Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.01.2015 у загальному розмірі 13099 грн 64 коп. станом на 17.06.2020. Також просить стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 13.01.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений кредитний договір у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом написання Анкети-заяви, якою відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У цій Анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. Позивач зазначає, що в такий спосіб між сторонами у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту за допомогою кредитної картки «Універсальна». Позивач вказує, що відповідач допустив прострочення зобов`язання по поверненню коштів кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.06.2020 становить 13099 грн 64 коп. та складається з заборгованості за простроченим кредитом - 8711,18 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 639,22 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ- 3749,24 грн. Ухвалою від 25.09.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. У встановлений судом строк відповідач, який згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, 01.10.2020 отримав позовну заяву з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження, не надав відзиву на позов та не подав жодних заяв чи клопотань. За таких обставин справа розглянута у відсутності сторін, за наявними матеріалами, без проведення судового засідання, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 13.01.2015 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву, якою приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.15). За змістом Анкети-заяви 13.01.2015 відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також у цій заяві відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і надав свого згоду щодо його умов, розміщених на офіційному вебсайті ПриватБанку www.pb.ua. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві (а.с.46). Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», пільговий період по кредитній картці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» надається тривалістю 55 днів за умови погашення всієї заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) складає 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 3,6%. Обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості (але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014 - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів списується у день списання процентів та складає: Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму 100 грн другий місяць постіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.18). Також, представником позивача подано до суду докази інформування відповідача щодо умов кредитування, підписані обома сторонами 19.12.2017, де погоджена процентна ставка 43,2 річних (3,6 % в місяць) та інші умови, зокрема щодо обов`язку позичальника вносити щомісячні платежі до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Інформація зберігає чинність та діє до 03.01.2018 (а.с.16-17). Згідно довідок позивача, долучених до позову на виконання кредитного договору відповідачу видано кредитну картку за № [NUMBER] строком дії до 07/21 та з 08.02.2018 на картковий рахунок: [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 5000 грн, який діяв до 17.04.2019 (а.с.13-14). Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 13.01.2015 підтверджується той факт, що після інформування [PERSON] про умови кредитування працівником Банку 19.12.2017 заборгованість позичальника за кредитним договором стала зростати по причині порушення ним, починаючи з березня 2018 року обов`язків визначених договором щодо своєчасного щомісячного повернення кредитних коштів (а.с.7-8). Згідно цього розрахунку станом на 31.08.2019 за період з 19.12.2017 по 31.08.2019 заборгованість відповідача складає 9350 грн 40 коп., куди входить борг за поточним та простроченим тілом кредиту - 8711,18 грн (6277,83+2433,35) та нараховані відсотки - 639,22 грн. Користування кредитними коштами, наявність заборгованості по причині несвоєчасного повернення коштів відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача станом на 19.06.2020 (а.с.10-12). Згідно цієї виписки востаннє відповідач користувався кредитними коштами на споживчі цілі 26.11.2018 та на цю дату мав поточну заборгованість за кредитом з врахуванням процентів 4998,20 грн. В подальшому погашення кредиту він не здійснював, а тому за рахунок списання з кредитного ліміту процентів та пені борг відповідача зріс до 9350,40 грн станом на 01.09.2019. З 01.09.2019 позивач почав нараховувати боржнику відсотки у подвійному розмірі (86,40 % річних) на визначену ним суму простроченої заборгованості - 9350,40 грн, кути включено і поточну заборгованість, тобто той борг по кредиту строк повернення якого ще не сплив, що окрім виписки по картковому рахунку підтверджується розрахунком за договором № б/н від 13.01.2015 про нарахування санкцій згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3749,24 грн. За таких обставин загальна сума боргу позивачем визначив в розмірі 13099,64 грн. (9350,40 - основний борг + 3749,24 - нараховані відсотки у подвійному розмірі) (а.с.9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, неустойка та санкції за прострочення грошового зобов`язання поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі суд встановив, що 13.01.2015 відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву, якою приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку дійсних на момент подачі заяви та розміщений на офіційному веб сайті Банку. 04.08.2017 відповідачу видано кредитну картку «Універсальна» за № [NUMBER] строком дії до 07/21 та 08.04.2018 встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 5000,00 грн. 19.12.2017 відповідача під підпис було письмово проінформовано по умови кредитування, де погоджена процентна ставка 43,2 річних (3,6 % в місяць) та інші умови, зокрема щодо обов`язку позичальника вносити щомісячні платежі до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн Відповідач користувався кредитними коштами, частково повертав їх, однак з грудня 2018 року припинив вносити будь-які чергові платежі на погашення кредиту, а тому загальна сума боргу за розрахунком позивача станом на 31.08.2019 склала 9350,40 грн, з яких: 6277,83 грн - борг за поточним тілом кредиту; 2433,35 грн - борг за простроченим тілом кредиту та 639,22 грн - проценти за користування кредитними коштами. Згідно виписки по особовому картковому рахунку відповідача окрім використаних на споживчі потреби коштів за допомогою платіжної картки до тіла кредиту увійшли нараховані відсотки за користування коштами та пеня, які списувались Банком з карткового рахунку за рахунок кредитного ліміту. За таких обставин, суд погоджується з визначеною позивачем сумою боргу, яка в загальному розмірі склала 9350,40 грн та підлягає стягненню з відповідача. Що стосується стягнення з відповідача додаткових 3749,24 грн як заборгованість за відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України в період з 01.09.2019 по 17.06.2020, за подвійною процентною ставкою річних, (86,40 %), то така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.01.2015, посилався на Умови та Правил надання банківських послуг, Тарифи банку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). У заяві [PERSON] від 13.01.2015 не визначено відповідної санкції за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. А в інформації підписаній відповідачам 19.12.2017 така процентна ставка зазначена в розмірі 86,4 % річних, однак посилання на ст. 625 ЦК відсутні та вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 03.01.2018. Водночас, Банк, пред`являючи вимоги про погашення простроченого кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути 3749,24 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в період з 01.09.2019 по 17.06.2020, виходячи зі ставки 86,4 % річних. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, він зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна». Позивач не викладає і не доводить перед судом обставин, за яких відбулось прострочення грошового зобов`язання боржником, при тому, що строк його кредитної картки на момент нарахування відповідних прострочених процентів не сплив, а погашення кредитних коштів за умовами договору має здійснюватися щомісячними платежами. Також в матеріалах справи відсутні докази повідомлення Банком відповідача про закриття кредитної лінії та пред`явлення вимоги про дострокове повернення всього боргу за кредитом. При цьому, своїм розрахунком станом на 31.08.2019 позивач визначає заборгованість за кредитом в сумі 9350,40 грн, включивши до неї крім простроченої суми кредиту та процентів борг за поточним кредитом в сумі 6277,83 грн, який позивач одразу відніс до простроченого тілі кредиту і почав нараховувати на цю суму подвійні проценти з посиланням на ст. 625 ЦК України. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Суд вважає, що у даній справі неможливо застосувати до правовідносин, врегульованих ст. 625 ЦК України правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.01.2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09.09.2020). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві та в довідці-інформування про умови кредитування санкцій за невиконання грошового зобов`язання, зокрема і щодо застосування ст. 625 ЦК України, Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для стягнення з позичальника суми непогашеного кредиту в розмірі у розмірі 9350,40 грн, з яких: 8711,18 грн - борг за кредитом; 639,22 грн - заборгованість по відсоткам за користування коштами. Правомірність вимоги про стягнення з відповідача нарахованих процентів в сумі 3749,24 грн з посиланням на ст. 625 ЦК України, позивачем не доведено, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Вирішення питання розподілу судових витрат. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних. Позивач при поданні позову сплатив 2102,00 грн судового збору, ціна позову, визначена в сумі 13099,64 грн, а суд задовольняє вимоги на суму 9350,40 грн, що становить 71,40 %. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1500,80 грн судового збору (2102,00х71,40%) На підставі викладеного,

Outcome: partial