Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач у липні 2017 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 14 вересня 2017 року померла її бабуся по лінії батька [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що розташована на приватній земельній ділянці загальним розміром 0,294 гектарів під № 39 по вул.Центральній в с.Камянка Тростянецького району Сумської області. На випадок смерті спадкодавець заповіту не склала. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом за правом представлення, оскільки батько позивача і син [PERSON] помер раніше. [PERSON] прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок під № 39 по вул.Центральній в с.Камянка Тростянецького району Сумської області. Відповідно до договорів дарування від 23.09.2003 [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку під № 39 по вул. Леніна, в с. Камянка Тростянецького району Сумської області. Указаний договір було зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації, проте бабуся позивача з невідомих причин не встигла здійснити державну реєстрацію прав на подаровану земельну ділянку. Постановою приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на подаровану бабусі позивача земельну ділянку по в вул. Леніна, 39, в с. Камянка Тростянецького району Сумської області через відсутність правовстановлюючого документу на указану частину земельної ділянки. На час укладення 23.09.2003 [PERSON] Іванівноюта [PERSON] договору дарування земельної ділянки під № 39 по вул.Леніна в с. Камянка Тростянецького району Сумської області законодавство вимагало виготовлення нових державних актів після укладення договору на імя обдарованого, але [PERSON] цього не встигла зробити. Посилаючись на указані обставини, позивача просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,294 га, які надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 39 в с.Камянка Тростянецького району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 11.02.2016 в с.Камянка Тростянецького району Сумської області. Позивач в судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, де просить справу слухати у його відсутності, проти позову не заперечує (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач є онукою [PERSON], яка померла 11.02.2016, що є часом відкриття спадщини (а.с. 9, 10, 11). Згідно із довідкою [PERSON] сільської ради [PERSON] проживала та постійно була зареєстрована в [INFO] сумської області по вул.\~Центральна, будинок № 39. На день смерті проживала одна (а.с. 34). На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала і була зареєстрована [INFO]. Згідно із наданої приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49399225 від 10.10.2017 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 58/2016, за заявою про прийняття спадщини [PERSON] (а.с. 39, 40). Позивачу приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] № 1108, 1109 на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул.\~Центральна (в минулому вулиця Леніна), будинок 39, в с. Камянка Тростянецького району Сумської області та на не отриману пенсію за лютий 2016 року (а.с. 16, 39). При цьому, приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться по вул.\~Центральна, 39, в с. Камянка Тростянецького району Сумської області, яка належала померлій на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 23.09.2003 державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної конторою під реєстровим номером № 2913, оскільки померла документа, який підвереджував на той час право власності не отримала та таке право у встановленому порядку не зареєструвала (а.с. 15). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач обґрунтовано звернулась до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 23.09.2003, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар земельну ділянку загальною площею 0,294 гектарів надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 39, у с. Камянка, Тростянецького району Сумської області. Указаний договір був посвідчений у державній нотаріальній конторі, зареєстрований у реєстрі № 2913(а.с. 13). На час укладення, посвідчення та реєстрації указаного договору дарування спірної земельної ділянки статті 125 та 126 Земельного кодексу України діяли в редакції до внесення змін Законом України внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок від 05.03.2009 №1066-VI, який набрав чинності 02.05.2009 року (далі Закон № 1066-VI). Указані норми станом на час укладення бабусею позивача договору дарування передбачали, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина 1 статті 125 ЗК України). Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 126 ЗК України). Отже, до 02.05.2009 відповідно до статті 125 ЗК України право власності виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації. Державну реєстрацію правовстановлюючих документів проводили територіальні органи Держкомзему. Водночас у звязку з прийняттям Закону №1066-VI відбувалося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку, із земель приватної форми власності та розпочався другий етап державної реєстрації прав на землю. Зазначеним Законом України було внесено зміни до статті 126 ЗК України щодо визначення документів, якими може посвідчуватись право власності на землю. Згідно з п. «а» ч. 2 ст. 126 ЗК України документом, який підтверджує набуття права власності на земельну ділянку, що на момент відчуження перебувала у приватній власності, може виступати будь-який договір, за яким набувається у власність земельна ділянка (купівля-продаж, дарування, міна тощо). Відповідний договір разом з державним актом є належним правовстановлюючим документом, на підставі якого може бути проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. При цьому пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1066-VI було встановлено, що положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 Земельного кодексу України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. Відповідно до довідки відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.10.2017 станом на 06.10.2017 в електронній базі та книгах реєстрації державний актів на право приватної власності на землю, на імя [PERSON] на підставі договору дарування від 23.09.2003 під реєстровим не встановлено факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на території Тростянецького району (а.с. 35). За таких обставин, ураховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1066-VI та частини 2 статті 126 Земельного кодексу України у редакції згідно із Законом №1066-VI договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 23.09.2003 під реєстровим номером № 2913 є документом, який підтверджує набуття бабусею позивача права власності на земельну ділянку загальною площею 0,294 гектарів надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства по вул. Леніна, 39, у с. Камянка, Тростянецького району Сумської області таяка належала попередньому власнику [PERSON] на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії СМ № 164929, № 164927, виданих 17.09.2003 [PERSON] сільською радою та зареєстрованих в Книзі записів державних актів за № 31, 32. За таких обставин, оскільки позивачу згідно з положеннями статті 49 Закону України «Про нотаріат» відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право спірну земельну ділянку, та виходячи зі змісту досліджених судом доказів у їх сукупності, ураховуючи, що позивач спадщину після смерті померлої прийняла, а тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом на спірну земельну ділянку слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved