Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь 7679,33 грн., що становить ? частину понесених нею додаткових витрат на повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах з жовтня 1999 року по квітень 2001 року. Шлюб між ними розірвано за рішенням суду у 2001 році. Від даного шлюбу у них [INFO] рокународився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. На даний час дитина є повнолітньою, однак навчається в Харківському Національному університеті міського господарства ім.О.М.Бекетова на денній формі навчання, стипендію не отримує. Вона витрачає кошти на придбання одягу та взуття для сина, постійно надає йому кошти на харчування, проїзд до навчального закладу, на придбання необхідних навчальних матеріалів та засобів, канцтоварів, ліків, придбала дитині окуляри (1630 грн.), забезпечила предметами побуту. З метою нормального розвитку сина купила йому мобільний телефон, який задовольняє потреби в успішному виконанні навчальної програми (8500 грн.), а для успішного результату з ЗНО для вступу до ВНЗ сплачувала за додаткові заняття з української мови, хімії та математики. Крім того, з серпня 2017 року самостійно сплачує за проживання [PERSON] в гуртожитку, вартість якого 440 грн. щомісячно. Батько дитини участі у додаткових витратах не приймав, хоча заздалегідь був повідомлений про це. Син потребує матеріальної допомоги та знаходиться на утриманні позивача, яка зі своїх доходів не може повністю забезпечити його всім необхідним. Крім заробітної плати у неї інших доходів не має та на її утриманні перебуває ще син [PERSON], [INFO]. Відповідач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області і отримує пенсію за вислугу років та одержує заробітну плату, у зв'язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину, але в добровільному порядку не має наміру компенсувати додаткові витрати на дитину. Сторони у судове засідання не з'явились, але до суду надійшли їх письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач на позовних вимогах наполягає, а відповідач позов не визнає.Третя особапроти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Великописарівського районного управління юстиції в Сумській області 09 серпня 2000 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Великописарівського районного управління юстиції 17 квітня 2001 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON]розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №26 від 17 квітня 2001 року (а.с.3). З довідки Харківського національного університету міського господарства імені О.М.Бекетова за №1586 від 13.06.2018 слідує, що [PERSON], дійсно є студентом 1 курсу Харківського національного університету міського господарства імені О.М.Бекетова денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021. Стипендію не отримує, мешкає в гуртожитку (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої Великописарівською селищною радою Великописарівського району Сумської області за №1258 від 06.06.2018 [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і має слідуючий склад сім'ї: син (студент) - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO](а.с.5). З довідки про доходи за №135 від 15.06.2018 слідує, що [PERSON] дійсно працює у Великописарівській районній раді з 08.07.2014 та за період з серпня 2017 по травень 2018 отримала заробіток в загальному розмірі 62670,65 гривень (а.с.7). На протязі 2017 - 2018 років позивачка фактично понесла витрати на дитину в такому розмірі: - 07.02.2017 було сплачено 1630,00 грн. за окуляри; - 16.06.2017 було сплачено 8448,66 грн. за мобільний телефон; - протягом 2017-2018 років було сплачено 5280,00 грн. за проживання в гуртожитку. Загальна вартість понесених позивачкою додатковим витрат на дитину склала 15480 грн., що підтверджується квитанціями, рецептом на окуляри. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст.199 СК України). Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються гл.16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Вимоги щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина не відносяться до диспозиції ст.199 СК України. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц. Отже, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, так як позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: dismissed