Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач уточнюючи позовні вимоги просить витребувати у відповідача належне йому майно, а саме: лавки для жиму лежачі в кількості 2 шт., вартістю 4800 грн. за 1 шт., загальною вартістю 9600 грн., лавку для жиму під кутом, в кількості 1 шт., вартістю 6400 грн., стійку для присідань зі штангою, в кількості 2 шт., вартістю 7000 грн., прилад для жиму ногами в кількості 1 шт., вартістю 12\~000 грн., прилад для гіперекстензій в кількості 1 шт., вартістю 2600 грн., прилад для вправ на біцепс (лавка [PERSON]), в кількості 1 шт., вартістю 2500 грн., лавку для преса під кутом 45, в кількості 1 шт., вартістю 3000 грн., лавку для преса під кутом 30, в кількості 1шт., вартістю 2700 грн., лавку регульовану вартістю 3000 грн., рукоятки для тренажерів (різнохват), в кількості 7 шт., вартістю 250 грн. за 1 шт., загальною вартістю 1750 грн., шведську стінку в кількості 1 шт. (зі зйомним турніком та бруссями), вартістю 7000 грн., кросовер (блочна рамка) в кількості 1 шт., вартістю 12\~000 грн., лавку регульовану, в кількості 1 шт., вартістю 3250 грн., згиб-розгиб стегна в кількості 1 шт., вартістю 9100 грн., грудь-дельти в кількості 1 шт., вартістю 9200 грн., тягу м'язів спини в кількості 1 шт., вартістю 10000 грн., зведення м'язів стегна в кількості 1 шт., вартістю 12\~000 грн., Т-тягу з упором на грудь в кількості 1 шт., вартістю 4\~600 грн., резинове покриття 500х500х20 в кількості 50 штук, вартістю 5750 грн., млинці для грифу: вагою 0,5 кг. в кількості 8 шт., вартістю 32 грн. за 1 шт., на суму 256 грн., вагою 2,5 кг. в кількості 8 шт., вартістю 60 грн. за 1 шт., на суму 480 грн., вагою 5 кг. в кількості 8 шт., вартістю 90 грн. за 1 шт., на суму 720 грн., вагою 10 кг. в кількості 12 штук, вартістю 180 грн. за 1 шт., на суму 2160 грн., вагою 15 кг. в кількості 12 штук, вартістю 270 грн. за 1 шт., на суму 3240 грн., вагою 20 кг. в кількості 12 шт., вартістю 358 грн. за 1 шт., на суму 4300 грн.; гантелі 1 кг в кількості 2 шт. на суму 140 грн., гантелі 3 кг. в кількості 2 шт. на суму 218 грн., гантелі 4 кг. в кількості 4 шт., на суму 476 грн., гантелі 2 кг. в кількості 2 шт., на суму 176 грн., гантелі 5кг. в кількості 2шт на суму 532 грн., обруч в кількості 1 шт., вартістю 260 грн., пояс в кількості 1 шт. вартістю 440 грн., килимок в кількості 1 шт., вартістю 220 грн., 13 пар гантелі вагою від 10 до 30 кг., на загальну суму 9000 грн., електроконвектор 2 квт. в кількості 4шт., по ціні 700 грн. за 1 шт., на суму 2800 грн., вентилятор в кількості 1 шт., вартістю 160 грн., вентилятор на підлогу в кількості 2 шт., по ціні 260 грн. за 1 шт., на суму 520 грн., тумби в роздягальню в кількості 63 шт., по ціні 380 грн. за 1 шт., на суму 23940 грн., водонагрівач в кількості 1 шт., вартістю 1700 грн., стійку ресепшн в кількості 1 шт., вартістю 2900 грн., покриття прорезинене площею 104 м.кв., вартістю 190 грн. за кв.м., загальною вартістю 19760 грн., посилаючись на те, що на початку 2014 року він разом зі своєю дружиною [PERSON] вирішили відкрити власний тренажерний зал в приміщенні по вул. Кірова 50/1, яке мали намір взяти в оренду. Для влаштування тренажерного залу він особисто, за власні кошти, виготовив: 2 лавки для жиму лежачі, лавку для жиму під кутом, 2 стойки для присідань зі штангою, прилад для жиму ногами, прилад для гіперекстензій, прилад для вправ на біцепс (лавка [PERSON]), лавку для преса під кутом 45?, лавку для преса під кутом 30 ?, лавку регульовану, 7 рукояток для тренажерів (різнохват), шведську стінку зі зйомним турніком та бруссями. Крім того, ним, за власні кошти, за договором постачання обладнання від 15.01.2015 року, був придбаний спортивний інвентар: кросовер (блочна рамка) в кількості 1 шт. вартістю 12\~000 грн., лавка регульована в кількості 1 шт. вартістю 3250 грн., згиб-розгиб стегна в кількості 1 шт. вартістю 9100 грн., грудь-дельти в кількості 1 шт. вартістю 9200 грн., тяга м'язів спини в кількості 1 шт. вартістю 10000 грн., зведення м'язів стегна в кількості 1 шт. вартістю 12\~000 грн., Т-тяга з упором на грудь в кількості 1 шт. вартістю 4\~600 грн., резинове покриття 500х500х20 в кількості 50 штук вартістю 5750 грн. Також ним були придбані млинці для грифа різної ваги: 0,5 кг в кількості 8 штук (вартістю 32 грн. за шт. ) на суму 256 грн., 2,5 кг в кількості 8 штук (вартістю 60 грн. за шт.) на суму 480 грн., 5кг. в кількості 8 штук (вартістю 90 грн. за шт.) на суму 720 грн., 10 кг. в кількості 12 штук (вартістю 180 грн. за шт.) на суму 2160 грн., 15 кг. в кількості 12 штук (вартістю 270 грн. за шт.) на суму 3240 грн., 20 кг. в кількості 12 шт. (вартістю 358 грн. за шт.) на суму 4300 грн., гантелі 1 кг. в кількості 2 шт. на суму 140 грн., гантелі 3 кг. в кількості 2 шт. на суму 218 грн., гантелі 4 кг. в кількості 4 шт. на суму 476 грн., гантелі 2 кг-2 шт. на суму 176 грн., гантелі 5кг. в кількості 2 шт. на суму 532 гр., обруч вартістю 260 грн., пояс вартістю 440 грн., килимок вартістю 220 грн. Окремо, через мережу Інтернет, ним було придбано 13 пар гантелі вагою від 10 до 30 кг на загальну суму 9000 грн. Крім зазначеного спортивного інвентарю ним також були придбана різна побутова техніка для облаштування роздягальні та спортивного залу: електроконвектор 2 квт в кількості 4шт (по ціні 700 грн. за шт.) на суму 2800 грн., вентилятор в кількості 1 шт. вартістю 160 грн. вентилятор на підлогу в кількості 2 шт. (по ціні 260 грн.) на суму 520 грн., тумба в роздягальню в кількості 63 шт. (по ціні 380 грн. за шт. ) на суму 23940 грн., водонагрівач вартістю 1700 грн., стійка ресепшн вартістю 2900 грн., покриття прорезинене площею 104 кв.м., (вартістю 190 грн. за 1 кв.м) загальною вартістю 19760 грн. Після облаштування приміщення спортзалу вони вирішили, що договір оренди приміщення буде укладати їх син, [PERSON], який оформився як фізична особа-підприємець. 04.02.2015 року було офіційно відкрито приміщення тренажерного залу. В залі тренування проводила його дружина, [PERSON] Однак, в середині вересня 2015 року з невідомих причин, [PERSON] повідомив, що оскільки договір оренди приміщення укладено з ним, то він є власником всього майна, і тому буде розпоряджатися ним на свій розсуд. Також відповідач здійснив заміну вхідних замків до тренажерного залу, встановив там відеокамери та заборонив їм з дружиною заходити до тренажерного залу. На даний час він, як власник зазначеного майна, не має можливості ним користуватись та розпоряджатись, тому вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав викладених в позові, при цьому пояснив, що його жінка, [PERSON], працювала тренером у тренажерному залі та завжди мріяла відкрити власний зал. Їх син, [PERSON], сказав, що є приміщення на другому поверсі по вул. Кірова,50/1, яке можливо взяти в оренду для цієї мети. На початку 2014 року він з дружиною пішов подивитися це приміщення, яке було зовсім пусте та ніякого обладнання, речей в ньому не було. Вони з дружиною вирішили взяти це приміщення в оренду для організації сімейного бізнесу та влаштувати в ньому тренажерний зал. Також вирішили, що договір оренди буде укладений на імя сина [PERSON], який зареєструвався як приватний підприємець. Через мережу Інтернет він заказав та придбав за власні кошти в м. Дніпропетровськ у [PERSON], з яким було укладено договір поставки № 233 від 15.01.2015 року, обладнання кросовер, лавку регульовану, згиб-розгиб стегна, грудь-дельти, тягу мязів спини, зведення мязів стегна, тягу з упором на гуди. Відповідно до умов договору він здійснив авансовий платіж та переказав на картковий рахунок постачальника 18000 грн. Решту коштів сплатив [PERSON] готівкою, коли перевозив це обладнання з м. Дніпропетровська в Мелітополь. Разом з договором поставки він отримав акт прийому передачі, а вже 01.08.2015 року за його проханням [PERSON] видав йому специфікацію до договору. У ПП [PERSON] в Маріуполі він заказав та придбав за особисті кошти млинці різної ваги. Також ним була заказана у ПП Кондрашова та придбана стійка ресепшн та 63 тумби для роздягання, які він особисто доставляв та встановлював. Також через мережу Інтернет придбав гантелі на суму 9000 грн., за які сплатив накладним платежем. На ринку купив резинове покриття площею 104 кв.м. на суму 19760 грн., обруч, в магазині «спорттовари» придбав пояс, килимок. Також за власні кошти він придбав матеріали та разом зі своїм братом, [PERSON], виготовив лавку для жиму лежачу, лавку для жиму під кутом, стойку для присідань, прилад для жиму ногами, прилад для гіперекстензій, лавку [PERSON], дві лавки для преса під кутом, регульовану лавку, шведську стінку, рукоятки для тренажерів. Придбане резинове покриття площею 104 кв.м. було постелено в тренажерному залі, а потім він разом з братом встановлювали обладнання. 20.01.2015 року він придбав на ринку «Образцовий» у ПП Бекірова вентилятор та 2 вентилятори на підлогу. 10.01.2015 року придбав у ПП Булгакова водонагрівач. Все обладнання та тренажерні прилади він придбав за особисті кошти, які накопичував працюючи далекобійником. 04.02.2015 року відбулося відкриття тренажерного залу, який почав працювати. Його дружина та сини були тренерами. Через шість місяців [PERSON] запропонував взяти в оренду ще і приміщення на третьому поверсі. Він відмовився, оскільки це потребувало грошових коштів, яких він вже не мав. [PERSON] запропонував сину вигнати його з дружиною, взяти в оренду 3 поверх та вести бізнес самостійно. Після чого [PERSON] припинив з ним спілкуватися, посилаючись на те, що договір оренди укладався з [PERSON]. Потім відповідач надіслав SMS повідомлення, що вхід до залу для нього та дружини закритий. Відповідач залишився працювати в залі, але все обладнання, що в ньому знаходиться, належить йому, оскільки він придбав його за особисті кошти, а відповідач відмовився повертати його. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, при цьому пояснив, що з жовтня до грудня 2014 року він проходив навчання в бізнес - школі, під час якого склав бізнес-план по організації діяльності тренажерного залу. Для реалізації цього проекту потрібно було 170-180 тис. грн. [PERSON], якому він показав бізнес-план, для реалізації цього проекту запропонував укласти договір цільового займу, укладання договору оренди спортивного обладнання з правом викупу та договору оренди вбудованого нежитлового приміщення. У його сімї достатніх грошових коштів для реалізації проекту не було. протягом листопада-грудня 2014 року він займався пошуком необхідного спортивного обладнання, частина тренажерів була замовлена в м. Дніпропетровськ, частина виготовлялася за його схемами самостійно, в цьому допомагав батько та його брат. Для придбання спортивного обладнання в м. Дніпропетровськ він приватному підприємцю передав грошові кошти в сумі 44850 грн. на що отримав відповідну накладну, яку в подальшому передав [PERSON] Він також разом з батьком придбав шавки, стійку ресепшн, гирі, гантелі). Все обладнання було придбано за грошові кошти, які він отримав від [PERSON], його батьки фінансової допомоги не надавали. 11.02.2015 року він був зареєстрований як приватний підприємець. Основним видом діяльності вказано діяльність спортивних клубів. 13.02.2015 року він уклав договір оренди нежитлового приміщення за адресою м.Мелітополь, вул.Кірова, 50/1 з ФОП [PERSON] та договір оренди спортивного обладнання з правом першочергового викупу з [PERSON], зареєструвався у податковій інспекції як платник податку. Щомісячно з прибутку він сплачував [PERSON] орендні платежі в сумі 6000 грн. та комунальні послуги. Частина прибутку відкладалася для повернення грошей [PERSON] та можливого викупу обладнання. Його мати після відкриття тренажерного залу підробляла в ньому, проводила індивідуальні зайняття, батько відношення до діяльності спортивного залу не мав. Восени 2015 року у нього склався конфлікт з батьком, який забрав у нього 1500 доларів США, які він зібрав від діяльності спортивного залу та заявив, що це гроші за надання допомоги на виготовлення спортивного обладнання. Борг [PERSON] у повному обсязі він ще не повернув, спортивне обладнання не викупив. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, при цьому пояснив, що в кінці 2014 року відповідач проходив навчання в бізнес центрі, склав бізнес-план щодо організації спортивного залу. В січні 2015 року він зареєструвався як приватний підприємець з діяльності спортивних клубів, уклав з [PERSON] договір оренди приміщення за адресою вул. Кірова, 50/1 та договір оренди обладнання з [PERSON] Позивач з дружиною не приймали участі в обладнанні тренажерного залу, ніякого майна в приміщення [PERSON] не завозив. В приміщенні за вказаною адресою вже було встановлено обладнання, що належить [PERSON], а також було встановлено конвектор, душова кабіна, стійка ресепшн, постелено резинове покриття. Спортивний інвентар був завезений [PERSON]ФІ. на початку 2015 року, а не позивачем. Третя особа [PERSON] вимоги позивача не підтримав, при цьому пояснив, що ніяких переговорів з позивачем з приводу відкриття тренажерного залу він не вів. Відповідач розробив бізнес-план з організації діяльності тренажерного залу, а він надав фінансову підтримку цьому проекту, здав в оренду приміщення. Все майно, що знаходиться в тренажерному залі по вул. Кірова, 50/1 в м. Мелітополі належить йому, так як він надав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 175\~000 грн. для придбання спортивного обладнання. [PERSON] придбав обладнання та уклав з ним договір оренди цього майна з правом першочергового викупу. Так як майно придбане за його гроші та передане в оренду відповідачу, він вважає себе власником цього майна. Частина боргу на даний час відповідачем частково погашена, залишок становить 25000 грн. Спортивний зал відкривав відповідач, позивач ніякого відношення до цього не має. Суд, вислухавши сторони, їх представників, третю особу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком відповідача. Відповідачем для організації роботи тренажерного залу було складено бізнес-план. В грудні 2014 року для реалізації цього плану було підшукане приміщення за адресою м. Мелітополь, вул.Кірова ([PERSON] України), 50/1. Звертаючись з зазначеним позовом позивач посилається на те, що тренажерний зал відкривався з метою організації в ньому сімейного бізнесу, де працювали в якості тренерів його жінка, [PERSON] та сини, у тому числі і відповідач. Для реалізації цієї мети він, за особисті кошти, придбав тренажери та інше обладнання, яке було встановлено в приміщенні залу. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що в грудні 2014 року позивач запропонував йому допомогти виготовити тренажери для спортивного залу, який вони хотіли відкрити та організувати в ньому сімейний бізнес. Позивач показав йому цей зал, який знаходився в приміщенні по вул. Кірова, в районі ринку, на другому поверсі, при цьому особисто ключем відкривав його. Коли він в грудні 2014 року вперше потрапив в це приміщення, зал був абсолютно пустий. В ньому на підлозі не було ніякого покриття, також не було водонагрівача. На його запитання, позивач пояснив, що він хоче встановити в залі тренажери, а за санвузлом душову кабінку. [PERSON] в мобільному телефоні показав фотографії тренажерів, які він бажає встановити, в Інтернеті знайшов їх креслення. Позивач закупив на фірмі «Кубок» по вул. Профінтерна метал, який разом з ним перевіз у двір його будинку, після чого за кресленнями з Інтернету вони виготовили дві стійки для присідань, дві лавки для жиму, лавку регульовану, 2 лавки для пресу під кутом, тренажер для жиму ногами, прилад для гіперекстензій, прилад для прав на біцепс, стійку для присідань зі штангою, шведську стійку, сім рукояток для тренажерів. Після виготовлення тренажери перевезли на якесь підприємство де працює [PERSON], та їх пофарбували у чорний колір. Після просушки тренажери перевезли в приміщення спортивного залу, де встановили, на той час на підлозі вже було постелене покриття. Також він разом з [PERSON] купував на ринку «Образцовий» водонагрівач, який він допомагав встановлювати в приміщенні залу. Зал для відкриття готувався для всієї сімї, для ведення сімейного бізнесу. Коли він допомагав встановлювати тренажери, в його присутність, було привезено тумби, які збирали та встановили між 2 та 3 поверхом. Також було придбано та встановлено в залі стійка ресепшн. Він був присутнім, коли робітники, які виконували замовлення позивача на виготовлення стійки ресепшн, здійснювали заміри та встановлювали її. Після відкриття спортивного залу [PERSON] виправляв недоліки, які були допущенні при виготовленні тренажерів, ремонтував їх. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач для організації сімейного бізнесу відкривав спортивний зал, разом з братом виготовляв тренажери за місцем проживання останнього. Він орендує по вул. Ломоносова, 33 цех. [PERSON] разом з [PERSON] привозив в цей цех тренажери, яких було приблизно 10 шт., та фарбували їх в чорний колір. Тренажери привозили за два рази, при цьому, останній раз він допомагав перевозити їх в приміщення залу по вул. Кірова, 50/1. Після відкриття спортивного залу він протягом двох тижнів, зранку, приходив займатися. Двері в зал йому відкривав позивач, потім той уходив і приходив відповідач. Гроші за зайняття він віддавав то позивачу, то відповідачу. Також з групами людей проводила зайняття дружина позивача. В його присутність був зламаний тренажер велосипед, позивач ремонтував його. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її чоловік, а відповідач є її сином. По вул. Кірова, 50/1 для влаштування сімейного бізнесу був відкритий тренажерний зал. Вона та її діти працювали там тренерами, але потім виник конфлікт. [PERSON] запропонував взяти в оренду третій поверх, але вони відмовилися, а відповідач погодився. Діти продовжили працювати в спортивному залі, а їх з чоловіком вигнали, посилаючись на те, що оренда приміщення оформлена на відповідача. Вона працювала тренером в різних клубах та завжди мріяла відкрити власний спортивний зал. Відповідач займався в бізнес школі, де [PERSON] проводив зайняття. Останній дав завдання розробити бізнес-план щодо відкриття належних йому приміщень. Син повідомив про це і вони з чоловіком зацікавилися та забажали відкрити в приміщенні по вул. Кірова 50/1 спортивний зал. В кінці 2014 року свекор [PERSON] показав їм з чоловіком приміщення та вони вибрали другий поверх. Приміщення було абсолютно пусте, в ньому знаходилися тільки умивальник та санвузол. Все обладнання встановлював та купував чоловік за їх гроші, яке заказував через мережу Інтернет та особисто, разом з братом, виготовляв тренажери. На підлогу було куплено покриття на весь зал. Також чоловік купував тумби, стійку ресепшн. Відповідач ніяких грошей на придбання тренажерів та обладнання для спортивного залу не надав. Якщо син і займав гроші у [PERSON], то їй не відомо на що він їх витрачав. У них з чоловіком були заощадження і ці гроші вони витратили на відкриття спортивного залу, придбання спортивних тренажерів, обладнання, так як планували, що це буде сімейний бізнес, а вона та діти будуть працювати тренерами. 05.02.2015 року відбулося відкриття спортивного залу. Вона працювала в залі до 30 вересня 2015 року кожен день. Діти працювали через день. Але потім, коли вони з чоловіком відмовилися брати в оренду третій поверх, відповідач їх вигнав. Коли спортивний зал готувався до відкриття вона говорила які тренажери слід придбати. Так, чоловік через Інтернет замовив та купив кросовер, грудь-дельти, згиб-розгиб стегна, тягу мязів, зведення мязів стегна, лавку регульовану, тягу з упором на груди, резинові покриття, гантелі, млинці. Разом з братом було виготовлено дві лавки для жиму, лавки під кутом, лавки для пресу, прилад для жиму ногами, регульовану лавку, шведську стінку, тренажер для вправ на біцепс, прилад для гіперекстензій. Також позивачем було куплено та встановлено водонагрівач, два вентилятора. Все обладнання, яке придбалося за їх заощадження, залишилося в залі і їм користується відповідач, вони з чоловіком нічого вивезти не змогли. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в кінці 2014 року позивач показував йому приміщення по вул. Кірова, 50/1, що знаходиться на другому поверсі, де хотів відкрити спортивний зал. На той час воно було абсолютно пусте. [PERSON] разом зі своїм братом робив тренажери, він часто заходив до [PERSON] та спостерігав за процесом їх виготовлення. Потім тренажери були перевезені в спортивний зал. Перед відкриттям він заходив в спортивний зал де бачив, що на підлозі було покриття, в залі встановлені тренажери, які були пофарбовані в чорний колір, також були встановлені шафки для роздягання, стійка. Встановлювали обладнання позивач зі своїм братом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем за придбані ним матеріали було особисто виготовлено наступні тренажері: 2 лавки для жиму лежачі, лавку для жиму під кутом, дві стійки для присідань зі штангою, прилад для жиму ногами, прилад для гіперекстензій, прилад для вправ на біцепс (лавка [PERSON]), лавку для преса під кутом 45, лавку для преса під кутом 30, лавку регульовану, рукоятки для тренажерів (різнохват), в кількості 7 шт., шведську стінку (зі зйомним турніком та бруссями). Вказане обладнання було завезено та встановлено в приміщенні за адресою м. Мелітополь, вул. Кірова ([PERSON] України) 50/1, де 05.02.2015 року відкрився тренажерний зал. 15.01.2015 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір поставки обладнання № 233 відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобовязання поставити [PERSON] обладнання (тренажери та спортивний інвентар) за ціною визначеною в специфікації, яка є невідємною частиною договору, а покупець зобовязується прийняти та сплатити комплект обладнання відповідно до умов договору та додатку до нього, при цьому здійснює авансовий платіж в розмірі 50% від загальної вартості обладнання згідно специфікації №1 на картковий рахунок постачальника. /а.с. 7-8/ Квитанцією ПАТ «ПриватБанк» підтверджується перерахування 24.12.2014 року грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 18000 грн. /а.с. 180 «а»/ Згідно специфікації №1 та акту прийому-передачі обладнання, що є додатком до вказаного договору, [PERSON] поставив [PERSON] наступні тренажери та спортивний інвентар: кросовер (блочна рама) в кількості 1 шт. за ціною 12000 грн., лавку регульовану 1 шт. за ціною 3250 грн., згиб-розгиб стегна 1 шт. за ціною 9100, груди-задні дельти 1 шт. за ціною 9200 грн., резинове покриття 500х500х20 50 шт. за ціною 115 грн. за штуку на суму 5750 грн., зведення-відведення мязів стегна 1 шт. за ціною 12000 грн., тягу з упором на груди 1 шт. за ціною 4600 грн., а також тягу мязів спини комбіновану з зазначенням ціни за 1 шт. - 1000 грн. /а.с. 9, 10/ При визначенні вартості тяги мязів спини комбінованої суд приймає до уваги зазначену ціну 1000 грн., а не 10\~000 грн., як посилається позивач, оскільки саме така ціна зазначена у специфікації до договору поставки № 233 та в акті прийому передачі обладнання від 15.01.2015 року. Будь-яких інших доказів що підтверджують вартість цього обладнання та спростовують зазначену у додатках до договору його ціну суду не надано, а тому доводи позивача щодо допущеної помилки у зазначенні ціни не можуть бути прийняті до уваги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що за проханням позивача, він разом з [PERSON] та його сином [PERSON], на початку 2015 року, на своєму автомобілі з причепом, їздив в м. Дніпропетровськ на якесь підприємство де виготовляють тренажери, де позивач придбав спортивне обладнання тренажери в кількості не менше 5 шт., які знаходилися у розібраному стані, а також резинове покриття квадратної форми приблизно 40х40 см, в кількості приблизно 50 шт. Назву тренажерів він не знає, але візуально зрозумів, що на них можна розробляти плечі, груди, ноги. Спортивне обладнання вони завантажили в причеп, при цьому, в його присутності, [PERSON] розрахувався з продавцем та передав йому гроші. [PERSON] тільки допомагав завантажувати тренажери, з продавцем не розраховувався. Тренажери позивач замовляв через мережу Інтернет, про що з ним вів розмову. По дорозі до м. Мелітополь, вони заїхали в м. Запоріжжя, де на Набережній зустрілися з чоловіком, який передав металеві гантелі, за які також розрахувався позивач в його присутності. Спортивне обладнання вони привезли в м. Мелітополь в приміщення, що знаходиться на другому поверху за адресою вул. Кірова,50/1, де [PERSON] влаштовував тренажерний зал для роботи всієї сімї, як сімейний бізнес, так як його жінка та сини займаються спортом. У вказаному приміщенні він бував декілька разів. Коли заходив перший раз, воно було абсолютно пусте, позивач разом з братом встановлював душову кабінку, роздягальню. Коли зайшов вдруге, на підлозі вже було покладено покриття, а потім завезені тренажери. Йому також відомо, що [PERSON] разом з братом виготовляв тренажери. Для організації роботи тренажерного залу [PERSON] підшукував приміщення ще з осені 2014 року, шукав його через оголошення в газетах, звертався з цього приводу і до нього. Товарним чеком №14 наданим позивачем підтверджується придбання 20.01.2015 року на ринку «Образцовий» у ФОП [PERSON] 4 електроконвектора 2 квт, вартістю 700 грн. на загальну суму 2800 грн., вентилятора вартістю 160 грн. та вентилятора на підлогу, вартістю 520 грн. /а.с. 11-12/ 12 січня 2015 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] в м. Маріуполь, млинці для грифа, а саме: 8 шт. вагою 0,5 кг. За ціною 32 грн. за 1шт. на суму 256 грн.; 8 шт. вагою 2,5 кг. За ціною 60 грн. за 1 шт. на суму 480 грн.; 8 шт. вагою 5 кг. за ціною 90 грн. на суму 720 грн.; 12 штук вагою 10 кг. за ціною 180 грн. за1 шт. на суму 2160 грн.; 12 шт. вагою 15 кг. за ціною 270 грн. на суму 3240 грн.; 12 шт. вагою 20 кг. за ціною 358,33 грн. на суму 4300 грн. на загальну суму 11156 грн., що підтверджується накладною №27 від 12.01.2015 року. /а.с. 13-14/. Наданим позивачем товарним чеком № 344 від 21.02.2015 року підтверджується здійснення оплати за придбання гантелей, а саме гантелі: 2шт. вагою 1 кг. за ціною 70 грн. за 1 шт. на суму 140 грн.; 2 шт. вагою 3 кг. за ціною 109 грн. за 1шт. на суму 218 грн., 4 шт. вагою 4 кг. за ціною 119 грн. за 1 шт. на суму 476 грн.; 2 шт. вагою 2 кг. за ціною 88 грн. за 1 шт. на суму 176 грн.; 2 шт. вагою 5 кг. за ціною 266 грн. за 1 шт. на суму 532 грн.; обруч 1 шт. вартістю 260 грн.; 2 пояси вартістю 220 грн. за 1 шт. на суму 440 грн.; килимок вартістю 220 грн. /а.с. 15/. Згідно видаткових накладних №№ 248, 249 від 10 січня 2015 року позивач [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] 63 тумби в роздягалку за ціною 380 грн. за 1 шт. на суму 23940 грн., стійку ресепшн вартістю 2900 грн. та здійснив їх оплату. /а.с. 17-18/. 10.01.2015 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] водонагрівач вартістю 1700 грн., що підтверджується накладною № 26. /а.с. 19-20/ Наданим позивачем товарним чеком №1 від 15.01.2015 року підтверджується придбання ним покриття площею 104 кв.м. вартістю 190 грн. за 1 кв.м. на суму 19760 грн. /а.с. 21-22/ Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оцінюючі надані суду докази суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності на вищезазначене майно у тому числі і за договором купівлі продажу. Надані позивачем копія договору поставки з додатками, накладні та товарні чеки є належними письмовими доказами на підтвердження придбання вищевказаного майна, що також узгоджується з показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. ст. 317, 319, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а частиною другою цієї статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. В судовому засіданні було встановлено, що виготовлене та придбане позивачем майно (тренажери та обладнання) знаходиться в приміщенні по вул. Кірова, 50/1 в м. Мелітополі, було завезене та встановлено позивачем при відкриття тренажерного залу, що також підтверджено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції від 18.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні ухвали Мелітопольського міськрайонного суду № 320/8797/15-ц про накладання арешту на майно, з якого вбачається, що майно, вказане позивачем в позовній заяві знаходиться в приміщенні за адресою м. Мелітополь, вул. Кірова, 50/1, яке передане в тимчасове платне користування [PERSON] за договором найму (оренди) та на нього накладено арешт. /а.с. 151-152/ Це свідчить про те, що на час виконання ухвали суду майно було в наявності та перебувало в користуванні відповідача. Обставин, що свідчать про наявність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, позивач, як власник вищезазначеного майна має право на захист свого права від порушення з боку відповідача, який користується цим майном без належної правової підстави, шляхом витребування від нього спірного майна, яке вибуло із володіння [PERSON] і знаходиться у [PERSON] Вирішуючи питання про обсяг майна, що підлягає поверненню суд вважає, що вимоги позивача про витребування 13 пар гантелей вагою від 10 до 30 кг на загальну суму 9000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано достовірних доказів їх придбання. Надана позивачем квитанція про переказ грошових коштів в розмірі 9000 грн. на адресу [PERSON] не підтверджує придбання [PERSON] саме 13 пар гантелей різної ваги. Для підтвердження ціни належного позивачу майна (спортивного інвентарю та обладнання для тренажерного залу) останнім було проведено незалежну оцінку цього майна станом на 15.12.2015 року, якою визначено його ринкову вартість. Суд приймає висновки цього звіту як належний доказ ціни витребуваного майна згідно якого: вартість лавки для жиму лежачі становить 2969 грн. за 1 шт. (дві на суму 5938 грн.); лавки для жиму під кутом 5512 грн.; приладу для жиму ногами 11011 грн.; приладу для гіперекстепнзій 2301 грн.; приладу для вправ на біцепс (лавка [PERSON]) 2342 грн.; лавки для преса під кутом 30 2437 грн.; рукоятки для тренажерів (різнохват) 244 грн. за 1 шт. (7 шт. на суму 1708 грн.); шведської стінки (зі зйомним турніком та бруссями) - 2482 грн.; млинців для грифа вагою 2,5 кг.- 34 грн. за 1 шт. (8 шт. на суму 272 грн.); млинців для грифа вагою 5 кг. 63 грн. (8 шт. на суму 504 грн.); млинців для грифу вагою 10 кг. 113 грн. за 1 шт. (12 шт. на суму 1356 грн.); млинців для грифу вагою 20 кг. 181 грн. за 1 шт. (12 шт. на суму 2172 грн.); гантелей вагою 1 кг. 67 грн. за 1 шт. (2 шт. на суму -134 грн.); гантелей вагою 2 кг. 82 грн. за 1 шт. (2 шт. на суму 164 грн.); гантелей вагою 3 кг. 93 грн. за 1 шт. (2 шт. на суму 186 грн.); гантелей вагою 4 кг. 111 грн. за 1 шт. ( 4 шт. на суму - 444 грн.); гантелей вагою 5 кг. 248 грн. за 1 шт. (2 шт. на суму 496 грн.); поясу 420 грн. за 1 шт.; електроконвектора 2 кв. 654 грн. за 1 шт. (4 шт. на суму 2616 грн.); вентилятору 125 грн.; вентилятору на підлогу 226 грон. за 1 шт. ( 2 шт. на суму 452 грн.); водонагрівача 1632 грн.; стійки ресепшн 2708 грн. Вартість стійки для присідань зі штангою вказана позивачем 7000 грн. за 2 шт., тобто 3500 грн. за 1 шт., проте згідно висновками звіту з оцінки майна ринкова вартість цієї стінки становить 3705 грн. за 1 шт., тобто 7410 грн. Вартість лавки для пресу під кутом 45 вказана позивачем 3000 грн., проте згідно висновками звіту з оцінки майна ринкова вартість цієї лавки становить 3159 грн. Вартість лавки регульованої вказана позивачем 3000 грн., проте згідно висновками звіту з оцінки майна ринкова вартість цієї лавки становить 3700 грн. Вартість млинців для грифа вагою 0,5 кг. за 1 шт. вказана позивачем 32 грн. за 1 шт. (8 шт. на суму 256 грн.), проте згідно висновками звіту з оцінки майна ринкова вартість цих млинців становить 40 грн. (8 шт. на суму 320 грн.). Вартість обручу вказана позивачем 260 грн., проте згідно висновками звіту з оцінки майна його ринкова вартість становить 287 грн. Вартість килимка вказана позивачем 220 грн., проте згідно висновками звіту з оцінки майна його ринкова вартість становить 271 грн. Вартість тумби ( шафка для одягу) вказана позивачем 380 грн. за 1 шт. ( 63 шт. на суму 23940), проте згідно висновками звіту з оцінки майна її ринкова вартість становить 451 грн. за 1 шт. ( 63 шт. на суму 28413 грн.). Вартість покриття прорезиненого площею 104 кв.м. вказана позивачем 190 грн. за кв. м. на загальну суму 19760 грн., проте згідно висновками звіту з оцінки майна його ринкова вартість за 1 кв.м. становить 280 грн. Враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених особою позовних вимог, а позивачем зазначена ціна стійки для присідань, лавки для пресу під кутом 45, лавки регульованої, млинців для грифа вагою 0,5 кг., обручу, килимка, тумби (шафка для одягу), покриття прорезиненого менше ніж вартість визначена звітом про оцінку майна, застосуванню належить ціна визначена позивачем відповідно до наданих ним письмових доказів щодо придбання та вартості цього майна. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що тренажери та все обладнання тренажерного залу було придбано ним за кошти, надані [PERSON] в позику. Проте, жодного належного доказу на підтвердження придбання відповідачем майна, яке зазначено позивачем в позовній заяві та було встановлено в тренажерному залі суду не представлено. Надану відповідачем копію видаткової накладної /а.с. 181/ суд не приймає як доказ набуття ним права власності на зазначений в ній товар. Ця накладна не містить будь-яких підтверджень видачі її ФОП [PERSON], з її змісту не вбачається, що за товар було фактично сплачено грошові кошти, відповідний договір, на яке йде посилання в накладній суду не надано. Надана позивачем квитанція про придбання 3 поясів для пауерлифтинга за ціною 600 грн. на суму 1800 грн. /а.с. 115/ не має значення по даній справі, оскільки не є предметом спору, позивач про витребування цього майна питання не порушує. Та обставина, що відповідачем укладено договір оренди приміщення тренажерного залу та він зареєстрований як ФОП з видом діяльності діяльність спортивних залів не свідчить про набуття останнім права власності на майно, придбаного за рахунок іншої особи. Третя особа [PERSON] також не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що спортивний інвентар та обладнання, що знаходиться в приміщенні тренажерного залу по вул. Кірова, ([PERSON] України), 50/1 та є предметом спору належить йому. Надання [PERSON] в борг відповідачу грошової суми, свідчить про наявність між ним та [PERSON] лише грошових зобовязань за договором позики, а не про набуття права власності на відповідне майно на підставах визначених законом. Надана третьою особою [PERSON] виписка з банківського рахунку про зняття ним 02.09.2014 року грошових коштів в сумі 149999 грн. на підтвердження доводів щодо передачі цих грошових коштів в борг відповідачу 20.11.2014 року особливого значення по справі не має, оскільки боргові зобовязання [PERSON] перед [PERSON] ніким не оспорюються та не є предметом спору. Укладений між відповідачем та третьою особою договору оренди спортивного обладнання, на який посилається відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], також не є доказом придбання останнім майна, що є предметом спору та набуття на нього права власності. Посилання представника відповідача на те, що надані позивачем чеки та накладні не є належними доказами придбання майна суд вважає недоречними. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимогами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Чеки та накладні, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог містять інформацію щодо придбання ним відповідного майна, яке є предметом спору, у осіб, що здійснюють його продаж, що також узгоджується і з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на невідповідність договору поставки обладнання вимогам закону, оскільки укладений не з особою, що здійснює підприємницьку діяльність. Проте, зазначений договір його сторонами не оспорювався, зміст та умови цього договору відповідають волі сторін, що його уклали, які є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Цей договір укладений у письмовій формі відповідає загальним положенням про договір, а тому суд визнає його як письмовий доказ на підтвердження придбання позивачем тренажерного обладнання. Посилання представника відповідача на відсутність товарної накладної при прийомі - передачі обладнання в даному випадку недоречно, оскільки як вбачається із змісту договору він укладений між фізичними особами. Проте, виконання цього договору [PERSON] та [PERSON] підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] В поясненнях представник відповідача посилався на те, що тренажери та обладнання вже знаходилося в спортивному залі на час вирішення питання щодо придбання його в оренду. Проте, ці доводи спростовуються наданими суду доказами, показаннями свідків, представленими та оглянутими судом фотографіями. /а.с. 129,135/. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача також посилається на те, що перелічене позивачем майно не визначено індивідуальними ознаками, а тому відсутні підстави вважати, що в спортивному залі знаходиться саме те обладнання, яке зазначає позивач. Між тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що тренажери та спортивне обладнання було вивезено або завезене відповідачем після його встановлення позивачем в спортивному залі на час відкриття цього залу, суду не надано. Суд критично відноситься к доводи представника відповідача про те, що спортивний інвентар, інше обладнання, меблі було завезено та встановлено в приміщенні тренажерного залу [PERSON], оскільки вони не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам та знаходяться в протиріччі з доводами самого відповідача про те, що обладнання придбалося ним за грошові кошти надані третьою особою. Посилання представника відповідача та третьої особи [PERSON] як на підставу відмови у позові на те, що позов предявлено не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом, оскільки власником майна є останній, суд вважає необґрунтованими. Третя особа [PERSON] не довів свого права власності на майно що витребується позивачем, це майно знаходиться в користуванні відповідача в приміщенні, яким він користується на законних підставах, а тому [PERSON] і повинен відповідати за позовом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1652 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial