Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач у січні 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNI0AN02000477 від 05.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12940,64 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави від 05.09.2007 року, згідно з яким в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в заставу банку було передано рухоме майно автомобіль: Daewoo, модель: Nexia СПГ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A241963, реєстраційний номер: АЕ2139ВТ, що належить йому на праві власності. Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки № 167. Відповідач порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 21.12.2012 року виникла заборгованість у розмірі 19154,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 153044,93 грн. Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідача та передати в заклад шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Daewoo, модель: Nexia СПГ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A241963, реєстраційний номер: АЕ2139ВТ, що належать на праві власності [PERSON], звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. ; стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду від 01 лютого 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 12 січня 2016 року було скасовано рішення Індустріального районного суду від 01 лютого 2013 року. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNI0AN02000477 від 05.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12940,64 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави від 05.09.2007 року, згідно з яким в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в заставу банку було передано рухоме майно автомобіль: Daewoo, модель: Nexia СПГ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A241963, реєстраційний номер: АЕ2139ВТ, що належить йому на праві власності. Позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNI0AN02000477 від 05.09.2007 року було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобовязань; в силу застави (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02.10.2015 року № E.DD.0.0.0.0/2-11589 заставне майно, а саме предмет застави автомобіль: Daewoo, модель: Nexia СПГ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: XWB3L31UD7A241963, реєстраційний номер: АЕ2139ВТ, що належить на праві власності [PERSON] було реалізовано за ціною 1411,03 USD та кошти направлені 24.02.2015 року на розрахунковий рахунок [PERSON] № 29099058532434. Таким чином позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави не підлягають задоволенню через відсутність предмету спору, у звязку з його реалізацією. Зобовязання за кредитним договором № DNI0AN02000477 від 05.09.2007 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача не стягується сплачений судовий збір.

Outcome: dismissed