Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», назва змінена на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відповідно до Рішення єдиного акціонера від 21 травня 2018 року №519, 20 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 117 000 грн. та судових витрат в сумі 1762 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 листопада 2015 року між банком та відповідачем була укладена Додаткова угода, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором від 08 листопада 2013 року встановлена заборгованість у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом за умови належного виконання зобов'язань. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписаний Договір разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між банком та ним кредитний договір. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань станом на 20 березня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 117 000 грн., яка складається з кредиту в сумі 43 848 грн. 47 коп., процентів - 2 443 грн. 43 коп., пені - 70 708 грн. 10 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 05 червня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 09 листопада 2015 року сторони: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали Додаткову угоду до договору про надання банківських послуг від 19 лютого 214 року SAMDNWFC00001747540 ([NUMBER]), відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором від 19 лютого 2014 року позивач встановив заборгованість у розмірі 50 000 грн. з кінцевим терміном повернення 30 жовтня 2019 року, щомісячний платіж складає 1 812 грн. 44 коп., а відповідач зобов'язувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних та погодилася з тим, що підписана нею Додаткова угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становить договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 20 березня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 117 000 грн., а саме: кредит в сумі 43 848 грн. 47 коп., проценти - 2 443 грн. 43 коп., пеня - 70 708 грн. 10 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність пред'явлення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту. Так як позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved