Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи яку зазначив, що з відповідачкою по справі він перебуває в шлюбі, який не розірвано. За час перебування у шлюбі, ними було придбано майно, а саме: земельна ділянка, загальною площею 1,0000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3223151000:04:061:0014 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №302493, виданий 01.02.2005р.) та земельна ділянка, загальною площею 0,6000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3223151000:04:072:0006 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №300519, виданий 01.02.2005р.). На даний час виникло питання про розділ даного майна, але відповідачка добровільно відмовляється його розділити, ставить під сумнів право позивача, як співвласника, а тому він просить в судовому порядку визнати вказане майно спільною сумісною власністю сторін по справі, та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, оскільки майно придбано в час сумісного проживання, коли сторони вели спільне господарство. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог, подавши письмове заперечення та вказавши, що дійсно спірні земельні ділянки набуті сторонами під час сумісного проживання, але не за їх кошти, а за кошти отримані відповідачкою від [PERSON] в рамках виконання Договору про спільну діяльність від 01.10.2004 р. Вислухавши представника позивача, відповідача, встановивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Обухівського району, 16.09.1995р. було укладено шлюб між сторонами (а.с.4). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №302493 від 01.02.2005р. відповідач [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 1,0000 га, що розташована: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3223151000:04:061:0014 (а.с. 7-8). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №300519 від 01.02.2005р. відповідач [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 0,6000 га, що розташована: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3223151000:04:072:0006 (а.с.5-6). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а ст. 61 Сімейного кодексу України встановлюється, що об'єктами права сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, втому числі об'єкти нерухомого майна. Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати, окрім обсягу спільно нажитого майна, також і джерело його придбання. Відповідно до пункту 1.1. та пункту 1.2. Договору про спільну діяльність від 01.10.2004р. його сторони - [PERSON] та [PERSON] - поєднували спільні зусилля, а саме: грошові внески [PERSON] та професійний досвід [PERSON] для досягнення спільної мети - отримання прибутку від продажу земельних ділянок, після набуття [PERSON] права власності на ділянки згідно із законом, та розподіл отриманого прибутку (а.с.25-28). Для виконання Договору про спільну діяльність від 01.10.2004р. відповідач отримала від [PERSON], грошові кошти у сумі 54500,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою від 21.10.2004 р. (а.с.29), що визнається та не оспорується сторонами в судовому засіданні. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у розрізі визначення правового режиму коштів, за які придбавалися спірні земельні ділянки, як особистої власності відповідача, суд дійшов висновку про доведеність вказаних обставин щодо статусу спірних земельних ділянок, як майна, що є особистою власністю одного з подружжя , а саме - [PERSON]. Наразі, вказані обставини є підставою до виключення спірних земельних ділянок із складу спільного майна подружжя, а тому, спірні земельні ділянки не підлягають поділу, як спільна сумісна власність подружжя.

Outcome: dismissed