Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №708 від 26 січня 2007 року в сумі 113 406 гривень 51 коп. (а.с.2-3). Представник позивача у судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Представник відповідачки (по довіреності) [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково та надав суду письмову заяву в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача прострочений основний борг по кредиту, а саме 74 750 гривень 00 коп., а в решті позову позивачу відмовити у зв'язку з простроченим строком давності (а.с.43). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника відповідачки, вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №708 від 26 січня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») надало [PERSON] кредит у розмірі 75 000 (сімдесят п'ять тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік, строком до 25 січня 2012 року, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.4-5). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 29 січня 2007 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 7400 кв.м. (а.с.6-8). У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконувала. Станом на 9 грудня 2013 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 113 406 гривень 51 коп., з них: прострочений основний борг по кредиту 74 750 гривень 00 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 17 159 гривень 59 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 1 900 гривень 33 коп.; пеня в сумі 21 496 гривень 92 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.9). У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] не заперечував проти цього. Відповідно до 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачається, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У своїй письмовій заяві погодившись відшкодувати позивачу прострочений основний борг по кредиту в сумі 74 750 гривень 00 коп., представник відповідачки [PERSON] просив суд відмовити позивачу в стягненні з [PERSON] процентів та пені у зв'язку з закінченням строків давності. Згідно кредитного договору на споживчі потреби остаточний строк повернення кредиту встановлений 25 січня 2012 року (а.с.4-5). Кредитор звернувся до суду з позовом 25 грудня 2013 року (а.с.2-3). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність терміном три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Збільшення позовної давності, встановленої законом, може бути допущена тільки за домовленістю сторін, що випливає з вимог ст. 259 ЦК України. У відповідності до ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач не звертався до суду з заявою про поновлення строку позовної давності і не навів поважних причин пропуску строку позовної давності. З урахуванням викладеного суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення п.4 ст.267 ЦК України, задовольнивши письмову заяву представника відповідачки [PERSON], тобто з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути визнану суму основного боргу по кредиту 74 750 гривень 00 коп., а в стягненні пені та в стягненні процентів необхідно відмовити. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач не просив поновити строк позовної давності для предявлення позову до позичальника [PERSON], яка просила відмовити в позові до неї в частині стягнення неустойки оскільки пропущений строк давності, погодившись сплатити позивачу непогашений основний борг по кредиту суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути непогашений основний борг по кредитному договору № 708 від 26 січня 2007 року в сумі 74 750 гривень 00 коп., а в решті позову до неї відмовити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial