Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, щодо стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 1 906 880,82 грн. Вказаний виконавчий напис рішенням Галицького районного суду м. Львова було визнано таким, що не підлягає виконанню. При цьому, з позивача було стягнуто в рамках виконавчого провадження 31 787,95 грн., з яких: 28443,59 грн., перераховано стягувану в рахунок часткового погашення боргу, 2844,36 грн. на рахунок приватного виконавця, як основна винагорода, 500,00 грн. - як витрати виконавчого провадження. Відтак позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 31 787 гривень 95 копійок, що були примусово списані з його рахунку під час виконавчого провадження. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Позиція сторін по справі. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/6369/21, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача та третьої особи по справі, однак відзиву, заперечень чи письмових пояснень останні не надали. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом було встановлено, що 03 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтином Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62939302, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1268 вчиненого 15 червня 2020 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів у розмірі 1 906 880,82 грн. 16 вересня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено звернути стягнення на доходи [PERSON] у розмірі 20 відсотків до повного погашення заборгованості у розмірі 1 906 880,82 грн. Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 27 квітня 2021 року у справі № 461/8896/20, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 15 червня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1268 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 30-521/07-А від 22 травня 2007 року, договором про відступлення права вимоги, укладеним 17 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестХаус», за період з 17.10.2019 року по 25 травня 2020 року у розмірі 1906880,82 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. 15 червня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62939302 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2021 року у справі № 461/8896/20 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 62939302 від 15 червня 2021 року, приватним виконавцем зазначено, що в ході примусового виконання вказаного виконавчого документа на рахунок стягувача перераховано кошти в сумі 28443,59 грн., на рахунок приватного виконавця, як основна винагорода - 2844,36 грн. Інформація, щодо стягнення з позивача на користь відповідача коштів в рамках виконавчого провадження № 62939302 також підтверджується довідкою приватного виконавця від 29 червня 2021 року щодо загальної суми коштів стягнутих з [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 62939302, наданою на адвокатський запит від 24 червня 2021 року. Згідно довідки від 29 червня 2021 року щодо загальної суми коштів стягнутих з [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 62939302, виданої приватним виконавцем Ярошенко К.Ю., зазначено, що станом на 29 червня 2021 року загальна сума коштів, що стягнута з [PERSON] в рамках виконавчого провадження становить: 31 787,95 грн., з яких: 28443,59 грн., перераховано стягувану в рахунок часткового погашення боргу, 2844,36 грн. на рахунок приватного виконавця, як основна винагорода, 500,00 грн. як витрати виконавчого провадження. Мотиви прийняття рішення судом. У відповідності до положень ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Главою 83 Цивільного кодексу України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. При цьому, стороною відповідачем по справі не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували позицію позивача. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості за виконавчим написом №1268 вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то стягнення з позивача коштів в розмірі 31 787,95 грн. є безпідставним, а відтак такі мають бути повернуті позивачу. Судові витрати по справі. Представником позивача було подано до суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги останній мотивував тим, що в результаті розгляду справи позивачем були понесені витрати на професійну допомогу адвоката. Відтак, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 17 512,00 грн. гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства зокрема є - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі «ЦПК України») - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження своєї позиції представником позивача до суду було надано договір про надання правничої допомоги, що укладений 14 лютого 2021 року між адвокатом Цирулевським Романом Олександровичем та Казидуб Владиславом Івановичем. Так, згідно Акту від 02.09.2021 року про обсяг наданої правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги, Адвокатом було виконано наступні роботи: Процесуальна діяКількість годинВартість 24.06.2021 року підготовка адвокатського запиту та його направлення до приватного виконавця з метою отримання інформації про розмір стягнутих сум. Отримання запитуваної інформації.1 (одна) година 2\~189,00 грн. 25.06.2021 року детальний аналіз та вивчення ситуації. Підготовка вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів. Інформування клієнта щодо правової позиції у справі, роз`яснення судової практики з аналогічних правовідносин, перспектив судового розгляду та роз`яснення прав та обов`язків Клієнта.2 (дві) години4\~378,00 грн. Підготовка позовної заяви про стягнення безпідставно отриманих коштів та формування позовної заяви з додатками до подачі в суд. 4 (чотири) години8 756,00 грн. 02.09.2021 року підготовка заяви про розподіл судових витрат.1 (одна) година 2\~189,00 грн. Всього:8 (вісім) годин17 512,00 грн. Загальний обсяг часу наданих послуг складає 8 (вісім) годин, що з урахуванням вартості однієї години (2189,00 грн.) складає 17\~512,00 грн. До сплати: 17\~512,00 (сімнадцять тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 00 коп. Відповідно до даного акту Адвокатом Цирулевським Р.О. було витрачено на правову допомогу 8 години 00 хвилин часу, що в грошовому еквіваленті, виходячи з розрахунку: 1 (одна) година дорівнює 1-му прожиткового мінімуму на працездатну особу станом на 1 січня 2021 року згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» 2189,00 грн., склало 17\~512,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 02 вересня 2021 року, на підставі договору про надання правничої допомоги між адвокатом Цирулевським Романом Олександровичем та [PERSON] , останнім було сплачено 17\~512,00 грн. за надання правової допомоги. При цьому, суд зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року, у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зазначеній вище постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: -заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); -суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); -заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Відтак, суд приходить до переконання, що заявлена сума витрат на правову допомогу є явно завищеною, надмірною та не узгоджується зі складністю цивільної справи. Більша частина позовної заяви, яка надана представником [PERSON] складається з цитування процесуального законодавства. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума витрат за надання правової допомоги в розмірі 3900 грн. (яка складається з підготовки адвокатського запиту та його направлення до приватного виконавця (500 грн), інформування клієнта щодо правової позиції у справі (1000 грн), підготовка позовної заяви (2\~000 грн), підготовки заяви про розподіл судових витрат (400 грн)). Саме така сума є співмірною у вказаній справі та повністю узгоджується з її складністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до переконання, що такі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved