Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

покликаючись на неповідомлення відповідачем відомостей, що призвело до надмірно виплачених коштів у вигляді допомоги сім'ям з дітьми, представник позивача [PERSON] у поданій до суду 10 липня 2017 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 9 806 грн. 79 коп. Учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] не заперечує справу слухати у відсутність сторін та винесення заочного рішення у справі, позов підтримує повністю. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони позивача, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення допомоги сім'ям з дітьми на період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2018 року. Згідно інформації УСБУ в Рівненській області відповідач покинув територію України 18 серпня 2016 року. В результаті проведеної перевірки державним соціальними інспекторами Управління встановлено факт виїзду за кордон, в зв'язку з чим виникла переплата за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року. 15 травня 2017 року на адресу відповідача надіслано повідомлення №07-06/166 з вимогою повернення коштів. На даний час кошти на рахунок Управління не надійшли. Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сімї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Згідно з п.13 Постанови КМУ від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» виплата допомоги припиняється у разі неможливості встановити факту догляду за дитиною та перевірити цільове використання коштів і забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини. П.13 Постанови визначає, що виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. П.46 Порядку передбачає, що особи, яким виплачується державна допомога сімям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобовязані у десятиденний термін повідомити про це ограни соціального захисту населення. Суд вважає, що позивачем належними доказами доведено порушення відповідачем вимог вказаного Закону, тому позов підлягає до задоволенню. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в позові, такими, що не відповідають дійсності. У зв»язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню в прибуток держави судові витрати у виді судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. З огляду на викладене,

Outcome: approved