Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Представник [PERSON] -адвокат Безштанько С.М. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 53506,84 грн, суму судового збору, а також 8000 грн. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.09.2019 [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 50945 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. На думку позивача, його майнові інтереси були порушені відповідачем, у сторін відсутні будь-які договірні відносини до переказу помилково перерахованих коштів, вони взагалі є незнайомими людьми, відповідач являється неналежним отримувачем коштів в розмірі 50945 грн та має їх повернути. 08.07.2020 позивач направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, але відповідь позивачу не надано, кошти не повернуті. Відповідачем надавався відзив на позовну заяву, який не підписано [PERSON] або його представником, а тому суд ухвалює рішення без його врахування. На підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 27.08.2020 справу передано до Харківського районного суду Харківської обалсті для розгляду за підсудністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.11.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до копій дублікату квитанцій №BASS_9899109508 від 10.09.2019 код №1713-8174-9508-0210 позивач перерахував на рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 14925 грн (комісія 75 грн), за квитанцією №BASS_9899117459 від 10.09.2019 код №1713-8264-7459-0638 в розмірі 6170 грн (комісія 30 грн), за квитанцією №BASS_9899115226 від 10.09.2019 код №1713-8235-5226-0756 в розмірі 14925 грн. (комісія 75 грн), №BASS_9899111238 від 10.09.2019 код №1713-8191-1238-0410 в розмірі 14925 грн (комісія 75 грн). Згідно з копіями квитанцій код №1713-8264-7459-0638 від 10.09.2019 позивач перерахував на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 6139,15 грн (комісія 60,85 грн), код №1713-8235-5226-0756 від 10.09.2019 кошти в розмірі 14850,37 грн (комісія 149,63 грн), код №1713-8191-1238-0410 від 10.09.2019 в розмірі 14850,37 грн. (комісія 149,63 грн), код №1713-8174-9508-0210 від 10.09.2019 в розмірі 14850,37 грн (комісія 149,63 грн.). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 26.05.2020 №K3U0RE4UVF574GDK [PERSON] 10.09.2019 перерахував на належну [PERSON] картку грошові кошти в розмірі 14925, 6170, 14925, 14925 грн. 07.07.2020 позивач звернувся з листом до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 50945 грн. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.ч.2,3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). З наданих суду позивачем відомостей з АТ КБ «ПриватБанк» убачається, що позивач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з приводу встановлення одержувача коштів, ким виявився [PERSON] . Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15. Судом встановлено, що позивачем помилково здійснено перерахування грошових коштів на рахунок відповідача в розмірі 50945 грн., що не було обумовлено жодним договором між позивачем та відповідачем, перерахування коштів підтверджено відповідними квитанціями, відповідач в судове засідання не з`явився та жодних заперечень не надав, тому суд вважає, що відповідач зберіг грошові кошти позивача без достатньої на те правової підстави. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку, наданого позивачем, з яким погоджується суд, індекс інфляції за період з жовтня 2019 по травень 2020 складає 1324,57 грн., 3% річних за період з 16.09.2019 по 07.07.2020 - 1237,27 грн. Враховуючи, що відповідач не повернув на вимогу позивача грошові кошти, які безпідставно зберіг, суд вважає необхідним стягнути інфляційні збитки та 3% річних з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до договору про надання правової допомоги №27/05-2020 від 27.05.2020, укладений між [PERSON] та адвокатом Безштаньком С.М., за яким останній зобов`язався, зокрема, здійснювати представництво [PERSON] в судових органах. Представником позивача надано акт виконаних робіт №1 від 22.07.2020, підписаний [PERSON] та адвокатом Безштанько С.М., за яким адвокат здійснив послуги з підготовки досудової вимоги та позовної заяви, ціна послуги 8000 грн. На думку суду зазначені витрати на правову допомогу є співмірними з обсягом надання правової допомоги, наданої позивачу, а тому підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Вказаний висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду у справі 640/18402/19 від 28 грудня 2020 р. Згідно з квитанцією №0.0.1778785590.1 від 22.07.2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved