Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

ПрАТ «АПК - Інвест» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , ФГ «Веліс», третя особа Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, в якому просить визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки кадастровий № 1422481500:14:000:0095, площею 3,6555 га, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 20.09.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Бахмутською районною державною адміністрацією та скасувати запис № 33332930 про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Веліс». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 20 лютого 2014 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 20.02.2014 у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 36 (далі - Договір), згідно із яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0091851, виданого 10.01.1997 Костянтинівською районною державною адміністрацією. Пунктом 2.3 Договору встановлений двадцятирічний строк його дії, що на даний момент не сплинув. З часу укладення Договору по день подання позову ПрАТ «АПК-Інвест» сумлінно виконуються усі обов`язки згідно з Договором, у тому числі, але не виключно, і зі сплати орендної плати [PERSON] . Обставини щодо сплати орендної протягом 2014-2018 років, були вставлені рішенням Костянтинівського міськрайонного Донецької області від 05.03.2019 по справі №233/5198/18 та від 21.112.2019 по справі № 233/2219/19. Так за результатами судового розгляду цивільної справи № 233/5198/18 за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] , ФГ «Веліс», третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, позовні вимоги були задоволені. Визнано недійсним Договір оренди земельної ділянки кадастровий № 1422481500:14:000:0095, площею 3,6555 га, укладений 07 липня 2018 року між [PERSON] та ФГ «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 16.07.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області та скасовано запис № 27085888 про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі від 07 липня 2018 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Веліс». Рішення набрало законної сили 11 квітня 2019 року. Окрім того, за результатами судового розгляду цивільної справи № 233/2211/19 Костянтинівським міськрайонним судом було частково задоволено позовні вимоги визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1422481500:14:000:0095 площею 3,6555 га за орендарем ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , зареєстрованого 20 лютого 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської сільської ради за № 36. Рішення суду набрало законної сили 28 січня 2020 року. Водночас, незважаючи на ухвалені рішення, якими було встановлено факт щодо відсутності підстав для припинення договору оренди земельної частки (паю), що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] , а також, що наразі порушується право оренди ПрАТ «АПК-Інвест», як належного орендаря, позивач, за допомогою даних, що містить публічна кадастрова карта України, 11.02.2020 дізнався, що ФГ «Веліс» 20.09.2020 зареєструвало право оренди землі, номер запису № 33332930 на ту саму земельну ділянку, кадастровий номер 1422481500:14:000:0095. Тобто, 11 лютого 2020 року позивачу за допомогою даних, що містить публічна кадастрова карта України стало відомо про наявність ще одного договору оренди, укладеного між [PERSON] та ФГ «Веліс», зареєстрованого 20.09.2019 Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області всупереч того, що є діючий Договір від 20.02.2014 між позивачем та [PERSON] . Згідно із п. 17 Розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифіката на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Перехідними положеннями Закону України «Про оренду землі» закріплено, що громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділенням їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тим самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Аналогічні положення містяться і в пункті 2.3 Договору, укладеного між позивачем та [PERSON] договору оренди земельної частки (паю) від 20.02.2014 у разі виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельна ділянка, що є предметом спірного договору, була передана у користування ПрАТ «АПК-Інвест» ще 20.02.2014 та з того часу з користування ПрАТ «АПК-Інвест» не вибувала. На теперішній час земельна ділянка продовжує використовується та обробляється ПрАТ «АПК-Інвест». Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Частина 2 статті 152 ЗК України закріплює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, вищенаведених обставин, враховуючи, що оспорюваний договір оренди землі між [PERSON] та ФГ «Веліс», був укладений та проведена державна реєстрація право оренди під час дії чинного Договору оренди земельної частки (паю) між позивачем та [PERSON] від 20.02.2014 строком на 20 років, слід зазначити, що оспорюваний договір суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує право позивача, як орендаря, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Відповідачкою [PERSON] пред`явлено зустрічний позов до ПрАТ «АПК-Інвест» (т. 1 а.с. 156-173), в якому позивачка за зустрічним позовом просить розірвати договір оренди земельної ділянки частки (паю) від 20.02.2014, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, предметом якого є земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, для сільськогосподарських потреб (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), терміном на 20 років, на підставі Акту приймання - передачі земельної частки (паю) від 20.02.2014, що зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) Білокузьминівської селищної ради Костянтинівського району Донецької області за № 36 від 20.02.2014, пославшись на таке: Як убачається з Договору оренди Паю, відповідач - орендодавець, передав, а позивач - орендар, прийняв у володіння та користування (оренду) Пай на умовах, визначених Договором оренди Паю, на підставі укладеного 20.02.2014 між відповідачем та позивачем Акту приймання-передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного Договору оренди Паю. З Договору оренди Паю та Акту приймання-передачі Паю, не вбачається яким саме є розміри земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років , в межах якої розмішено такий Пай, розміром 4,65 умовних кадастрових га, що є предметом Договору оренди Паю та Акту приймання передачі Паю. При цьому, в Договорі оренди Паю не зазначено номер лоту такої земельної ділянки та її місце розташування, як і не зазначено місце розташування самого Паю, також не зазначена вартість Паю, відсутнє посилання на кадастровий план, кадастрові інші характеристик, що не відповідає вимогам 2.2 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322, та що не дає можливості встановити фактичне місце розташування такого Паю. 27.06.2018 земельна ділянка, кадастровий №1422481500:14:000:0095 площею 3,6555 га була сформована, її межі були винесені в натуру (на місцевість), їй було присвоєно кадастровий номер та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було зареєстровано за нею право власності на земельну ділянку, тому така Земельна ділянка не могла бути предметом Договору оренди Паю та Акту приймання - передачі Паю, враховуючи, що вона стала об`єктом цивільних прав саме 27.06.2018, тобто через 4 роки після укладання між нею та ПрАТ «АПК-Інвест» Договору оренди Паю та Акту приймання-передачі Паю, а тому така земельна ділянка не могла передаватися нею 20.02.2014 на підставі договору оренди Паю а Акту приймання-передачі Паю, як то стверджує ПрАТ «АПК-Інвест». А тому, між нею та ФК «Веліс» цілком законно було укладено Договір оренди земельної ділянки та Акт приймання - передачі земельної ділянки, за якими вона передала, а ФГ «Веліс» прийняв земельну ділянку кадастровий № 1422481500:14:000:0095, площею 3,6555 га, розташовану на території Білокузьминівської сільської ради, що належала їй з 27.06.2018 на праві приватної власності, на підставі чого ФГ «Веліс» цілком законно та обґрунтовано 20.09.2019 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на таку земельну ділянку, номер запису № 33332930. Договір оренди Паю та Договорі оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різними предметами і сторонами, оскільки за Договором оренди Паю предметом договору є Пай, а сторонами - власник сертифіката на цей Пай та його орендар, а за Договором оренди земельної ділянки предметом є конкретна земельна ділянка, а сторонами - власник земельної ділянки . З п.1.1 Договору оренди Паю та п.1 Акту приймання - передачі Паю, укладених 20.02.2014 між нею та ПрАТ «АПК -Інвест», вбачається, що їх предметом є Пай розміром 4,65 умовних кадастрових га, а не земельна ділянка, кадастровий № 1422481500:14:000:009, площею 3,6555 га. Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, виділення земельної ділянки в натурі є умовою припинення Договору оренди Паю, то з моменту виділення належної їй земельної ділянки у натурі (на місцевості) та реєстрації нею 27.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - свого права власності на таку Земельну ділянку, Сертифікат та Пай, серія ДН №0091851, виданий 10.01.1997 Костянтинівською районною державною адміністрацією, на підставі якого укладено Договір оренди Паю, утратив чинність, а укладений між сторонами Договір оренди Паю є припиненим та відсутня потреба в його додатковому розірванні, про що вбачається також з п. 2.3 Типового договору оренди Паю, за яким зобов`язання сторін за укладеним договором оренди земельної частки (паю) припиняються відповідно до чинного законодавства та належна їй на праві приватної власності земельна ділянка підлягає поверненню. Тож, твердження ПрАТ «АПК - Інвест» про те, що укладення нею Договору оренди земельної ділянки відбулося в період діючого Договору оренди Паю з порушенням прав та законних інтересів ПрАТ «АПК - Інвест» є безпідставним, необґрунтованим та хибним і фактично зводиться до помилкового тлумачення правових норм, на які ПрАТ «АПК-Інвест» посилається в своєму первісному позові. При цьому, зауважила, що абзацом 2 Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» передбачається лише право, а не обов`язок на переукладення договору оренди, а тому обов`язок орендодавця щодо переукладення договору оренди після отримання ним права власності на конкретну земельну ділянку нормами права не передбачений. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи вимоги ст.ст.203,215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін. Таким чином, враховуючи наведене та те, що позовні вимоги за Первісним позовом порушують її права щодо принципу свободи договору та волевиявлення, таке її право підлягає захисту шляхом розірвання такого Договору оренди Паю у зв`язку з припиненням зобов`язань за цим договором. Третя особа Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області надала суду письмові пояснення (т.2 а.с.65-71), в яких зазначила, що на момент державної реєстрації іншого речового права відносно земельної ділянки кадастровий номер 1422481500:14:000:0095 зареєстровано не було, договір оренди між [PERSON] та ФГ «Веліс» не був визнаний недійсним, а тому державним реєстратором прийнято законне та обґрунтоване рішення про державну реєстрацію іншого речового права, похідного від права власності. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року відкрите провадження у цій справі, справу призначено до підготовчому судового засідання, витребувано у ФГ «Веліс» засвідчену копію договору оренди з додатками, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 20.09.2019, номер запису 33332930 (т. 1 а.с.48-49). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) (т. 1 а.с.153-154). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2020 за клопотанням позивача витребувано з Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області засвідчену копію договору оренди право (кадастровий № 1422481500:14:000:0095) з додатками, укладеного між [PERSON] та [PERSON] « [PERSON] » право оренди за яким зареєстровано 20.09.2019, номер запису 33332930 (т.2 а.с.92-93). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2020 року підготовче провадження у цій справі закрито, справу призначено до судового розгляду (т.2 а.с. 111-112). Представниця позивача ПрАТ «АПК-Інвест» Гнатенко Ю. Є. у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Представниця відповідача [PERSON] - адвокат Бовсуновська С. О. у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві представниця [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічних позов задовольнити. Представник відповідача ФГ «Веліс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Статтею 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом установлено, що 20 лютого 2014 року між орендодавцем [PERSON] і орендарем Приватним акціонерним товариством «АПК-Інвест» укладено договір оренди земельної частки (паю), згідно з яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів, зі строком дії 20 років, тобто по 20.02.2034 року (т. 1 а.с.9-11). Відповідно до абз.4 пункту 2.3 Договору оренди, у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою Сторін. Договір оренди землі переукладається Сторонами за цим Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України. Згідно із п. 3.1. Договору оренди, орендодавець зобов`язався, зокрема, протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря. Договір оренди зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради 20.02.2014 за № 36. Актом приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору оренди земельної частки (паю) від 20.02.2014 зафіксовано факт передання приймання сторонами Договору земельної ділянки (т.1 а с.13). На теперішній час земельна ділянка використовується та обробляється ПрАТ «АПК-Інвест», що підтверджується бухгалтерською довідкою про стан обробки земельного паю № 305 від 11.03.2020 року (т.1 а с. 34). Обов`язки зі сплати орендної плати позивачем виконуються, що підтверджено платіжними дорученнями про перерахування [PERSON] орендної плати (т.1 а.с.15-27). Згідно із інформацією Державного земельного кадастру (т.1 а.с.14) 20 вересня 2019 року проведена державна реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1422481500:14:000:0095, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6555 га, розташованої на території Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Згідно з абзацом 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Відповідно до ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі», особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Про виділення йому земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про отримання державного акту на право власності на земельну ділянку відповідач [PERSON] в порушення наведеного законодавства та умов укладеного з позивачем Договору оренди не повідомила, що нею не спростовано. 16 серпня 2019 року між [PERSON] , як орендодавцем, та Фермерським господарством «Веліс», як орендарем, укладено договір оренди землі, згідно з яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва (цільове призначення), яка знаходиться на території Білокузьминівської сільської ради, кадастровий номер 1422481500:14:000:0095, загальною площею 3,6555 га, зі строком дії 49 років (т.2 а с.106-107). За інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т. 1 а с.14) право оренди належної [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 1422481500:14:000:0095, площею 3,6555 га, 20 вересня 2019 року зареєстровано Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області за Фермерським господарством «Веліс», номер запису про право (в державному реєстрі прав) 33332930. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] про переукладення договору оренди земельної ділянки позов задоволено частково. Визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1422481500:14:000:0095 площею 3,6555 га за орендарем ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , зареєстрованого 20 лютого 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської сільської ради за № 36 (т. 1 а.с. 39-42). Вирішуючи питання обґрунтованості вимог визнання оспорюваного договору недійсним, суд виходить з вимог наведеного вище законодавства, встановлених у справі обставин, а також враховує правову позицію Верховного суду, викладену у п.20 постанови від 19.03.2018 у справі № 924/468/14, згідно з якою, після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». За таких обставин, договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1422481500:14:000:0095, площею 3,6555 га, укладений 07 липня 2018 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Веліс», необхідно визнати недійсним. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У зв`язку із визнанням недійсним оспорюваного договору оренди землі, запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі цього Договору, слід скасувати. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про розірвання договору оренди земельної частки (паю), суд дійшов таких висновків. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний (ч.2). У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.32 вищевказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч.1). У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань (ч.2). Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору в судовому порядку у зв`язку із недосягненням згоди сторін щодо розірвання договору та істотністю обставин, що змінилися. Проте, [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання договору оренди або її зміни було предметом обговорення сторін за договором. [PERSON] суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин. Отже, у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про розірвання договору оренди земельної частки (паю) слід відмовити у повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, яким передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства з огляду на те, що сторони договору оренди частки (паю) не домовилися про застосування до їхніх правовідносин умов Типового договору. Крім того, типовий договір не є актом вищої юридичної сили, що регулює правовідносини з оренди землі. А Законом України «Про оренду землі» не передбачено такої підстави для припинення або розірвання договору оренди земельної частки (паю) як виділ земельної частки (паю) в натурі на місцевості та отримання державного акту на землю. Отже, первісний позов необхідно задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] , ФГ « Веліс» на користь ПрАТ «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 2102 грн з кожного.

Outcome: approved