Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 10.03.2011 уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 12.04.2020 становить 24 998 грн. 76 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредита в сумі\~13 580 грн. 67 коп., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита 20 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита 13 560 грн. 20 коп., заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 4 739 грн. 12 коп., заборгованості за пенею 5\~002 грн. 84 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: штрафу 500 грн. (фіксована частина), штрафу\~1 166 грн. 13 коп. (процентна складова).\~ Ухвалою Ковпаківського районного суду від 12.05.2020 призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-30 год. 25.06.2020. Судові засідання призначалися 25.06.2020 о 09-30 год., 05.08.2020 о 09-30 год.. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою суду у день розгляду справи вирішено проводити розгляд у заочному проваджені. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що 10.03.2011 відповідач на відповідному бланку заповнив і подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи, доходи тощо. 10.03.2011 у зв`язку з подачею зазначеної заяви позивач фактично надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також встановлено, що відповідач скористався карткою. Він отримував кредитні кошти, частину з яких повертав, останній платіж здійснив 31.05.2019 у розмірі 21 грн. 25 коп.. /а.с. 16/ Інших письмових правочинів між сторонами не укладено. За підрахунками позивача станом на 12.04.2020 становить 24 998 грн. 76 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредита в сумі\~13 580 грн. 67 коп., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита 20 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита 13 560 грн. 20 коп., заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 4 739 грн. 12 коп., заборгованості за пенею 5\~002 грн. 84 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: штрафу 500 грн. (фіксована частина), штрафу\~1 166 грн. 13 коп. (процентна складова).\~ \~ Із встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 207, 526, 625, 626, 628, 638, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наведених положень закону і встановлених фактів вбачається, що позивач не довів того, що відповідач взяв кредит на заявлених позивачем умовах. Позивачем не доведено, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах позивача. Ураховуючи наведене слід повністю відмовити у задоволенні позову про стягнення пені та штрафів. Наведений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, яка зазначена у Постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Ураховуючи наведені обставини між сторонами не склалися саме договірні відносини щодо надання кредиту, а тому немає підстав для стягнення процентів та штрафів. Поряд з цим вбачається, що відповідач отримав кошти позивача, а тому повинен їх повернути. Таким чином слід стягнути заявлену суму боргу по тілу кредиту, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі зазначеного з відповідача підлягає стягненню заявлена сума боргу по тілу кредиту у сумі 13 580 грн. 67 коп., індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми 4\~739 грн. 12 коп., у загальному розмірі 18\~319 грн. 79 коп., що становить 73,31 % від заявленої ціни позову 24 988 грн. 76 коп.. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з цим немає підстав визначити проценти за користування кредитними коштами на рівні облікової ставки НБУ, оскільки таке стягнення буде виходити за межі позовних вимог. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеному, тобто у розмірі 1 540 грн. 98 коп., що становить 73,31 % від сплаченої суми судового збору 2 102 грн.. На підставі зазначеного і

Outcome: partial