Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 22.09.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 12.03.2014 року, яка знаходиться у неї на утриманні. В даний час вона здійснює догляд за дитиною до трьох років. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач належним чином не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання, а тому просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку та аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. В судовому засідання позивач та її представник позов підтримали. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі визначеному позивач. Щодо аліментів на утримання дружини просять стягнути аліменти в розмірі 300 грн. на місяць. Відповідач також пояснив, що працює офіційно та отримує близько 3500 грн. на місяць. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року сторони вступили в шлюб, якій зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1139. Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. В звязку з погіршенням відносин між сторонами, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння сімя розпалася. Сторони не підтримують шлюбних стосунків і проживають окремо. Відповідач належним чином не виконує обовязок по наданню утримання дитині та дружині, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення 3 років. Вказані висновки суду підтверджуються поясненнями позивача та відповідача у судовому засіданні. Крім того, вони підтверджуються копією свідоцтва про народження , копією свідоцтва про одруження. Позивач та відповідач бажають розірвати шлюб. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачем зазначена та визнано відповідачем ту обставину, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною сином [PERSON] до досягнення останнім трьох років. З пояснень позивача та відповідача встановлено, що відповідач працює, не являється інвалідом та не має інших утриманців, у звязку з чим, працездатний відповідач має можливість зорганізувати своє життя таким чином, щоб надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає неповнолітня дитина. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. ч. 1-3 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не надав суду переконливих, належних та допустимих доказів своїм доводам про те, що аліменти мають бути визначені в твердій грошовій сумі. А враховуючи те, що відповідач офіційно працює за трудовим договором та отримує систематично заробітну плату, аліменти мають бути визначені в частці від доходу відповідача. Також суд враховує, що відповідач має молодий вік, є працездатним, працює та систематично отримує дохід. Позивач у звязку з необхідністю здійснення догляду за дитиною не має можливості працювати, а відтак позивач має право на отримання матеріальної допомоги від батька дитини, яку останній, на думку суду, має можливість надавати. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача про необхідність стягнення аліментів на її утримання в розмірі ? частини заробітку відповідача, оскільки, визначаючи аліменти в такому розмірі, позивач не врахувала те, що відповідач також має утримувати й себе. Виходячи з наведених вище обставин та норм закону, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку відповідача, оскільки такий розмір був визнаний відповідачем, а на її утримання до досягнення сином трьох років, в розмірі 1/10 частини заробітку. Оскільки такий розмір аліментів буде враховувати інтереси дитини та позивача та не буде порушувати права відповідача, який добровільно матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання позивача не надає, хоча має можливість і повинен її надавати, враховуючи його фізичні можливості, молодий вік та спроможність працювати. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 487,20 грн. (судовий збір) На підставі викладеного,

Outcome: partial