Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач ставить питання про розірвання договору займу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та стягнення на її користь боргу за договором позики у розмірі 269 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути після реалізації приміщення кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . До цього часу, незважаючи на те, що пройшов тривалий час, борг не повернуто. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечив. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Прокудіною Н.Г. від 14 квітня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23 червня 2017 року. Протокольною ухвалою головуючого від 23 червня 2021 року відкладено розгляд спарви до 11 вересня 2017 року у зв`язку з неявкою учасників. Згідно розпорядження №245 та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 2 листопада 2017 року справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Шелєхової Г.В. від 9 листопада 2017 року справу прийнято до розгляду. Протокольною ухвалою головуючого від 14 листопада 2017 року оголошено перерву в судовому засіданні до 11 грудня 2017 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючоговід 11 грудня 2017 року відкладено розгляд справи до 19 грудня 2017 року у зв`язку з неявкою представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 19 грудня 2017 року відкладено розгляд спраив до 18 січня 2018 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 18 січня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 31 січня 2021 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 31 січня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 1 березня 2018 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючого від 1 березня 20218 року відкладено розгляд справи до 21 березня 2018 року у зв`язку з витребуванням документів. Протокольною ухвалою головуючого від 21 березня 2018 року відкладено до 19 квітня 2018 року у зв`язку з витребуванням документів. 19 квітня 2018 року відкладено розгляд справи до 11 травня 2018 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Протокольною ухвалою головуючого від 11 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено до 24 травня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року призначено у справі почеркознавчу експертизу. 6 червня 2018 року призначено судове засідання для вирішення клопотання експерта на 8 червня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого 8 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи до 26 червня 2018 рокую Протокольною ухвалою головуючого від 26 червня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 27 червня 2018 року з метою відібрання зразків. Протокольною ухвалою гловуючого від 27 червня 2018 року відкладено розгляд спарви до 6 липня 2018 року за клопотанням представнкиа відповідача. Ухвалою від 6 липня 2018 року направлено додаткові зразки для проведення експертного дослідження. 13 серпня 2018 року призначено розгляд спарви на 20 серпня 2018 року. Проотокольною ухвалою головуючого від 20 серпня 2018 року відкладено розгляд справи до 3 вересня 2018 року у зв`язку з визнанням явки відповідача обов`язковою. Протокольною ухвалою головуючого від 4 вересня 2018 року відкладено розгляд справи у зв`язку з витребуванням документів. Ухвалою від 8 жовтня 2018 року поновлено провадження, призначено судове засідання на 29 листопада 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2918 року зупинено провадження у справі. Ухвалою від 3 березня 2020 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 2 квітня 2020 року. Ухвалою від 2 квітня 2020 року зупинено провадження у справі. Ухвалою від 22 вересня 2021 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 28 жовтня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 28 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено до 7 грудня 2021 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за яким останній отримав у позивача гроші в розмірі 10 000 доларів США, які зобов`язувався повернути після реалізації приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме в день підписання договору купівлі-продажу вказаного приміщення (приміщення кафе « [INFO] », що підтверджується копією розписки (Т.1 а.с. 7). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 14.08.2017 року придбане підприємством «Саяни» (Т.1 а. с. 92). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №979/980, підпис від імені [PERSON] в розписці без б/д, згідно якої [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, після 3 абзацу тексту розписки, після слів кафе « [INFO] » виконаний за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки [PERSON] (Т.2 а.с. 65-74). Посилання відповідача на те, що він не отримував від [PERSON] коштів за розпискою не заслуговують на увагу. Ці обставини були предметом дослідження в справі № 591/6595/18. Так, суд встановив, «доводи позивача, що йому не передавались та він не отримував від відповідачки грошові кошти в сумі 10000 дол. США суд не може прийняти до уваги, оскільки письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки укладання договору, а факту передачі грошової суми позичальнику...». Доводи відповідача щодо вимоги скласти розписку про отримання грошових коштів з підстав необхідності відчуження частки у статутному капіталі підприємства «Саяни» також були предметом розгляду у справі №591/6595/18 та не знайшли свого підтвердження в процесі слухання. До такого ж висновку дішла й апеляційна інстанція при перегляді рішення суду. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2021 року у справі №591/591/20 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] в особі представника - адвоката Цюпки Олександра Віталійовича до [PERSON] про визнання договору позики недійсним відмовлено. Рішення у справі набрало законної сили. В рішенні №591/591/20, судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення договору позики проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психологічного тиску. Таким чином, відповідачем не спростовано факт отримання коштів за договором позики, підстав для визнання договору недійсним судом в процесі слухання справи №591/951/20 також не встановлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що договір позики був укладений у 2011 році, через тиждень після смерті батька, який помер [INFO] . Згідно ст. 625 ЦК України, У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору позики. Відповідач грошові кошти, отримані за договором позики, не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідачем презумпція правомірності договору позики не спростована доказами. Виконання зобов`язання за договром позики повинно підтверджуватися належними та допустимими доказам, які визначені ст. 545 ЦК України. Аналогічний правовиий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 569/24347/18 та від 18 липня 2018 року у справі №143/280/17. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2690 грн. 00 коп.

Outcome: approved