Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач у серпні 2014 р. звернувся до суду з первісними позовними вимогами про солідарне стягнення з відповідачів заборгованість по кредиту на загальну суму 337 004,84 грн. за період з 14.11.2009 р. по 17.01.2014 р. та судовий збір. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що 15.07.2004 року було укладено Рамкову угоду № 1987, із змінами та доповненнями до неї від 18.12.2006 р., від 30.03.2006 р., від 18.02.2008 р. та Договори про надання траншів № 1.28714/1987 від 18.12.2006 р., № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. та № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р., укладених між ЗАТ «ПроКредит Банк» правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON], відповідно до яких останньому були надані кредити. На підставі Договору про надання траншу № 1.28714/1987 від 18.12.2006 р. видано в сумі 50 000 доларів США строком на 36 місяців зі сплатою 15 % річних, згідно Договору № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. видано в сумі 50 000 доларів США строком на 48 місяців зі сплатою 13 % річних та згідно Договору про надання траншу № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р. видано 40 000 доларів США строком на 48 місяців зі сплатою 13 % річних. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань по кредитних договорах, 18.02.2008 р. між банком та відповідачкою [PERSON] був кладений договір поруки № 1987-ДП3 та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 1987-ДП4, відповідно до яких останні зобов'язалися відповідати солідарно перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] Позивач зазначає, що Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13.04.2010 р. за результатами розгляду справи № 2-594/10 було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитними договорами в розмірі 1 178 860,47 грн., яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2010 р. залишено без змін. Проте, судове рішення відповідачами не було виконано, розмір заборгованості за кредитним договором постійно зростає, за рахунок щомісячного нарахування відсотків за неправомірне користування кредитами. 16.09.2014 р. до суду надійшла нова редакція позовної заяви, відповідно до якої позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 14.04.2010 по 14.01.2014 р. по процентам за неправомірне користування кредитами: по Договору про надання траншу № 1.28714/1987 від 19.12.2006 р., яка станом на 14.01.2014 р. становить 71 314,11 грн.; по Договору про надання траншу № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. - 136 848,07 грн.; по Договору про надання траншу № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р. станом на 14.01.2014 р. - 111 078,64 грн., що разом становить 319 240,82 грн. та судовий збір. 03.12.2014 р. в судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подав зустрічний позов, посилаючись на те, що дійсно між Банком та його довірителькою був укладений договір поруки, проте, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2010 р. в солідарному порядку стягнута заборгованість, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2010 р. залишено без змін, а тому, на думку представника, строк виконання основного зобов'язання настав саме з цього часу. Представник відповідачки вважає, що шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя закінчився 06.01.2011 р., а тому саме з цього часу порука за основним зобов'язанням вважається припиненою, при цьому, жодної письмової вимоги Банк на адресу відповідачки щодо виконання зобов'язань не направляв. Представник відповідачки просить суд визнати Договір поруки № 1987-ДП4 від 18.02.2008 р. припиненим та стягнути з Банку судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, у задоволенні основного просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні основний позов не визнала, не заперечувала проти задоволення зустрічного. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (т. 1 а.с. 175, 199, 201, т. 2 а.с. 3), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах доказів. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що основний позов підлягає задоволенню , у зустрічному слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що ПАТ «ПроКредит Банк» є правозаступником ЗАТ «ПроКредит Банк». В судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] 15 липня 2004 року було укладено Рамкову угоду № 1987, із змінами та доповненнями до неї від 18.12.2006 р., від 30.03.2006 р., від 18.02.2008 р. та Договори про надання траншів № 1.28714/1987 від 18.12.2006 р., № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. та № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р. На підставі Договору про надання траншу № 1.28714/1987 від 18.12.2006 р. відповідачу [PERSON] видано в сумі 50 000 доларів США строком на 36 місяців зі сплатою 15 % річних, згідно Договору № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. видано в сумі 50 000 доларів США строком на 48 місяців зі сплатою 13 % річних та згідно Договору про надання траншу № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р. видано 40 000 доларів США строком на 48 місяців зі сплатою 13 % річних. Встановлено, що в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань по кредитним договорам, 18.02.2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 1987-ДП3 та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 1987-ДП4, відповідно до яких поручителі зобов'язалися відповідати солідарно перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] Встановлено, що позивач свої зобов'язання по кредиту виконав належним чином, що підтверджено в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] Проте, оскільки за відповідачами утворилась значна заборгованість по кредиту, позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з відповідним позовом та рішенням суду від 13.04.2010 р. за результатами розгляду справи № 2-594/10 в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитними договорами в розмірі 1 178 860,47 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2010 р. вказане вище рішення районного суду залишено без змін (т. 1 а.с. 29-31, 32). Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Встановлено, що відповідно до п. 8 Договору про надання траншу від 18.02.2008 р., договір діє протягом усього строку користування кредитом до моменту повного і належного виконання Сторонами своїх зобов'язань та реалізації прав за цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що відповідно до п. 4 Договору про надання траншу від 18.02.2008 р., повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком. Проте, встановлено, що судове рішення, яке набуло чинності, відповідачами до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, у зв'язку з чим у період з 14.04.2010 по 14.01.2014 р. за відповідачами утворилась заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитами: по Договору про надання траншу № 1.28714/1987 від 19.12.2006 р., яка станом на 14.01.2014 р. становить 71 314,11 грн.; по Договору про надання траншу № 1.37203/1987 від 18.02.2008 р. - 136 848,07 грн.; по Договору про надання траншу № 1.37341/1987 від 29.02.2008 р. станом на 14.01.2014 р. - 111 078,64 грн., що разом становить 319 240,82 грн. Відповідно до ч. 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Так, представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності початок якого обраховувався з 13.04.2010 р. та у зустрічному позові просив визнати договір поруки припиненим, у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, який відраховувався з дня вступу рішення районного суду в силу, а саме: з 06.08.2010 р. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 4.1. Договору поруки, порука діє з моменту укладення Договору протягом усього часу дії , встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, належного виконання усіх зобов'язань позичальника (т. 1 а.с. 21). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Встановлено, що Банком направлено [PERSON] вимоги № 6822, № 6831, №6832 від 14.05.2009 року про виконання зобов'язань за Договором поруки, які були отримані нею 21.05.2009 року (т. 2 а.с. 10-14). Згідно п. 4.4. Договору поруки усі повідомлення один одному вважатимуться отриманими адресатом, якщо вони були відправлені на вказану у Договорі адресу або іншу адресу, про яку відправник був попередньо письмово повідомлений і якщо з моменту відправлення минуло 5 (п'ять) календарних днів. При цьому, відповідно до вказаного вище п. 4.1. Договору поруки, непред'явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки (т. 1 а.с. 21). Як встановлено судом, присуджена до стягнення в примусовому порядку з відповідачів заборгованість до теперішнього часу не стягнута, відповідачами судове рішення в повному обсязі не виконано, має місце лише часткове погашення заборгованості шляхом реалізації майна 02.08.2013 р., а саме: гаражного боксу вартістю 33 922,00 грн. та транспортного засобу - автомобіля вартістю 11 331,84 грн. (т. 1 а.с. 204-206). Крім того встановлено, що відповідно до Постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 08.10.2014 р. про закінчення виконавчого провадження відносно боржника [PERSON], частина боргу була погашена у наступному співвідношенні: 10.12.2013 р. борг - 33 922,00 грн.; 11.12.2013 р. - виконавчий збір 3 392,20 грн. та 11.12.2013 р. - втирати на проведення виконавчих дій - 129,80 грн. (т. 1 а.с. 181). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порядку виконання виконавчого документа № 2-594/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва частково сплачено борг на загальну суму 97 613,47 грн., при цьому, сама пізніша квитанція про сплату цього боргу від 29.03.2012 р. (т. 1 ас. 182, 187). Тобто, має місце виконання відповідачами основних зобов'язань по договорам, в тому числі відповідачкою [PERSON] до грудня 2013 р., у зв'язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду з вказаними вище позовними вимогами, також відсутні правові підстав вважати, що позивач пропустив строк позовної давності відносно поручителя, а саме: відповідачки [PERSON], яка частково ще у 2013 р. сплатила борг з виконання виконавчого листа, а тому договір поруки має бути визнаний припиненим. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі, які є солідарними боржниками, не в повному обсязі виконали судове рішення, у зв'язку з чим за останніми утворилась заборгованість по сплаті процентів, яка підлягає примусовому стягненню, а тому суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим основний позов підлягає повному задоволенню, при цьому, зустрічний позов підлягає відхиленню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України,

Outcome: approved