Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів, посилаючись на те, що малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей із січня 2014 року, як дитина, яка опинилася в складених життєвих обставинах. Згідно матеріалів соціально-правового інспектування, подання ЗОШ №23, мати та вітчим [PERSON], зловживають спиртними напоями, внаслідок чого в сім'ї часто виникають конфлікти, які переростають в бійки. Це негативно позначається на фізичному та розумовому розвитку дитини. В квартирі безлад, не дотримані санітарно-гігієнічні норми проживання, догляд за дитиною незадовільний. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає, що вона піклується про своїх дітей, створює їм належні умови для проживання та навчання, піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Неповнолітній [PERSON], допитаний в судовому засіданні повідомив суду, що з грудня 2014 року його забрали в притулок. В притулку його кожного тижня відвідує мати, по телефону з батьками спілкується кожного дня. Хоче жити вдома з мамою та батьком, в притулку вчиться середньо. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює психологом в центрі соціально-псих. реабілітації дітей. Неповнолітній [PERSON] разом з сестрою знаходяться в притулку з 13 грудня 2013 року. Діти зараз забезпечені всім необхідним. Мати [PERSON] інколи навідується до них, часто дзвонить. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2000 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міської ради [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до акта про відібрання малолітніх дітей від 13.12.2013 року, акта про факт передачі дітей від 13.12.2013 року, на виконання рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.12.2013 року №1288 «Про відібрання малолітніх дітей», неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] відібрано від батьків та передано дитячий інтернативний заклад на повне державне утримання. Відповідно до листа директора ТЗОШ №23 від12.01.2011 року на ім'я начальника служби у справах дітей Тернопільської міської ради учень 5-в класу [PERSON] за період навчання в школі проявив себе як спокійний учень, має середній рівень знань, з однокласниками підтримує товариські стосунки, завжди відгукується на прохання про допомогу, дуже любить свою сестру. Одягнутий просто, але охайно та акуратно. Мати хлопця проживає з співмешканцем, зі слів класного керівника початкових класів, зловживає алкоголем. Директор школи вважає, що дитина може зазнавати жорстокого поводження в сім'ї, або існує реальна загроза його вчинення. Як видно з психолого-педагогічної характеристики виданої практичним психологом від 15.11.2013 року учня [PERSON], за період навчання в школі [PERSON] засвоїв навчальний матеріал на середньому рівні. На уроках не дуже активний. В [PERSON] краще розвинута короткочасна пам'ять, добре розвинута зорова та слухова пам'ять, має достатній запас слів для свого віку. За темпераментом сангвінік, виявляє інтерес до практичної діяльності. З акту обстеження житлово-побутових умов, проведеного 10.01.2013 року та 19.03.2014 року працівниками служби у справах дітей, вбачається, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. В квартирі не створено умов для розвитку та проживання дітей, в квартирі стійкий неприємний запах, не прибрано. З характеристик ТЗОВ «Коменерго-Тернопіль», яке обслуговує будинок та прибудинкову територію в якому проживає відповідачка [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON], вбачається що нарікань та скарг сусідів на громадян [PERSON] та [PERSON] в ТОВ «Комененрго-Тернопіль» не надходило. Як видно з листа Тернопільської міської дитячої лікарні від 19.11.2013 року №1317 на ім'я начальника служби у справах неповнолітніх і дітей, діти [PERSON], [INFO] хворіє на гіперметропічний астигматизм, [PERSON], [INFO], хворіє на порушення постави. Всі необхідні призначення та рекомендації дільничного педіатра мати виконує. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до положень ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформувати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосується дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8). Як закріплено ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У Принципі 6 Декларації прав дитини закріплено, що дитина повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням та під відповідальністю своїх батьків та у всякому разі в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлученим зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином позивачем не доведено, а судом не встановлено, що батьки неповнолітнього [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню, а також що існують виключні обставини, відповідно до яких залишення дитини на вихованні у матері є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання неповнолітнього. Позивачем не подано до суду доказів негативної характеристики відповідачів чи вчинення ними неправомірних дій щодо дитини. При цьому суд врахував і думку неповнолітнього [PERSON] який висловив бажання проживати разом з батьками. У зв'язку з відмовою в позові про відібрання дитини, яка залишається на утриманні матері є необґрунтованими позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed