Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 31.12.2021 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Заборгованість з заробітної плати у розмірі 11 271 грн. 61 коп. позивачу виплачена лише 22.02.2021. Тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2021 по день фактичного розрахунку, тобто 22.02.2021 включно, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 389 грн. 55 коп., а всього 13 244 грн. 70 коп.. Ухвалою суду від 18.03.2021 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 06.05.2021 о 09-50 год., вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. 29.04.2021 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог в сумі 13 244 грн. 70 коп., тобто з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 389 грн. 55 коп.. Для повного та об`єктивного розгляду справи товариство надало суду довідку про середньоденну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» [PERSON] , відповідно до якої середньоденна заробітна плата становила 334 грн. 38 коп.. 06.05.2021 представник відповідача надав додаткові письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що з заявлених позовних вимог вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку із встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача. Тому просили врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 №716/9584/15-ц, та врахувати принцип справедливості та співмірності, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не повинна перевищувати 2 000 грн. 00 коп. Суд встановив, що по 31.12.2020 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ», звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 334 грн. 38 коп., згідно довідки про середньоденну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» [PERSON] № 16-07/326 від 26.04.2021. /а.с. 34/ При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Створена заборгованість із заробітної плати у розмірі 11 271 грн. 61 коп. позивачу виплачена лише 22.02.2021, що підтверджується виписками АТ «БАНК АЛЬЯНС» від 04.03.2021 та 15.03.2021по рахунку № [NUMBER] за період 01.02.2021 по 28.02.2021, відкритого на ім`я [PERSON] . Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються трудовою книжкою позивача, розрахунковим листом за січень 2021 року, виписками АТ «БАНК АЛЬЯНС» від 04.03.2021 та 15.03.2021, копії яких додані до матеріалів справи, довідкою про середньоденну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» [PERSON] № 16-07/326 від 26.04.2021. /а.с. 17-20, 21, 24-25, 34/ Згідно ст.ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26.06.2019 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 761/9584/15-ц, в якій відступила від попередньої позиції Верховного Суду України. Вирішуючи спір, ВП ВС дійшла висновку, що встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. ВП ВС зазначила, що такі критерії можуть визначатися судом під час розгляду конкретної справи з урахуванням установлених у ній обставин. ВП ВС також зазначила, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. При задоволення вимог позивача слід виходити з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом. Період затримки становить з 01.01.2021 по 22.02.2021 включно, тобто 34 робочих днів, що є загалом незначним періодом. Відповідач сплатив заборгованість самостійно, без судового рішення, як зазвичай буває по даному підприємству. Стягнення заборгованості із заробітної плати по даному підприємство набуло значних обсягів, що дає підстави вважати, що це є загальновідомим фактом (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Незважаючи на це відповідач самостійно у порівняно стислий період виплатив належні позивачу кошти. Ураховуючи наведене суд вважає, що можна зменшити розмір компенсації затримки та визначити ближче до 22 робочих днів. Виходячи із середньоденного заробітку позивача у розмірі 334 грн. 38 коп. сума середнього заробітку за час затримки становить 7 356 грн. 36 коп. без відрахувань податків і зборів (22х334,38). Ураховуючи зазначене заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial