Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач у вересні 2019 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 26.01.2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2019 року, справа №199/10050/18, розірвано. Від шлюбу, сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач насильно, без її на те згоди забрав дітей, не дає з ними бачитися, чим позбавляє їх материнської любові та піклування. Молодшого сина залякує, доньку налаштовує проти позивача, таким чином позбавляючи їх бажання бачитися з нею. На сьогоднішній день сторони проживають окремо, діти проживають разом з батьком у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Крім дітей та відповідача у даній квартирі відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг зареєстровано ще 5 осіб. Позивач довгий час намагалася побачитись хоча б із своїм сином, але все виявилось марним, кожні її спроби натикались спочатку на відмови, потім залякування, а подекуди навіть на побиття позивача, після чого вона була вимушена звернутись до поліції, про що свідчать витяги з ЄРДР. Позивач вимушена була звернутися із заявою до Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про встановлення порядку участі матері у вихованні дітей та Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 18.07.2019 року за №259 був встановлений порядок участі матері у вихованні дітей. Однак всупереч прийнятому рішенню, всі намагання позивача побачитися з дітьми є марними. Батько прикладає всі зусилля, щоб позивач не бачила своїх дітей, навіть попри те, що в рішенні вказано, що він не заперечує щодо зустрічей дітей з нею. При кожній спробі побачити дітей позивач натикається на його погрози у фізичній розправі. Позивач позбавлена можливості бачитися з сином до або після його навчання у школі, оскільки відповідач написав заяву про переведення дитини на домашнє навчання, та як позивач вважає, щоб позбавити її можливості спілкуватися з сином. Відповідач не виконує та, на переконання позивача, не збирається виконувати рішення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про встановлення порядку участі матері [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] №259 від 18.07.2019 року. Вважає, що дії відповідача порушують її права як матері дітей. У зв`язку з чим, просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Встановити наступний порядок спілкування з дітьми: три рази на тиждень: кожного понеділка з 09:00 до 09:00 вівторка; кожної середи з 09:00 до 09:00 год. четверга; кожної суботи з 09:00 до 09:00 неділі без присутності батька дітей [PERSON] , [INFO] в помешканнях та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з можливим перебуванням дітей за місцем проживання матері. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2019 року, головуючим у справі було визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21 жовтня 2019 року [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року ухвала судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року про відкриття провадження залишена без змін. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по цивільній справі відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні, яке відбувалося 26.02.2020 року, просили відмовити в задоволенні позову. Вказали, що відповідач жодним чином не перешкоджає позивачу спілкуватися з дітьми та не заперечує щодо спілкування з ними. Діти самі не бажають спілкуватися з матір`ю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про слухання справи без участі представника у зв`язку із значною завантаженістю. 13.03.2020 року в судовому засіданні за участю представника Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради були вислухані діти: [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання призначене на 27.03.2020 року відповідач не з`явився та через канцелярію суду позов заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з введенням карантину. Позивач та її представник заперечували щодо відкладення розгляду справи, вказали що відповідачем та його представником надані пояснення по справі, судом заслухані діти, тому вважають, що відповідач зловживає своїми правами. Також повідомили суду про те, що 17.03.2020 р. в Дніпровському апеляційному суді слухалася справа за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року по справі №199/1725/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та [PERSON] прийшов на судове засідання разом з неповнолітньою донькою [PERSON] . Зважаючи на те, що відповідач та його представник давали суду особисті пояснення в судовому засіданні, також судом 13.03.2020 року були заслухані діти, та беручи до уваги надане позивачем повідомлення про участь відповідача в судовому засіданні 17.03.2020 року в Дніпровському апеляційному суді, суд не вбачає підстав передбачених ст.223 ЦПК України щодо відкладення слухання справи та не може вважати обґрунтованою заяву відповідача про відкладення слухання справи поданою особисто в день судового засідання 27.03.2020 року через канцелярію суду та розцінює її як зловживання відповідачем своїми правами з метою затягування розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вислухавши неповнолітню [PERSON] та малолітнього [PERSON] , дослідивши представлені письмові докази в справі, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6) та сторонами не оспорюється. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Також сторонами не оспорювався факт того, що Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року справа №199/10050/18 шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа №199/4044/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління - Служба у справах дітей Індустріальної районної місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Розгляд справи триває. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні з пояснень сторін та інших матеріалів справи з`ясовано, що батьком дітей чиняться перешкоди матері у вільному спілкуванні з малолітнім сином. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як слідує з матеріалів справи, Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №259 від 18.07.2019 року про встановлення порядку участі матері [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] , встановлено порядок участі таким чином: три рази на тиждень: кожного понеділка з 09.00 год. до 09.00 год. вівторка; кожної середи з 09.00 год. до 09.00 год. четверга; кожної суботи з 09.00 год. до 09.00 год. неділі без присутності батька дітей [PERSON] , [INFO] , в помешканнях та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з можливістю перебування дітей за місцем проживання матері. В судовому засіданні згідно зі ст.171 СК України були вислухані: неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні розповіла про те, що спочатку вона проживала почергово два дні з мамою та два дні з батьком. Після того, як мати її вигнала з будинку вона проживає з батьком. Малолітній брат [PERSON] проживає разом з нею та батьком уже рік. Вказала, що вона не бажає спілкуватися з матір`ю їй це противно, вона на неї дуже ображена, та матері на неї з братом байдуже. Співмешканець матері [PERSON] вигнав її з будинку. В неї з матір`ю не було нормальних відносин. На свій випускний вона матір не запрошувала. Скучає лише за трьома собаками, які залишилися в будинку і матір не надає з ними можливості побачитися. Намагається замінити брату матір. Але якщо [PERSON] не захоче спілкуватися з матір`ю, вона нічого робити не буде. Малолітній [PERSON] розповів про те, що мати вигнала з будинку, в якому проживала сім`я, батька та сестру. Він не хоче зустрічатися з матір`ю, не хоче проживати з нею, оскільки вона живе з чужим чоловіком. Він не може її пробачити. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Відповідно до ст.171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах та наявні судові спори щодо поділу майна подружжя, визначення місця проживання дітей не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дітьми, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як матері, на спілкування з дітьми, про що свідчить її особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, за відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. В судовому засіданні безспірно встановлено, що між позивачем та її неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] склалися неприязнені відносини, тому беручи до уваги вік неповнолітньої, суд враховує її думку та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визначення порядку спілкування матері з нею. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , то суд виходить з наступного. Зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу, суд доходить висновку про необхідність визначити [PERSON] , як матері дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] . Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено. Однак, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини [PERSON] , суд вважає за доцільне визначити спілкуватися матері з малолітнім синомза бажанням та згодою дитини, в час визначений органом Опіки та піклування, оскільки це відповідає інтересам дитини, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, - мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із сином засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та визначення позивачу способу участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за бажанням та згодою дитини в дні визначені Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 18.07.2019 року №259, в свою чергу позовні вимоги в частині визначення позивачу участі у спілкуванні та вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в частині задоволених позовних вимог в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial