Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач через свого представника, яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом про визнання договорів дарування недійсними та стягнення моральної шкоди. Обгрунтовуючи заявлені вимоги у урахуванням уточнень, зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договори дарування: 09 жовтня 2013 року реєстровий № 3-3276 житлового будинку з надвірними спорудами за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37, 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1807земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37, площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221281201:01:036:0016, 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1811земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37 площею 0,1660 га кадастровий номер 3221281201:01:036:0015. Як на підставу визнання недійсності зазначених договорів дарування посилається на ст.230 ЦК України. (під впливом обману). Обман полягає у тому, що відповідач запевняла позивача, що будинок та земля залишаться позивачу попри підписання не зрозумілих для позивача документів, також відповідач пояснювала, що має проблеми зі здоров?ям, а тому після укладення договору дарування 09 жовтня 2013 року склала заповіт на позивача. За таких обставин просила суд визнати договори дарування недійсними та стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 15000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з?явилися, про його проведення повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача,вивчивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено наступні договори дарування: 09 жовтня 2013 року реєстровий № 3-3276 житлового будинку з надвірними спорудами за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37, 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1807земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37, площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221281201:01:036:0016, 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1811земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37 площею 0,1660 га кадастровий номер 3221281201:01:036:0015. Відповідно до яких [PERSON] подарувала зазначене майно [PERSON]. Також судом встановлено, що у вступній частині договорів дарування сторони зазначили, що попередньо ознайомлені нотаріусом з вимогами чинного законодавства, що регулюють укладений ним правочин, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, діючи добровільно, усвідомлюючи значення своїх дій. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести суду переконливість своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз»яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Аналізуючи пояснення позивача та її представника в судовому засіданні, а також зміст позовної заяви, суд прийшов до висновку, що позивачем на підтвердження своїх вимог про визнання правочинів недійсними не надано доказів навмисного введення [PERSON] в оману [PERSON] щодо обставин, які впливають на вчинення договорів дарування, а пояснення представника позивача грунтуються лише на припущеннях. Посилання представника позивача на те, що введення в оману позивача щодо стану здоров?я відповідача та як наслідок укладення заповіту 09.10.2013 р. [PERSON], яким вона заповіла будинку з надвірними спорудами за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37 [PERSON], після укладення договору дарування 09 жовтня 2013 року реєстровий № 3-3276 житлового будинку з надвірними спорудами за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37 , не дають підстав для визнання оспорюваних договорів дарування недійсними. Крім того, ці посилання є недоведеними, оскільки після укладення договору дарування від 09 жовтня 2013 року житлового будинку між сторонами укладено ще два договори дарування 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1807земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37, площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221281201:01:036:0016, 17 квітня 2014 року реєстровий №3-1811земельної ділянки за адресою Київська область Броварський район смт. Велика Димерка вул. Ст. Разіна 37 площею 0,1660 га кадастровий номер 3221281201:01:036:0015. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу с. 10 ЦПК України зобов?язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Таким чином, всі ті обставини, на які посилається позивач та її представник в обґрунтування позовних вимог не вказують на існування обману зі сторони відповідача. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем як і представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів в їх обґрунтування, а тому суд відмовляє в їх задоволенні. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то не підлягають і задоволенню вимоги щодо стягнення моральної шкоди у сумі 15000 грн.

Outcome: dismissed