Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12332,36 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4484,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення якого здійснюється кожного місяця з «1» по «25» число. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Генеральною угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Генеральною угодою. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Генеральної угоди, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. В звязку з чим банк звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 01.02.2018, за клопотанням представника позивача, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник відповідача в судове засідання надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки Кредитний договір укладено між банком та [PERSON] 04.04.2013, жодного платежу за ним останній не сплатив, тому перебіг позовної давності для останнього платежу сплинув 30.10.2016, а позивач звернувся з позовом у травні 2017, в звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити. Представник позивача надав суду письмові пояснення на заперечення представника відповідача, в яких просив позовні вимоги задовольнити, зазначивши, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 1.7.3.1 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, з якими відповідач погодився, про що свідчить його підпис в заяві, а тому строк звернення до суду з зазначеним позовом не сплинув. Окрім того, відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4484,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення якого здійснюється кожного місяця з «1» по «25» число. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Укладаючи вказану генеральну угоду сторони зазначили, що вона укладається з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором №SAMDN51000021225892 від 22 квітня 2008 року . Згідно до умов вказаної генеральної угоди, а саме п. 1.1.2 сторони визначили суму заборгованості позичальника по вище вказаному кредитному договору та з метою її погашення погодили надання відповідачу суми у розмірі 4484,39 грн., а також встановили терміни повернення відповідачем отриманого кредиту в період з 01 по 25 число кожного місяця. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Генеральною угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Генеральною угодою. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Генеральної угоди, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим, у нього перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість у сумі 12332,36 грн. Згідно з ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). З матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~[PERSON]\~припинив виконувати\~взяті на\~себе зобовязання\~за кредитним\~договором з\~04\~квітня 2013\~року та\~не вчиняв\~жодних дій\~направлених на\~виконання зобовязання\~за кредитним\~договором \~№ SAMDN51000021225892 від 22 квітня 2008 року та генеральною угодою від 04 квітня 2013 року, разом з тим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вказаним позовом лише у червні 2017 року . Заперечуючи щодо доводів позивача [PERSON] подав 03 жовтня 2017 року заяву про застосування строків позовної давності та відмову у позові відповідно до норм ст. 267 ч.4 ЦПК України (а.с. 44-45). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). З частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В пункті 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які затвердженні наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року зазначено, що строк позовної давності відносно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагородження, неустойки (пені та штрафів) витрат банку становить 50 років. Разом з цим, вказані умови сторонами по вказаній справі у відповідності до вимог ст. 207, 259 ЦК України як складова генеральної угоди не підписані, та не можуть вважатися належним та допустимим доказом збільшення строку позовної давності. За вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення позову, тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed