Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на наступне. [PERSON] (надалі - Відповідач) є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз» (надалі - Позивач), відповідно до умов Договору № 391470012.5 про надання послуг з газопостачання укладеного 27.10.2003 (надалі Договір). Вартість спожитого Відповідачем газу визначалась множенням обсягів спожитого газу на диференційовані тарифи на природний газ, які встановлювались Національною комісією регулювання електроенергетики України, як це передбачено п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМ України від 09.12.1999р. № 2246. На момент укладення договору у Відповідача була наявна заборгованість у сумі 95.86 грн., яку Відповідач пізніше оплатив і вже на 01.12.2009 р. переплата становила 12,59 грн. У зв'язку із порушенням Відповідачем порядку розрахунків встановленого Правилами газопостачання та Договором, станом на 17.03.2014 року у Відповідача виникла заборгованість у сумі 582,07 грн. за послуги надані, яку, з урахуванням уточнених позовних вимог, і просить стягнути на його користь позивач. Також позивач просив стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору № 391470012.5 від 27.10.2003 року, про надання послуг з газопостачання, затвердженого Постановою НКРЕ 04.01.2000 р. №1, [PERSON] (надалі - Відповідач) є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз» (надалі - Позивач) (а.с.7-12). Згідно п.6.1 Договору ПАТ «Київгаз» зобов'язувалося постачати Відповідачу природний газ, а останній зобов'язувався проводити оплату за використаний газ щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця (а.с.10). Вартість спожитого Відповідачем газу визначалась множенням обсягів спожитого газу на диференційовані тарифи на природний газ, які встановлювались Національною комісією регулювання електроенергетики України, як це передбачено п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМ України від 09.12.1999 № 2246 (далі Правила газопостачання). В судовому засіданні було встановлено, що в квартирі Відповідача не встановлений газовий лічильник, обсяг спожитого газу визначався за нормами споживання природного газу затвердженими Постановою КМ України від 08.06.1996 р. № 619, як це передбачено п. 11 Правил газопостачання. В період з 01.04.1999р. по 30.04.2006р. вартість газу визначалась Постановою Національно комісії регулювання електроенергетики України «Про роздрібні ціни на газ природний, що використовується для потреб населення» № 310 від 10.03.1999р., з 01.05.2006р. по 30.06.2006р. Постановою НКРЕ України № 400 від 30.03.2006р., з 01.07.2006р. по 31.10.2006р. Постановою НКРЕ України № 739 від 08.06.2006р., з 01.11.2006р. по 31.12.2006р. Постановою НКРЕ України № 1345 від 19.10.2006р., з 01.01.2007р. по 31.08.2008р. Постановою НКРЕ України № 1672 від 19.12.2006р., з 01.09.2008р. по 30.11.2008р. Постановою НКРЕ України № 934 від 07.08.2008р., з 01.12.2008р. по 31.07.2010р. Постановою НКРЕ України № 1239 від 25.10.2008р., 101.08.2010 р. Постановою НКРЕ України № 812 від 13.07.2010 р. Відповідно до п. 17 Правил газопостачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. В заяві про уточнення позовних вимог, позивач вказав, що, оскільки з моменту звернення до суду із позовною заявою Відповідачу безперервно надавались послуги з газопостачання, відповідачем протягом лютого 2014 року були здійсненні дві оплати, та враховуючи повідомлення про наявну пільгу, розрахункові дані відкориговані та здійснено донарахування обсягу та вартості спожитого газу до лютого 2014 року включно. У зв'язку із порушенням Відповідачем порядку розрахунків встановленого Правилами газопостачання та Договором, станом на 17.03.2014 р. у Відповідача наявна заборгованість у сумі 582,07 грн. за послуги надані з грудня 2009 р. до листопада 2013 р. включно. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, і разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. В судовому засіданні відповідач посилався на не правомірність нарахувань по сплаті за газопостачання, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він звертався до позивача з вимогою про застосування до нього пільгової оплати ще у 2011 році, але позивач проігнорував його звернення. На думку суду, в спростування вищезазначених тверджень відповідача, варто зазначити наступне. Пунктом 16 Правил газопостачання (редакції чинної на момент укладення договору та п. 18 редакції Правил газопостачання чинних з 14.04.2004 р.) встановлено, якщо споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати природного або скрапленого газу, в договорі робиться відповідна позначка. У разі отримання права на пільги з оплати природного або скрапленого газу споживач повинен звернутися до газопостачальника з письмовою заявою, надавши при цьому документи, що підтверджують його право на пільги. При укладенні договору, Боржник не надавав жодних документів які б підтверджували його право на пільгу у зв'язку з чим в п. 6.3. Договору будь-які відмітки відсутні. Як вбачається з листа отриманого Позивачем 31.10.2011 р., Відповідач повідомив про наявну пільгу та надав довідку № 268 видану 14.10.2011 р. управлінням праці та соціального захисту населення, яка підтверджує право Відповідача, [PERSON] на користування пільгами згідно статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи вказані обставини та саму довідку, Позивачем здійснено нарахування з пільгою наявною з листопада 2011 р. та уточнено позовні вимоги. Оскільки довідка про наявну пільгу видана тільки 14.10.2011 р., Відповідач не реалізував та не міг реалізувати право на пільгу визначену ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» до отримання документального підтвердження такого права. Попри це, Відповідач наводить власні розрахунки в яких враховує наявність пільги починаючи з січня 2010 р. Такі розрахунки з урахуванням пільги до листопада 2011 р. є неправомірними і тому, що довідка яка підтверджує право на пільги видана відповідачу тільки 14.10.2011 р. Також у своїх письмових запереченнях, відповідач посилається на те що позивач неправомірно нараховує оплату за газопостачання на трьох осіб. В судовому засіданні було встановлено, що такі твердження відповідача спрямовані виключно на уникнення від відповідальності за неналежне виконання умов договору, та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Так, згідно п. 5.7. Договору та п. 29 Правил газопостачання встановлено, що Споживач, у разі відсутності лічильника газу зобов'язаний письмово повідомляти не пізніше ніж у місячний строк газопостачальне підприємство про всі зміни, що стосуються видів споживання природного газу в тому числі про зміну кількості мешканців квартири. На момент укладення Договору нарахування здійснювалось на одну особу. Відповідно до Довідки Форма № 3 виданої 08.07.2005 під № 17014 у квартирі Боржника було зареєстровано 2 особи і з цих причин з липня 2005 р. нарахування здійснювалося на 2 споживачів. Інформація, про дату реєстрації в квартирі Відповідача третьої особи в довідці не була вказана, а Довідкою Форма № 3 виданою 12.03.2012 р. під № 723 підтверджується, що в квартирі Відповідача зареєстровано 3 особи і відповідно нарахування обсягу та вартості спожитого природного газу на 3 осіб є законним та обґрунтованим. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач не надавав відповідачу довідку форми №3, де б зазначалось, що у квартирі [ADDRESS], проживає сам відповідач, та щоб давало змогу позивачу провести відповідний перерахунок. Згідно правил газопостачання існує можливість звільнення від оплати за відсутніх мешканців, проте порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання) (надалі - Порядок), затверджений Рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 р. № 409/1843 та зокрема встановлює наступні вимоги. Так, при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім'ї: за умови своє своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім'ї. В цьому випадку споживач повинен надавати заяву в управління експлуатації газового господарства про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім'ї із зазначенням періоду та місця перебування; документ що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім'ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою); для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження). Відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він дійсно повідомляв позивача про зміну кількості осіб проживаючих в його квартирі, та що надав відповідні документи в підтвердження своїх посилань Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач до матеріалів справи долучив лист-відповідь від 05.12.2011 року №11-1325 про відмову в здійсненні перерахунку та зміні розрахункових даних, який як було встановлено судом, відповідач отримав 08.12.2011 року. Але на момент розгляду справи, відповідач так і не надав відповідних документів, тому і підстав, які б давали змогу прости перерахунок, та здійснювати його на 1 особу відсутній. Твердження про те, що відповідач надавав позивачу довідки форми №3 (в яких вказано про проживання однієї особи у квартирі [ADDRESS]) не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, та не доведені відповідачем, а конверт про направлення відповідачем на адресу позивача листа, не може слугувати належним доказом того, що в ньому були долучені відповідні довідки форми №3, оскільки відсутній опис внутрішнього вмісту конверту. Також, в судовому засіданні відповідач долучив до матеріалів справи копію рішення Оболонського районного суду від 09.10.2012 року, яким було визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Відповідач посилався на те, що саме це рішення він направляв на адресу позивача, за для підтвердження того, що в його квартирі дійсно проживає він сам, і що підстав проводити нарахування на трьох осіб немає, та саме на підставі цього рішення було видано довідку форми №3, в якій вже було зазначено що в квартирі [ADDRESS], він мешкає один. Але, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не підтвердив доказами ті обставини на які він посилався, тому вважати те що позивач був належним чином повідомлений про зміну кількісного складу осіб, які мешкають в квартирі відповідача, є недоцільним та не виправданим. Тобто судом зроблено висновок, що відповідачем не було повідомлено позивача про зміну кількості проживаючих в його квартирі, а посилання про повідомлення про це відповідача є необґрунтованими та такими що не можуть бути прийняті судом до уваги, в якості підстави відмови у позові. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тому на думку суду заборгованість, яку у позовних вимогах просить стягнути позивач відповідає обставинам справи та підтверджена відповідними доказами. Натомість відповідач в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надав суду жодного належного та допустимого доказу, які могли б свідчити про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не можуть бути задоволені судом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 391470012.5 про надання послуг з газопостачання укладеного від 27.10.2003, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved