Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 листопада 2007 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року у сумі 84 322 доларів США 22 центів, що згідно курсу НБУ (1$ за 7,9930 гривень) станом на 10 січня 2014 року становить 673 987 гривень 50 копійок плюс нарахована пеня у сумі 95 689 гривень 32 копійки на предмет іпотеки: квартира [ADDRESS] та належить: [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05 жовтня 2004 року за р. № 2332, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05 жовтня 2004 року за р. № 159079, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15 жовтня 2004 року за р. № 1130, визначивши спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчий дій; стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 листопада 2007 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0426/07/01-CL, відповідно до умов якого банком було відкрито позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у сумі 70 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення по 08 листопада 2012 року зі сплатою 13 процентів річних за його користування. У забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки (штраф, пеня) відповідачем [PERSON] між позивачем та відповідачами 08 листопада 2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 08 листопада 2007 року за реєстровим № 7463. У відповідності до пункту 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05 жовтня 2004 року за р. № 2332, зареєстрованого в Державного реєстрі правочинів 05 жовтня 2004 року за р. № 159079, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15 жовтня 2004 року за р. № 1130. У відповідності до вище зазначеного договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2004 року та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 15 жовтня 2004 року предмет іпотеки зареєстрований та належить відповідачам в таких частках: [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина. Предмет іпотеки включає в себе: двокімнатну квартиру, загальною площею 43,60 кв.м., жилою прощею 27,90 кв.м. Додатковими угодами до кредитного договору від 20 січня 2009 року та від 31 липня 2009 року, встановлювались графіки ліміту зменшення ліміту кредитування. Від початку дії кредитного договору [PERSON] сплачено кредиту у сумі 16 118 доларів США. З травня 2010 року [PERSON] систематично порушуються умови п.п. 2.3. та 2.6. кредитного договору, у зв'язку із чим банк направив відповідач вимоги щодо дострокового погашення заборгованості: відповідачу [PERSON] - вимога № 1628/3.5.1. від 14 вересня 2012 року (отримано особисто 18 вересня 2012 року), відповідачу [PERSON] - вимога № 1626/3.5.1. (повернуто за закінченням терміну зберігання 20 жовтня 2012 року). ПАТ «Банк Форум» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року у справі № 2604/29397/12 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно 672 549,32 гривень заборгованості за кредитним договором та пеню у розмірі 79555,61 гривень. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року рішення суду І інстанції змінено в частині стягнення нарахованої пені за прострочення погашення заборгованості по кредиту, а саме розмір пені зменшено з суми 79 555,61 гривень до суми 3 306,66 гривень. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року залишено без змін. На сьогоднішній день рішення суду щодо стягнення заборгованості боржниками не виконується. Станом на 10 січня 2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 84 322 доларів США 22 центів, що згідно курсу НБУ (1$ за 7,9930 гривень) станом на 10 січня 2014 року становить 673 987 гривень 50 копійок, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 62 281,40 доларів США (еквівалент 497 815,23 гривень); прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 22 040,82 доларів США (еквівалент 176 172,27 гривень). Крім того, пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період з 10 січня 2013 року по 09 січня 2014 року становить 95 689 гривень 32 копійки. А всього загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 769 676 гривень 82 копійки. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору та на виконання п. 5.5. договору іпотеки, позивач 28 листопада 2013 року направив відповідачам листи-вимоги про усунення порушення в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку», які отримані 04 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] 10 грудня 2013 року. Проте зазначені зобов'язання та надіслані вимоги були залишені без реагування, кредитні кошти, проценти та штрафні санкції не сплачені. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з відповідачів [PERSON] та [PERSON] було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором. В подальшому, виконавчі листи, отримані на виконання рішення суду, були пред'явлені позивачем до відділу державної виконавчої служби на виконання. Відділом відкриті відповідні виконавчі провадження. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив суду, що відповідачі визнають наявність заборгованості перед позивачем. На теперішній час тривають виконавчі дії, державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржників. Зазначив, що відповідачі припускають, що можливо буде здійснення подвійного стягнення в даному випадку. Крім того, зазначив, що [PERSON] не ухиляється від виконання рішення, просто державним виконавцем не здійснюється ніяких дій. Також вважає, що позивач мав би звертатися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду в порядку ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причин не явки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справ у відсутність відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. 08 листопада 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0426/07/01-СL, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 70 000,00 доларів США, строком по 08 листопада 2012 року зі сплатою 13 процентів річних (а.с.18-21). В подальшому, між позивачем та [PERSON] укладалися додаткові угоди до кредитного договору № 0426/07/01-СL від 30 січня 2009 року, від 31 липня 2009 року (а.с.23, 25). В забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором № 0426/07/01-СL від 08 листопада 2007 року, 08 листопада 2007 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Форум» було укладено договір іпотеки. За вимог ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п.п. 1.1. п. 1 договору іпотеки, цей договір забезпечує виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з укладеного з іпотекодержателем кредитного договору № 0426/07/01-СL від 08 листопада 2007 року, та з додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов'язання та (або) процентів за основним зобов'язанням, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути іпотекодержателю відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 70 000 доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення 08 листопада 2012 року, здійснювати повернення кредиту згідно кредитного договору, сплачувати проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13 процентів річних, і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS], яка наежить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05 жовтня 2004 року за р. № 2332, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05 жовтня 2004 року за р. № 159079, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15 жовтня 2004 року за р. № 1130. Предмет іпотеки включає в себе: двокімнатну квартиру, загальною площею - 43,60 кв.м., жилою площею - 27,90 кв.м. Відповідно до довідки-характеристики від 25 жовтня 2007 року № 1286874, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 1130 за: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.1). Згідно п.п. 1.3., 1.4. п. 1 договору іпотеки, вартість предмета іпотеки згідно довідки-характеристики з БТІ м. Києва - 34 941 гривень 73 копійки. Заставна вартість предмета є договірною і погоджується сторонами в розмірі 396 324 гривні 00 копійок. В подальшому, позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року вказаний позов було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року у розмірі 84 142 доларів США 29 центів, що згідно курсу НБУ станом на 28 листопада 2012 року становить 672 549 гривень 32 копійки та пеню у розмірі 79 555 гривень 61 копійка. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судові витрати в сумі 3 219 гривень 00 копійок - по 1 609 гривень 50 копійок з кожного. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити в частині стягнення нарахованої пені за прострочення погашення заборгованості по кредиту. Зменшено розмір пені за прострочення сплати кредиту за кредитним договором № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року з суми 79 555,61 гривень до суми 3 306,66 гривень. Стягнуто в рахунок погашення пені за прострочення сплати кредиту з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» грошові кошти у розмірі 3 306,66 гривень. В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2013 року було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року, касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. В подальшому, 06 листопада 2013 року старшим державним виконавцем Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2604/29397/12, виданого 19 червня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 675855,98 гривень. Постановою старшого державного виконавця Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 21 листопада 2013 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2604/29397/12, виданого 19 червня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 675855,98 гривень. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось стороною відповідачів, у відповідачів наявна непогашена заборгованість перед позивачем відповідно до кредитного договору № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року. Станом на 10 січня 2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 84 322 доларів США 22 центів, що згідно курсу НБУ (1$ за 7,9930 гривень) станом на 10 січня 2014 року становить 673 987 гривень 50 копійок, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 62 281,40 доларів США (еквівалент 497 815,23 гривень); прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 22 040,82 доларів США (еквівалент 176 172,27 гривень). Крім того, пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період з 10 січня 2013 року по 09 січня 2014 року становить 95 689 гривень 32 копійки. Загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 769 676 гривень 82 копійки. За вимог ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п.п. 5.5. п.5 договору іпотеки, у разі порушення умов основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про усунення порушення не пізніше тридцятиденного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та Закону України «Про іпотеку». 28 жовтня 2013 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-вимогу «Про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з проханням виконати умови договору № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року та сплатити заборгованість. В подальшому, 28 листопада 2013 року листи-вимоги «Про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з проханням виконати умови договору № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року були направлені на адресу [PERSON] та [PERSON] В той же час, вимоги позивача не були виконані та заборгованість погашена не була. Відповідно до п.п. 3.1.7. п. 3 договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний при невиконанні або неналежному виконанні основного зобов'язання добровільно передати предмет іпотеки іпотекодержателю (за його вимогою) для його подальшої реалізації за ціною, визначеною пунктом 1.4. цього договору, яку сторони погоджують як звичайну ціну предмету іпотеки, та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості за основним зобов'язанням. Згідно п.п. 5.1. п. 5 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадках невиконання основного зобов'язання, або порушення порядку його виконання, та інших випадках, передбачених основним зобов'язанням, цим договором та чинним законодавством України. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, з боку відповідача [PERSON] були порушені умови основного зобов'язання в частині виконання вимог кредитного договору № 0426/07/01-CL від 08 листопада 2007 року, що і послужило підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості. Крім того, в подальшому заборгованість з боку [PERSON] та [PERSON] сплачена не була, внаслідок чого позивач звернувся із вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та належить: [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05 жовтня 2004 року за р. № 2332, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05 жовтня 2004 року за р. № 159079, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15 жовтня 2004 року за р. № 1130. Відповідно до ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Як роз'яснено в п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином звернення стягнення на предмет іпотеки має бути проведено шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Як роз'яснено в п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку статті 373 ЦПК суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними твердження представника відповідачів [PERSON], [PERSON], що реалізація права позивача на задоволення своїх вимог повинна відбуватись шляхом зміни способу виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні є обґрунтованими, а позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 81 гривні 20 копійок з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved