порушення свого права. При цьому, позивачем не надано суду доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Суду також не надано доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Враховуючи те, що позовні вимоги є обґрунтованими, тобто дійсно було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду, однак останнім було пропущено строк позовної давності, відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed