Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-12 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є власником наступних приміщень на підставі рішень про поділ нерухомого майна: нежитлові приміщення (група приміщень № 97) [ADDRESS] загальною площею 188,9 кв. м. літ. «А»; нежитлові приміщення (група приміщень № 98) [ADDRESS] загальною площею 344,3 кв. м. літ. «А»; нежитлові приміщення (група приміщень № 102) [ADDRESS] загальною площею 32,5 кв. м. літ «А». Позивачу 11.10.2018 р. стало відомо, що державним реєстратором Коровайко Оксаною Сергіївною, Філія Комунального підприємства «Новоіванівське 3» у м. Києві прийнято рішення від 04.10.2018 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Сівер Україна» на об`єкт нерухомого майна на нежилі приміщення №№ 97,102,98 площею 1134,70 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Беручи до уваги, що рішення про поділ майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни не скасовувалось у встановленому законом порядку, відсутні судові рішення про скасування або рішення комісії Міністерства юстиції України, державним реєстратором Коровайко О.С. незаконно припинено право власності [PERSON] , а майно вибуло з володіння власника протиправно - без волевиявлення останнього на підставі скасованого судового рішення. Так, подані на реєстрацію права власності документи, не ідентифікують майно, яке підлягає реєстрації, за назвою, адресою, описом , технічними характеристиками. ТОВ «Сівер Україна» ніколи не було визнано власником майна, власником якого був [PERSON] . За таких обставин представник [PERSON] просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Коровайко Оксани Сергіївни, Філія Комунального підприємства «Новоіванівське 3» у м. Києві від 04.10.2018 р. 18:55:16 № 43356869 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» на об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 544029380000, нежилі приміщення площею 1134,70 кв. м., адреса [ADDRESS] спільна часткова власність, розмір частки 50/100, нежитлові приміщення №№ 97, 102, 98 літ «А»; витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» у власність [PERSON] нежитлові приміщення: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1135307770000, об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення (група приміщень № 97) загальною площею 188,9, літ «А», поверх - І, адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1135240480000 нежитлові приміщення (група приміщень № 98) загальною площею 344,3 кв. м., літ. «А», поверх І, адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1134960080000 нежитлові приміщення (група приміщень № 102) загальною площею 32,5 кв. м., літ «А», поверх - цок, адреса [ADDRESS] та визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] . Провадження у справі було відкрито 22.10.2018 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представником ТОВ «Сівер Україна» подано відзив на позовну заяву де зазначено наступне. [PERSON] ніколи не був власником нежитлових приміщень, які згідно до рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2003 р. у справі № 18/519 визнані власністю Товариства. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/07, законність якого підтверджена постановою Верховного Суду від 16.05.2018 р., [PERSON] відмовлено у визнанні його права власності на зазначене нерухоме майно та у визнанні його добросовісним набувачем цього майна. До позову не надано жодного належного доказу на підтвердження заявлених вимог. Договір купівлі - продажу від 26.09.2004 за реєстровим номером 2672 не є таким доказом, оскільки правочин визнано недійсним в судовому порядку: рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/07, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2007 р. у справі № 22-5818/07, ухвалою Верховного Суду України від 09.04.2008 р. у справі № 6-28727св07, постановою Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 2-1413/07, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2017 р. у справі № 761/44652/16-ц, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2017 р. у справі № 761/44652/16-ц, постановою Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2018 р. у справі № 761/44652/16-ц. Разом з цим, рішення про поділ нерухомого майна прийняте 23.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. не є підставою для виникнення у позивача права власності зважаючи на те, що такими підставами є закон, дійсний правочин або судове рішення. Надана позивачем довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2017 р. видана [PERSON] не є доказом наявності у [PERSON] права власності, оскільки відповідні реєстраційні дії були проведені на підставі недійсного правочину - договору купівлі - продажу від 26.09.2004 р., без відома та поза волею законного власника приміщень ТОВ «Сівер Україна». Державний реєстратор Каравайко О.С. приймаючи оскаржуване позивачем рішення діяла у повній відповідності до вимог законодавства та зареєструвала право власності за належним власником. У відповіді на відзив представник [PERSON] вказав, що доводи викладені відповідачем жодним чином не спростовують тверджень викладених у позові. Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про поділ майна є самостійним правовстановлюючим документом. Крім того, відповідач ігнорує рішення Вищого господарського суду України від 06.04.2005 р. у господарській справі № 22/476 за позовом ТОВ «Сівер Україна» до КП «Київське МБТІ», яким скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2004 р. з припиненням провадження у справі та видачу Господарським судом м. Києва ухвали про поворот виконання рішення, якою зобов1язано КМБТІ скасувати записи щодо права власності відповідача на спірні приміщення. 09.01.2020 р. представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зазначено, що під час розгляду справи 01.03.2019 р. державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Мутайламовим Шамілем Ахмедбашировичем прийнято рішення № 45762513 про державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за [PERSON] , одночасно скасована державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ «Сівер Україна». Зважаючи на викладене просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Коровайко Оксани Сергіївни, Філія Комунального підприємства «Новоівановське3» у м. Києві від 04.10.2018 18:55:16 № 43356869 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» на об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 544029380000, нежилі приміщення площею 1134,70 , адреса [ADDRESS] , спільна часткова власність, розмір частки 50/100, нежитлові приміщення №№ 97,102,97 в літ. «А». 26.10.2020 р. на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-1082 здійснено повторний автоматичний розподіл справи відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Позивач, його представник, в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять заяву представника [PERSON] про розгляд справи за його відсутністю та прохання задовольнити заявлені вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення. Державний реєстратор філії комунального підприємства «Новоіванівське 3» у м.Києві Коровайко О.С. також не з`явилась в судове засідання, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Представники ТОВ «Сівер Україна» просили розглянути справу за їх відсутністю. Дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. З наданих представником позивача доказів вбачається, що 27.09.2004 р. [PERSON] уклав договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. та став власником нежитлових приміщень загальною площею 564,50 в. м. , які складаються з приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97, приміщення № 98 і поверху, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1134,70 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Як свідчать матеріали справи, і не заперечується відповідачами, державним реєстратором Коровайко Оксаною Сергіївною, Філія Комунального підприємства «Новоіванівське 3» 04.10.2018 р. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 1134,70 кв. м. за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна». Як зазначає представник позивача, [PERSON] є власником групи нежитлових приміщень № 97 загальною площею 188,9 кв. м., групи нежитлових приміщень № 98 загальною площею 344,3 кв. м., групи нежитлових приміщень № 102 загальною площею 32,5 за адресою [ADDRESS] , і таке право було незаконно припинено [PERSON] . Подані ТОВ «Сівер України» державному реєстратору документи не ідентифікували майно, яке підлягало реєстрації, що є підставою для відмови у вчинені таких дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підставою для прийняття оскаржуваного рішення щодо реєстрації права власності стали: ухвала Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2007 р. у справі № 22-5818/2007, постанова Верховного суду України від 16.05.2018 р. у справі № 2-1413/07, ухвала Верховного суду України від 09.04.2008 р. у справі №6-28727св07, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2017 р. у справі № 761/44652/16, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/2007, рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2003 р. у справі № 18/519, ухвала Господарського суду м. Києва від 01.09.2015 р. у справі № 18/519. Так, Господарським судом м. Києва 22.07.2003 р. задоволено позов ТОВ «Сівер Україна» до Благодійного фонду «Християнський» та, серед іншого, визнано право власності на приміщення площею 276,4 кв. м. та площею 276,4 кв. м., розташовані у [ADDRESS] , які зазначені на плані БТІ під літ. «А». Рішення набрало законної сили. 10.04.2007 р. за результатами розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Сівер Україна» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , третя особа: БО «Благодійний фонд «Хрестиянський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на майно Шевченківським районним судом м. Києва задоволено первісний позов та відмовлено у задоволенні зустрічного. Визнано недійсним договір купівлі - продажу нежилих приміщень №№ 97,98,102 загальної площею 564,50 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладений 27.09.2004 р. між [PERSON] особисто та як представника [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] .. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.102016 р. скасовано в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Сівер Україна» рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. та ухвалено нове, яким в задоволенні вимог про визнання недійсним договору купівлі - продажу відмовлено. 06.10.2017 р. Шевченківським районним судом м. Києва задоволено вимоги ТОВ «Сівер Україна» договір купівлі - продажу нежилих приміщень загальною площею 564,50 кв.м., які складаються з: приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97, приміщення № 98 1 поверху, що складає 50/100 від нежилих приміщень площею 1134,70 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладеного 27.09.2004 р. між [PERSON] особисто та як представником [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним. 28.11.2017 р. Апеляційним судом м. Києва залишено без задоволення апеляційну скаргу представника [PERSON] , а 06.06.2018 р. залишено без задоволення апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] , рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду від 16.05.2018 р. у справі № 2-1413 задоволено касаційну скаргу ТОВ «Сівер Україна» - рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 р. в частині відмови у визнанні недійсним договору купівлі - продажу скасовано та залишено в силі в цій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. За положеннями п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За приписами ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в реєстрації прав є, зокрема, те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. З огляду на обставини встановлені під час розгляду справи необхідно зробити висновки про те, що державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS] була здійснена відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому, підстави вважати, що на момент прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, були наявні обставини з якими законодавство України передбачало відмову у вчиненні таких дій, відсутні. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed