Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 119079,04 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що між сторонами укладено угоду про надання особистого кредиту № 501067779, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 74000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строки, порядку та на умовах, визначених цим договором, а також сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі. Визначені графіком погашення кредиту. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному умовами договору 74000,00 гривень, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 19 березня 2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 119079,04 гривень, з яких прострочена заборгованість в розмірі 72409,78 гривень; прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісіях в розмірі 38269,26 гривень та штраф в розмірі 8400,00 гривень. Відповідно до умов вказаного вище договору, у разі невиконання чи неналежного виконанняя відповідачем будь-яких зобов`язань, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу направлена вимога про досудове врегулювання спору, але вимога не виконана. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 19 вересня 2018 року відповідачем підписано оферту АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання кредиту №501067779, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого сума кредиту готівкою складає 74000,00 гривень на строк 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 16,99% річних; кінцевим строком повернення 19 вересня 2021 року. Під час користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 2,25% від суми кредиту без ПДВ. Вказані вище умови підписані 19 вересня 2018 року представником АТ «Альфа-Банк» та позичальником - відповідачем по справі. Також, 19 вересня 2018 року між позивачем та відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», відповідно до умов якої відповідач підтвердив акцепт публічної пропозиції на укладення договору між сторонами на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до догоовру, що розміщені на веб-сторінці банку. В якості доказів позивач надав суду копію оферти на укладення угоди про надання кредиту №501067779, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19 вересня 2018 року та анкети-заяви [PERSON] від 19 вересня 2018 року, за даними яких відповідач був ініціатором укладення вказаної угоди, ознайомлений з умовами та правила надання споживчого кредиту, а також з обов`язком повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 19 березня 2020 року складає 119079,04 гривень, з яких - прострочена заборгованість в розмірі 72409,78 гривень; - прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісіях в розмірі 38269,26 гривень - штраф в розмірі 8400,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. В оферті на укладання угоди про надання кредиту №501067779 від 19 вересня 2018 року, яка підписана відповідачем, визначено суму кредиту в розмірі 74000,00 гривень та процентна ставка - фіксована в розмірі 16,99% річних та строк кредитування - 36 місяців, при цьому сплата неустойки вказаною офертою не передбачена. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 19 вересня 2018 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 110679,04 гривень, з яких: прострочена заборгованість в розмірі 72409,78 гривень та прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісіях в розмірі 38269,26 гривень, підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов в цій частині вимог підлягає задоволенню, при цьому виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2018 року в добровільному порядку, відповідач ознайомлений з умовами кредитування, які визначені в оферті на укладення угоди про надання кредиту №501067779, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та анкеті-заяві [PERSON] від 19 вересня 2018 року, які підписані відповідачем, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 8400,00 гривень суд відмовляє за їх безпідставністю, оскільки питання про сплату неустойки не передбачено і не узгоджено умовами оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501067779, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19 вересня 2018 року та анкети-заяви [PERSON] від 19 вересня 2018 року. Відповідно до меморіального ордеру № 1084155 від 10 червня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial