Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 02.02.2010 року працював головним інженером проекту ДП ПАТ «Сумбуд» «Проектно-технологічного підприємства «Сумбудпроект», а наказом №11 від 30.04.2014 р. був переведений на посаду головного архітектора проекту. Наказом від 13.10.2016 року № 90к був звільнений з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем не були враховані обставини, які дають йому переважне право на залишення на роботі. Просив поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, пояснив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки не було враховано його переважене право на залишення на роботі, а саме те, що він має на утриманні дружину інваліда 1 групи та до виходу на пенсію за віком йому залишалося декілька місяців. Пояснив також, що, на його думку, згоди профспілкового комітету на його звільнення не було, оскільки голосування на засіданні профкому не проводилося, та рішення щодо надання згоди на його звільнення не приймалося. Вважав, що скорочення штату не відбулося, і скрутного становища на підприємстві не існувало, натомість у новому штатному розкладі, що вводився в дію після його звільнення, передбачені нові посади. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав, що звільнення проведено на законних підставах, з дотриманням встановленого законом порядку. Пояснив, що перед звільненням це питання розглядалося на засіданні профспілкового комітету, який надав свою згоду, крім того, позивачу не пропонувалися інші посади, оскільки не було вакантних посад на підприємстві. В той же час у зв'язку із змінами в організації виробництва та скорочення штату працівників посада, яку обіймав позивач, підлягала скороченню, і в новому штатному розкладі, що вступив у дію з 2016 року і діє на підприємстві до теперішнього часу, не передбачена. Крім того, у зв'язку з тим, що скорочувалася лише посада з апарату управління, яку займав саме позивач, норма закону про переважене право на залишення на роботі не могла бути застосована у даному випадку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, та з 02.02.2010 року працював головним інженером проекту ДП ПАТ «Сумбуд» «Проектно-технологічного підприємства «Сумбудпроект», а наказом №11 від 30.04.2014 р. був переведений на посаду головного архітектора проекту. Наказом від 13.10.2016 року № 90к був звільнений з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників (а.с.8-10, 12). Як вбачається з наказу від 09.08.2016 року № 33, у зв'язку з складним фінансово-господарським становищем підприємства, відсутністю коштів та резервів, внаслідок чого неможливо сформувати фонд оплати праці, на підставі протоколу № 6 засідання правління ПАТ «Сумбуд» від 01.07.2016 р., вирішено внести зміни до штатного розпису ДП ПАТ «Сумбуд», скоротивши посаду головного архітектора проекту, яку обіймав позивач. (а.с.56). Як вбачається із Статуту підприємства, де працював позивач, ДПТП «Сумбудпроект» ПАТ «Сумбуд» є дочірнім підприємством і підпорядковується в своїй діяльності ПАТ «Сумбуд». Відповідно до п. 6.2. Статуту начальник є підзвітним Правлінню ПАТ «Сумбуд», несе відповідальність за результати виробничо-господарської діяльності (а.с.77-82). Питання про внесення змін до штатного розпису ДПТП «Сумбудпроект» ПАТ «Сумбуд» у зв'язку з погіршенням фінансового становища на підприємстві, було розглянуто 01.07.2016 р. на засіданні Правління ПАТ «Сумбуд», що підтверджується протоколом № 6 (а.с.55). В штатному розписі від 02.15.2015 року, що діяв на час роботи позивача, посада головного архітектора проекту віднесена до посад апарату управління (а.с.83). В штатному розписі від 09.08.2016р., що вводиться в дію з 15.10.2016 року, зокрема, в апараті управління, така посада як головний архітектор проекту, відсутня (а.с.57), натомість, введена посада юрисконсульта. 09.08.2016 року позивач письмово під особистий підпис був попереджений про наступне звільнення, і йому повідомлено, що на даний момент на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу. (а.с.59). 20.09.2016 р. начальник підприємства ДП ПАТ «Сумбуд» звернувся з поданням до голови профспілкового комітету ДПТП «Сумбудпроект» про надання згоди на звільнення головного архітектора проекту [PERSON] ), в якому зазначалося також, що при розгляді даного питання необхідно врахувати, що працівник [PERSON] не підпадає під перелік працівників, передбачений ст. 42 КЗпП України та інших нормативно-правових актів, якими передбачене переважне право на залишення на роботі (а.с.60). Профспілковий комітет ДПТП «Сумбудпроект» ПАТ «Сумбуд» надав згоду на засіданні 20.09.2016 року розглянув зазначене подання адміністрації підприємства та надав згоду на звільнення головного архітектора проекту [PERSON] у зв'язку із скороченням даної посади (протокол засідання № 3 від 20.09.2016 року) (а.с.85). Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету, на якому був присутній та надав свої пояснення також [PERSON], це питання було предметом обговорення, і двоє із присутніх членів профспілкового комітету із трьох присутніх проголосували за те, щоб підтримати подання адміністрації (а.с.85). Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків у судовому засіданні. Так, [PERSON] пояснила, що вона є членом та була присутня на засіданні профспілкового комітету, де обговорювали питання про надання згоди на звільнення [PERSON] Крім неї були присутні член профспілки [PERSON], голова профспілкового комітету [PERSON] та [PERSON] Розглядали подання адміністрації, їм було надано подання та протокол засідання правління ПАТ «Сумбуд» про причини скорочення посади, а саме: у зв'язку із скрутним фінансово-господарським становищем на підприємстві. [PERSON] та [PERSON] проголосували «за», а [PERSON] - «проти». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головою профспілкового комітету та інспектором з кадрової роботи. На розгляд профспілкового комітету директор підприємства подав подання про надання згоди на звільнення [PERSON], і на засіданні 20.09.2016 року воно було розглянуте. Був наданий також протокол засідання правління № 6 ПАТ «Сумбуд», в якому зазначалося про скрутне фінансово-господарське становище на підприємстві і необхідність скорочення посади. Заслухали [PERSON], який був проти скорочення посади, а також членів профспілкового комітету [PERSON], який також був проти, і [PERSON], яка підтримала подання. Голосували двома голосами проти одного за надання згоди на звільнення. Пояснила також, що на підприємстві дійсно відбувалося погіршення фінансово-господарського стану, оскільки заробітна плата працівникам виплачувалася останнім часом нерегулярно, із затримкою та не в повному обсязі, в деякі періоди встановлювався і неповний робочий тиждень працівників. Протокол засідання профспілкового комітету був виготовлений не одразу, і це було пов'язано із її відпусткою, але керівнику вона доповіла усно в день проведення засідання. Свідок [PERSON] пояснив суду, що був присутній як член профспілкового комітету на його засіданні 20.09.2016 р., де обговорювали питання про надання згоди на звільнення [PERSON] у зв'язку із скороченням його посади. Надали для ознайомлення протокол засідання правління № 6 ПАТ «Сумбуд», в якому зазначалося про скрутне фінансово-господарське становище на підприємстві і необхідність скорочення посади. Особисто він був проти звільнення, оскільки вважав, що на підприємстві немає скрутного становища. Вважає, що голосування не проводилося. Протокол також не був виготовлений одразу. Як вбачається з копії сторінок журналу вхідної кореспонденції (а.с.62-64), профспілковий комітет у встановлений ст. 43 ч. 5 КЗпП України триденний строк з дня прийняття рішення про надання згоди на звільнення працівника [PERSON] не повідомив власника про прийняте рішення у письмовій формі. Відповідно до наказу № 36 від 19.08.2016 року у зв'язку з виявленою невідповідністю назв посад деяких працівників Національному класифікатору України ДК 003:2010 з 19.08.2016 року внесені зміни до діючого штатного розпису, які стосувалися зміни назв посад працівників. Як вбачається з наданих суду наказів про прийняття на роботу, переведення працівників за період з моменту попередження позивача про його наступне звільнення у зв'язку із скороченням його посади 09.09.2016 р. і до моменту його звільнення 13.10.2016 року, нові працівники на роботу на підприємство не приймалися. Мали місце переміщення (переведення) працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на інші посади в межах підприємства, але ці накази датовані 08.08.2016 року, тобто до того, як позивач був попереджений про наступне звільнення та видання наказу про скорочення його посади. Відповідно до ст. 40 ч. 1 п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника, як передбачено ст. 43 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 ч. 5 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Даною нормою визначені категорії таких працівників. Згідно з ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Оскільки встановлено, що в період з моменту попередження працівника [PERSON] про скорочення його посади та видання відповідного наказу і до його звільнення на підприємстві були відсутні вакантні посади як в апараті управління, так і інші, на думку суду, запропонувати йому іншу посаду власник не мав можливості. Крім того, норма закону, передбачена ст. 42 КЗпП України, не може бути застосована у випадку звільнення позивача, оскільки скороченню підлягала лише одна посада з апарату управління, і інші працівники не претендували на реалізацію переважного права залишення на роботі. Суд не може погодитися із доводами позивача про те, що фактично на підприємстві були відсутні ознаки скрутного фінансово-господарського становища, а отже, і для скорочення, у зв'язку з цим, посади, яку обіймав позивач. Позивачем не спростовані надані відповідачем докази на підтвердження зазначених обставин: протокол № 6 від 01.07.2016 р. засідання Правління ПАТ «Сумбуд», наказ від 09.08.2016 року № 33 про скорочення штату працівників, протокол засідання профспілкового комітету № 3 від 20.09.2016 року, покази свідків [PERSON], [PERSON], проаналізовані у судовому засіданні. Таким чином, наведеними доказами, проаналізованим у судовому засіданні, підтверджується, що позивач був звільнений у відповідності до вимог закону, доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обставин, викладених в позові, позивач суду не надав. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed