Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] про визнання недійсним Полісу № АВ/7669178 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» та [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 травня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АВ/7672017 терміном дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року. Забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного Полісу є автомобіль «FORD Sierra», державний реєстраційний [NUMBER]. Відповідно до Довідки ВДАІ Дзержинського району міста Харкова № 9070541, 12 вересня 2012 року в місті Харкові по вулиці Клочківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «SUBARU», державний реєстраційний [NUMBER], що належить та яким керував [PERSON], та транспортного засобу «FORD Sierra», державний реєстраційний [NUMBER], що належить та яким керував [PERSON]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригоді за порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Позивач наголосив, що у Довідці ВДАІ зазначено, що у водія [PERSON] наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7672017 терміном дії до 25.05.2013 року, виданий ТДВ «СК «Провіта», але транспортний засіб «FORD Sierra» з номерним знаком [NUMBER] (за участю якого сталася ДТП), не відповідає номерному знаку, зазначеному в Полісі № АВ/7672017, а саме: [NUMBER]. Крім того, у заяві про настання страхового випадку від 13.09.2012 року (вх. №1-2/23752) [PERSON] зазначає, що його відповідальність застрахована саме за Полісом серії АВ № 7672017 від 26.05.2012 року. Після настання дорожньо-транспортної пригоди, 13 вересня 2012 року страхувальник [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Провіта» із заявою, у якій зазначив, що у зв'язку з переоформленням автомобіля «FORD Sierra», 1985 року випуску за договором купівлі-продажу, був змінений реєстраційний номер з [NUMBER] на [NUMBER]. Таким чином, позивач вважає, що Поліс серії АВ № 7669178 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є «FORD Sierra», державний реєстраційний [NUMBER], укладений між позивачем та відповідачем, є нікчемним, оскільки його укладено після страхового випадку та страховий платіж по ньому проведено не було. Позивач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву представника ТДВ «СК «Провіта» Кендюх Т.В., яка діяла на підставі довіреності, у якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу без участі представника ТДВ «Страхова компанія «Провіта». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що 25.05.2012 року між ним та ТДВ «СК «Провіта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АВ/7672017, строком дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року. За поліс був сплачений страховий платіж у розмірі 475,07 грн. Зазначеним полісом був забезпечений транспортний засіб «FORD Sierra», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач наголосив, що цим автомобілем він володів на підставі довіреностей. У серпні 2012 року він встановив на автомобіль газобалонне обладнання, в результаті чого виникла необхідність внести відповідні відомості до реєстраційних документів на автомобіль. Тому, при оформленні документів на автомобіль у ВРЕР №1 ГУМВСУ в Харківській області, він вирішив зареєструвати автомобіль на свого батька - [PERSON], при цьому відповідача було вписано у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у графу «Особливі відмітки», як особу яка має право керування. В зв'язку зі зміною свідоцтва про реєстрацію йому було видане нове і, відповідно, змінений реєстраційний номер автомобілю з [NUMBER] на [NUMBER]. Відповідач зазначив, що у зв'язку зі зміною номерного знаку він звернувся до ТДВ «СК «Провіта» з проханням внести відповідні зміни до полісу, після чого позивач вилучив у нього старий поліс - АВ/7672017 і замість нього видав новий поліс страхування № АВ/7669178 з новим номерним знаком автомобілю «FORD Sierra». При цьому у п. 11 нового полісу страхування № АВ/7669178 Страховик зазначив, що його було переоформлено з полісу АВ/7672017. Як у старому так і новому полісі страхувальником виступав відповідач, транспортний засіб не змінився. Строки дії договору, дата укладання, а також інші умови не змінились, окрім номерного знаку. З огляду на викладене, відповідач вважає, що заміна старого полісу на новий у зв'язку зі зміною номерних знаків - не є укладанням нового договору страхування, тому ствердження страховика що договір страхування укладено після настання страхового випадку і що за договір не сплачено страховий платіж, на думку відповідача, не є законними, у зв'язку з чим він просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 18.12.2014 року до суду надійшло заперечення проти позову (вх. № 36613), у якому Моторне (транспортне) страхове бюро України зазначило, що позов є не обґрунтованим та не підлягаючим задоволенню з огляду на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2014 року по справі №638/5716/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2014 року обставини, наведені ТДВ «СК «Провіта» в даному позові, досліджувалися та їм вже була надана належна правова оцінка. За результатом розгляду вказаної справи, з ТДВ «СК «Провіта» стягнуто страхове відшкодування за даним полісом, обставини, на які посилалась ТДВ «СК «Провіта» у запереченнях на позов, та які викладені в даному позові, суди визнали не обґрунтованими. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що [PERSON] є потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 20.09.2012 року у м. Харкові на вул. Клочківській в районі перехрестя з вул. Ботанічною за участю автомобілю «SUBARU» реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням та автомобілю «FORD Sierra», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого завдано значних пошкоджень належному йому автомобілю «SUBARU». Автомобіль винного у ДТП «FORD Sierra», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7669178 від 25.05.2012 року, виданим ТДВ «СК «Провіта». З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Провіта», проте отримав відмову у виплаті, у зв'язку із чим він звернувся до суду з позовом до ТДВ «СК «Провіта» і [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Рішенням Дзержинського районного суду від 09.07.2014 року у справі №638/5716/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.10.2014 року, стягнуто на користь [PERSON] з ТДВ «СК «Провіта» страхове відшкодування у розмірі 49000,00грн. і з [PERSON] франшизу у розмірі 1000,00грн.. При цьому, [PERSON] наголосив, що вказані судові рішення ґрунтуються на укладеному договорі страхування між ТДВ «СК «Провіта» і [PERSON], який є предметом спору у даній справі. [PERSON] вважає, що звернення позивача з даним позовом до суду після стягнення з останнього у примусовому порядку страхового відшкодування, є намаганням уникнути взятих на себе зобов'язань і повернути стягнуте з нього страхове відшкодування. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення відповідача, представника третьої особи [PERSON], суд встановив наступне. 20.09.2012 року у м. Харкові по вул. Клочківській в районі перехрестя з вул. Ботанічною, [PERSON], керуючи автомобілем «FORD Sierra» реєстраційний номер [NUMBER], виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «SUBARU», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.10.2012 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2014 року по справі № 638/5716/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.10.2014 року, задоволені позовні вимоги [PERSON] та на його користь стягнуто з ТДВ «СК «Провіта» - 49000 грн. майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та з [PERSON] - 1000 грн. франшизи. При цьому, суд апеляційної інстанції вважав, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальних збитків відповідачем, обґрунтовано врахував, що відповідач ([PERSON]) застрахував свою цивільну відповідальність, про що свідчить страховий поліс № АВ/7669178 та звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика. Строк дії договору обов'язкового страхування один рік: з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року, тобто на момент ДТП автомобіль «FORD Sierra» державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], було застраховано, розмір франшизи - 1000 грн., ліміт відповідальності страховика за шкоду , заподіяну майну потерпілого складає - 50 000 грн.. При цьому суд вказав, що безпідставним є посилання апелянта на те, що поліс № АВ/7669178 укладено після ДТП і тому відповідно до ст. 998 ЦК України він є нікчемним. Поліс № АВ/7669178 на автомобіль «FORD Sierra» державний номер [NUMBER] (номер автомобіля після його перереєстрації), яким керував [PERSON] на момент ДТП діяв з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим, у своєму позові ТДВ «СК «Провіта» посилається на положення ст. 215 ЦК України (недійсність правочину), ст. 229 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки), ст. 230 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину під впливом обману), ст. 232 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною), ст. 234 ЦК України (правові наслідки фіктивного правочину), але грунтує свої позовні вимоги на тому, що поліс № АВ/7669178 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є «FORD Sierra», державний реєстраційний [NUMBER], укладений між ТДВ «СК «Провіта» та [PERSON], є нікчемним, оскільки його укладено після страхового випадку та страховий платіж по ньому проведено не було. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст. 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між ТДВ «СК «Провіта» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АВ/7672017, строком дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «FORD Sierra», державний номер [NUMBER]. Згідно з п. 10 полісу, страховий платіж в розмірі 475,07 грн. сплачено 25.05.2012 року. Вказаний поліс підписано обома сторонами. За зверненням страхувальника до страховика, після переоформлення автомобілю та заміни реєстраційного номеру, ТДВ «СК «Провіта» замість старого полісу АВ/7672017 від 25.05.2012 року зі старим державним реєстраційним номером [NUMBER], видало новий поліс № АВ/7669178 від 25.05.2012 року на перереєстрований автомобіль з державним реєстраційним номером [NUMBER], строком дії з 26.05.2012 року по 25.05.2013 року. При цьому у п. 11 полісу (примітки) вказано, що цей поліс переоформлений з поліса АВ/7672017 від 25.05.2012 року. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відтак, невиконання страхувальником зобов'язання по внесенню страхового платежу не може бути підставою для визнання недійсним договору страхування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі. Невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування. З урахуванням наведеного, судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Крім того, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у п. 10 полісу № АВ/7669178 від 25.05.2012 року про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати. За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed