Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в червні 2016 року звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 88018 грн. 45 коп. за кредитним договором № 234113-CRED від 17.06.2008 року та судові витрати у справі. Вказував, що відповідач відмовляється виконувати умови укладеного кредитного договору, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 30000,00 гривень на термін до 15.06.2010 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 12.04.2016 року, заборгованість складає 118416 грн. 92 коп., з яких: 22970 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом, 95446 грн. 17 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 34827 грн. 92 коп., яка була стягнута з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2011 року, різниця становить 83589 грн. 00 коп., а також відповідно до договору - штраф в розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина) та штраф в розмірі 4179 грн. 45 коп. (процентна складова). Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.09.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 2234113-CRED від 17.06.2008 року в сумі 83589 грн. 00 коп. та судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду Полтавського районного суду Полтавської області від 27.08.2019 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , заочне рішення у даній справі скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження (ст.ст.93, 94). В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, раніше ним була подана заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності на підставі письмових доказів (а.с.4). Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Веретельника О.І. надійшла до суду заява, в якій просив розглядати справу у його відсутність, в задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що фактично позивач просить стягнути відсотки за користування кредитними коштами, які нараховувалися після закінчення строку дії кредитного договору. Суд, дослідивши заяви по суті справи, які направлені до суду учасниками справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 234113-CRED від 17.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 30000 грн. 00 коп. на термін до 15.06.2010 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-14). Зобов`язання відповідача [PERSON] , за вказаним кредитним договором забезпечено договорами поруки № 232437-CRED/П1 від 17.06.2008 року, укладеним з поручителем «Агрокапітал 3000» та договором поруки № 232437 від 17.06.2008 року, укладеним з поручителем [PERSON] (а.с.16). Взятих на себе зобов`язань [PERSON] не виконав, а тому станом на 21.02.2010 року мав заборгованість 34827 грн. 92 коп., і це стало підставою для першого звернення позивача з позовом до [PERSON] та [PERSON] до Октябрського районного суду м.Полтави (справа № 2-1708/11), рішенням якого від 03.06.2011 року вказана заборгованість стягнута з відповідачів. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача [PERSON] станом на 12.04.2016 року (дату, станом на яку позивачем розрахований борг у даній справі) становить 118416 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 22970 грн. 75 коп. і заборгованості по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості позивач відрахував 34827 грн. 92 коп. суму заборгованості за кредитним договором № 234113-CRED від 17.06.2008 року щодо якого виник спір, яка стягнута на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2011 року у справи № 2-1708/11 (а.с.5, 6). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п.1.4 кредитного договору № 234113-CRED 17.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , кінцевий термін повернення кредиту визначений 15.06.2010 року (а.с.12). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 234113-CRED від 17.06.2008 року, станом на 12.04.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом в сумі 22970 грн. 75 коп.; заборгованість за процентами в сумі 95446 грн. 17 коп., а всього 118416 грн. 92 коп. (а.с.7). З вказаного розрахунку вбачається, що рішенням суду (Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2011 року у справі №2-1708/11) стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 34827 грн. 92 коп. При ухваленні рішенням від 03.06.2011 року у справі №2-1708/11, суд встановив, що вказана заборгованість складається з 22970 грн. 75 коп. - заборгованості за кредитом; 9960 грн. 60 коп. з заборгованості по процентам за користування кредитом; 250 грн. - штрафу (фіксованої суми) та 1646 грн. 57 коп. - штрафу (процентної складової) (а.с.5). Таким чином за вказаним судовим рішенням стягнуто заборгованість за тілом кредиту, а також вирішено питання про стягнення з боржників заборгованості по процентам та штрафам. З наданих позивачем розрахунків, на час розгляду даної справи, за відповідачами [PERSON] та [PERSON] рахується борг лише за процентами, які нараховані після 15.06.2010 року - строку закінчення дії кредитного договору. Тобто, звертаючись до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично ставить питання про подвійне стягнення заборгованості за тим самим кредитом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Враховуючи те, що строк дії договору скінчився 15.06.2010 року, а тому відсотки за користування кредитом стягуватися після цього строку не можуть, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує згідно ст.141 ЦПК України, а саме п.2 ч.2 судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed