Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON], звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] зі своєю померлою тіткою [PERSON] в квартирі, що знаходиться по [ADDRESS], станом день відкриття спадщини, а саме на [INFO] р. В заяві представник зазначає, що [INFO] року померла [PERSON]. Після смерті відкривалась спадщина, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області. 25.11.2004 року [PERSON] заповіла цю земельну ділянку [PERSON] Водночас, постановою нотаріуса від 10.12.2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки заявником, начебто, було пропущено строк для прийняття спадщини. З огляду на викладене, заявник вимушений звернутись до суду із відповідною заявою про встановлення факту спільного проживання. В судовому засіданні представник заявника, заявник, заінтересована особа вимоги заяви підтримали, заяву просили задовольнити. Свідок [PERSON], яка є родичем заявника та заінтересованої особи повідомила суду, що після смерті батьків заявника, він забрав до себе додому стареньку бабусю [PERSON], яка проживала разом з заявником та його сім'єю в будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так, проживали вони разом близько п'яти років, у тому числі, на момент смерті [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що померла [PERSON] земельну ділянку яка розташована на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області, яка належала їй на праві власності, заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 25.11.2004 року (а.с.12-13). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2015 року земельна ділянка яка розташована на території Тростинської селищної ради Васильківського району Київської області на праві власності належала померлій [PERSON] (а.с. 14-15), що підтверджується також державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.06.2004 року (а.с. 16-17). [PERSON] померла [INFO] року у віці 94 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року виданий Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 18). Державний нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 грудня 2016 року (а.с.29). Відповідно до наданої медичної картки встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] без прописки та обслуговувалась у поліклініці, починаючи з 2012 року (а.с. 19-28). Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява в частині вимог про встановлення факту спільного проживання є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено. На підставі вищевикладеного, ч.3 ст. 1268 ЦК України, з урахуванням п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст.ст. 234-235, 256 ЦПК України,

Outcome: approved