Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 251. Від шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спорів про місце проживання дитини та поділу майна між ними не виникає. Спільне життя подружжя не склалося, оскільки позивач з відповідачем мають різні погляди на життя та діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Між ними постійно виникали конфлікти, склались неприязні стосунки, подальше спільне проживання стало недоцільним, вони припинили подружні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримувала і просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач подав до суду заяву в якій повідомив суд, що не заперечує проти розлучення, просив суд розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №251. Від шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя подружжя не склалося, подальше спільне проживання стало недоцільним, вони припинили подружні відносини, стали проживати окремо. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, а сумісне життя суперечить інтересам подружжя та сім'ї. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що укладений та зареєстрований 16 серпня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис за № 251. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні з позовом до суду позивач сплатила 243 грн. 60 коп., що стверджується квитанцією про оплату судового збору (а.с. 1). Згідно ст. 4 ч.2 п.1.3 абз. 2 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу становить 0,2 розміри мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ст. 4 ч.1 Закону України «Про судовий збір»). Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1147 гривень. Таким чином, з зазначеного вище слідує, що позивач при зверненні з позовом до суду сплатила судовий збір на 14 грн. 20 коп. в більшому розмірі ніж встановлено законом. Враховуючи зазначене, згідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути з відповідача витрати пов'язанні зі сплатою судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Суд вважає, що надміру сплачений судовий збір у розмірі 14 грн. 20 коп. підлягає поверненню позивачу, так як відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору у більшому розмірі, ніж це встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved