Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач у травні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 151\~190,47 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 2008-071 від 17.04.2008 року[PERSON] отримав кредит у сумі 21\~000,00 доларів США зі сплатою за користування ними відсотків, проте в порушення умов договорів свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до [PERSON], що випливають зі згаданих договорів, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки № 2008/071-1 від 03.06.2008 року; [PERSON] договору поруки № 2008/071-2 від 04.06.2008 року; [PERSON] та [PERSON] договорів поруки № 2008/071-2, №2008/071-1 від 17.04.2008 року та з ПАТ Акцент - Банк № 167 від 20.10.2010 рокуу звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. З урахування викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь банку заборгованість за кредитними договорами у розмірі 151\~190,47 грн., 1\~950,00 грн., з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно 200 грн. та судові витрати. 29 червня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було постановлене заочне рішення по справі № 0417/2-1694/2011 яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі. 16 вересня 2016 року до Індустріального районного суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 29 червня 2011 року по цивільній справі № 0417/2-1694/2011. Ухвалою Індустріального районного суду від 23 вересня 2016 року заочне рішення по цивільній справі № 0417/2-1694/2011 від 29 червня 2011 року було скасоване. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на сплив строку дії договору поруки за кредитним договором. Відповідачі [PERSON] акціонерне товариство Акцент-Банк, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання у справі не зявилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення, представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 2008-071 від 17.04.2008 року[PERSON] отримав кредит у сумі 21\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 16.12.2010р. склала 151\~190,47 грн. Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки № 2008/071-1 від 03.06.2008 року; [PERSON] договору поруки № 2008/071-2 від 04.06.2008 року; [PERSON] та [PERSON] договорів поруки № 2008/071-2, №2008/071-1 від 17.04.2008 року та з ПАТ Акцент - Банк № 167 від 20.10.2010 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи вище викладене, з огляду на норму ст. 559 ЦК України умови договору поруки до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Представник відповідача [PERSON] звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують направлення позивачем вимоги до відповідача [PERSON] як до поручителя. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial