Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Бондар Ю.М. звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову представник позивача зазначила що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. від 01.10.2020 було відкрито виконавче провадження ВП № 63171699 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 21598,03 грн на підставі виконавчого напису №25054, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Про існування відкритого виконавчого провадження позивачу стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження в жовтні 2020 року. Представник позивача вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. від 04.09.2020 здійсненний неправомірно та є таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. 22.10.2012 позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір оферти, за умовами якого банк випустив на ім`я позивача платіжну картку, відкрив позивачу поточний рахунок зі встановленням ліміту кредитної лінії у сумі 24500 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості за цим договором приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача, який є боржником за кредитним договором №001-12151-221012 від 22.10.2012, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №395/К від 20.04.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Згідно з вказаним виконавчим написом строк платежу по кредитному договору настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, сума повної заборгованості складає 21098,03 грн, в т.ч. заборгованість за сумою кредиту - 21053,45 грн, заборгованість за процентами - 44,58 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано від стягувача 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за №25054 від 04.09.2020. Вказаний виконавчий документ 30.09.2020 був пред`явлений представником стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. разом із заявою, в якій стягувач просив відрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою позивач ніколи не був зареєстрований, не проживав та взагалі фактично не перебував. Обґрунтовуючи неправомірність вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису № 25054 від 04.09.2020, представник позивача посилається на те, що останній був вчинений за наявності спірної заборгованості, в чому приватний нотаріус не переконався; виконавчий напис вчинено не на посвідченому нотаріально документі на підставі нормативного документу, який втратив чинність; на час звернення до приватного нотаріуса був пропущений строк для звернення з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором; для здійснення виконавчого напису було подано лише заяву, яка сама по собі не являється кредитним договором, при цьому, розрахунок заборгованості взагалі відсутній, що підтверджує факт того, що нотаріус не пересвідчився в достовірності сум, які вимагав стягнути відповідач; жодних повідомлень, в тому числі письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, на адресу позивача не надходило. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 25054 від 04.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 21598,03 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.2020 відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.11.2020 та залучено до участі у справі третіх осіб. 23.11.2020 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 23.12.2020 у зв`язку з витребуванням доказів. 23.12.2020 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.01.2021. 22.01.2021 судове засідання відкладено до 18.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, 22.01.2021 представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до судового засідання повторно не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, пояснень, заяв чи клопотань від неї не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, пояснень, заяв чи клопотань від нього не надходило. З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №001-12151-221012 від 22.10.2012, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 395/К від 20 квітня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», заборгованість за кредитним договором 001-12151-221012 від 22.10.2012. Згідно з вказаним виконавчим написом строк платежу за кредитним договором 001-12151-221012 від 22.10.2012 настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, сума заборгованості складає 21098,03 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 21053,45 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 44,58 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 21598,03 грн Нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за №25054 від 04.09.2020. Вказаний виконавчий документ 30.09.2020 був пред`явлений стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., про що свідчить копія заяви про примусове виконання рішення від 30.09.2020 за вх.№ 4000. На підставі виконавчого напису №25054, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 21598,03 грн, відкрито виконавче провадження ВП № 63171699, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 01.10.2020. В рамках зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 01.10.2020 прийнята постанова про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди у сумі 2159,80 грн. Постановою від 01.10.2020 приватний виконавець Малкова М.В. визначила для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 669,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 06.10.2020 звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які він отримує за місцем працевлаштування - в Луганському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 08.08.2020) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 08.08.2020) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п. 2.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. 2.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Згідно з п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі- Перелік). З тексту оспорюваного виконавчого напису № 25054 від 04.09.2020 встановлено, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року . Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» шляхом підписання позивачем заяви №001-12151-221012 від 22.10.2012 в простій письмовій формі. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.10.2018, справа № 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на виконання ухвали суду від 23.11.2020 про витребування доказів не надав копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису №25054 від 04.09.2020. На підставі вищевикладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним спірного виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений ним при зверненні до суду у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved