Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL 702/203/2007 від 16.07.2007 року у сумі 789 519, 04 гривень та судового збору у сумі 3 654, 00 гривень, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 16.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL 702/203/2007. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, перелік яких міститься у додатку 1 до Договору, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду, таким чином до позивача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права щодо вимоги з відповідача з виконання зобов'язання за договором. Позивач зазначає, що у відповідності до п.3 частини 1 кредитного договору №CL 702/203/2007 сторони визначили фіксовану проценту ставку у розмірі 11, 99 % річних, згідно пункту 1.7.2 сторони обумовили, що кредит надається однією сумою згідно з кредитною заявкою позичальника, в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до умов договору та подальшого перерахування на поточний рахунок продавця за реквізитами, вказаними позичальником в платіжному дорученні, таким чином, за кредитним договором №СL 702/203/2007 від 16.07.2007 року відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 20000 доларів США на строк до 16.07.2013 року, отже, Банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені кредитними договорами. Всупереч умовам договору відповідач кошти за кредитним договором не сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 07.08.2015 року становить 789 519, 04 гривень та складається з: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 165, 08 доларів США., що еквівалентно 132 451.17 гривень, суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 1737, 93 доларів США, що еквівалентно 37 337.85 гривень та заборгованості з нарахованої пені у розмірі 619 730, 02 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання 29.08.2016 року не з'явився, повідомлявся вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, повідомлявся вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), оскільки остання знаходиться в провадженні суду з 25.08.2015 року, розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що 16.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL 702/203/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав 20 000, 00 доларів США до 16.07.2013 року, з фіксованою процентною ставкою 11, 99 % річних. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, в тому числі кредитний договір №CL 702/203/2007, таким чином до позивача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права щодо вимоги з відповідача з виконання зобов'язання за кредитним договором №CL 702/203/2007. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL 702/203/2007 станом на 07.08.2015 року становить 7 903, 01 дол США, що еквівалентно 619 730, 02 гривень та складається: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6165, 08 доларів США., що еквівалентно 132451.17 гривень, суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 1737, 93 доларів США, що еквівалентно 37337, 85 гривень та заборгованості з нарахованої пені у розмірі 619730, 02 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, розмір нарахованої пені хоча і розрахований відповідно до позовної давності в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), але більш ніж в 3 рази перевищує суму заборгованості за кредитним договором, що є недопустимим та суперечить нормам чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків, а тому, підлягає до стягнення пеня в розмірі, що не перевищує суму основного боргу. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за тілом кредиту у розмірі 6165, 08 доларів США., що еквівалентно 132451.17 гривень, суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 1737, 93 доларів США, що еквівалентно 37337, 85 гривень та заборгованості і 169 789, 02 гривень пені, а всього разом 339 578, 04 гривень, що станом на 07.08.2015 року по курсу НБУ 21, 484096 гривень становить 15 806, 02 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати,пропорційно до частини задоволених вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial