Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму простроченої заборгованості за кредитом - 3 279,97 грн; суму простроченої заборгованості по процентам за кредитом - 226,62 грн; пеня - 10 923,43 грн; 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам - 788,02 грн; загальну суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості - 892,55 грн; судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. У обґрунтуванні свої вимог зазначив, що між позивачем та [PERSON] (відповідач 1) 31.08.2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк відкриває Позичальнику не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 88 400,00 грн терміном по 31 липня 2015 року включно зі сплатою 19,0% процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання Позичальника по Кредитному договору між Банком та [PERSON] (відповідач 2) був укладений Договір поруки. Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами Кредитного договору. Проте відповідач 1 належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, в результаті чого у нього виникла заборгованість станом на 05 жовтня 2015 року у розмірі 16 110,59 грн, яка складається: сума простроченої заборгованості за кредитом - 3 279,97 грн; суму простроченої заборгованості по процентам за кредитом - 226,62 грн; пеня - 10 923,43 грн; 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам - 788,02 грн; загальну суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості - 892,55 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідач 1 не виконує зобов'язання за кредитним договором. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення суми основного боргу, в частині стягнення відсотків та інфляційних втрат просив відмовити, не погоджувався із сумою пені, просив суд зменшити її у зв'язку з тим, що в його довірителів на утриманні перебувають двоє дітей. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2008 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] (відповідач 1) було укладено кредитний договір №39.1/АА-00076.08.2(а.с.9-10). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 88 400,00 грн терміном по 31 липня 2015 року включно (а.с.9) Згідно з п.1.5 Кредитного договору Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 19,0 % річних (а.с.9). Факт отримання кредитних коштів в сумі 88 400,00 грн підтверджується заявою на видачу готівки № 2178_31 від 31 липня 2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними Кредитними договором №39.1/АА-00076.08.2 між позивачем та [PERSON] (відповідач 2) був укладений Договір поруки №39.1/АА-00076.08.2-3/П(а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з цих окремо, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач 1 неналежним чином виконував зобов'язання, а тому станом на 05 жовтня 2015 року він має прострочену заборгованість за вищевказаним кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 від 31.08.2008, а саме суму простроченої заборгованості за кредитом 3 279,97 грн; суму простроченої заборгованості по процентам за кредитом за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 - 226,62 грн; пеня за період з 05.10.2014 по 05.10.2015 - 10 923,43 грн; загальну суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості - 892,55 грн (а.с.18-20). На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач 1 не виконав в взятих на себе зобов'язань за вказаним договором кредиту, який забезпечено порукою, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму простроченої заборгованості за кредитом 3 279,97 грн; суму простроченої заборгованості по процентам за кредитом за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 - 226,62 грн; загальну суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості - 892,55 грн. Частина 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене, матеріальний стан відповідачів, їхні життєві потреби, враховуючи наявність двох дітей, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України та враховуючи, що позивач не довів, що його розмір збитків у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору значно перевищує отримані відповідачем грошові кошти та дорівнює саме 10 923,43грн, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, та приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1 000,00 грн пені за період з 05.10.2014 по 05.10.2015. Саме така сума, на думку суду, є співрозмірною із заборгованістю за кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи ті обставини, що розмір відсотків за користування кредитом був передбачений сторонами в договорі, у суду немає законних підстав для стягнення з відповідачів ще додатково 3% річних, а відтак в цій частині позову суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути понесені судові витрати на користь позивача з кожного з відповідачів по 609,00 грн.

Outcome: partial