Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач (треті особи на стороні позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON]) звернувся до суду з позовом до [PERSON],( третя особа на стороні відповідача Горлівська міська Рада), мотивуючи тим, що йому та членам його сім'ї на праві спільної сумісної власності належить жиле приміщення і нежилі будівлі [ADDRESS]. 18.04.2005 р. позивачеві виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0669 га, із яких 0,0012 га займає нежитлова буді вля - сарай «В», яка входить до складу переліку нежитлових будівель, віднесених до квартири [ADDRESS]. Сарай «В» розташований разом із присадиб ною ділянкою. Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу перешкоджає йому користуватися зазначеним сараєм. Рішенням Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 24.03.2009 року [PERSON] було зобов'язано усунути перешкоди у користуванні власністю. В період з 19 серпня по 09 вересня 2010 року під дахом його сараю відповідач розмістила вольєр для собаки та собаку. З приводу його фактичного позбавлення доступу до вищевказаного сараю та права користування своєю власністю , вироком Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 28.10.2011 року [PERSON] визнано винною за ст.356 КК України. Вважає, що [PERSON] протягом тривалого часу фактично позбавляє його законного права володіти своїм майном /сараєм «В»/. Своїми діями відповідач створила умови, що перешкоджають нормальній орга нізації життя всіх членів його сім'ї. На підставі викладеного, просить усунути порушення права власника, негайно повернувши йому об'єкт нерухомого майна /сарай/, для цього зобов'язати [PERSON] зробити пройом в паркані зі сторони земельної ділянки , розташованої за адресою : [ADDRESS] для його доступу у вказаний сарай; убрати всі перепони з земельної ділянки загального користування на шляху до його сараю, в тому числі собаку . У судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені в позові та, уточнивши позовні вимоги, остаточно просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, негайно повернувши йому об'єкт нерухомого майна /сарай «В»/, для цього зобов'язати [PERSON] зробити пройом в паркані зі сторони земельної ділянки , розташованої за адресою : [ADDRESS] для його доступу у вказаний сарай; убрати всі перепони з земельної ділянки загального користування на шляху до його сараю, в тому числі собаку . Треті особи на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 23.09.2013 р. позов не визнала, вважала доводи позовної заяви безпідставними, обґрунтувала свої заперечення проти позову тим, що з 21.04.2004 року їй належить квартира в одноповерховому багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS]. Власники квартири [ADDRESS] в цьому ж будинку-сім'я [PERSON] у 1999 році приватизували земельну ділянку біля будинку, де розташована їх квартира. Крім того, тим же рішенням виконкому ним був переданий у власність сарай розташований безпосередньо на земельній ділянці, що відноситься до її квартирі. Оскільки, скориставшись цим, позивач та члени його сім'ї постійно під вікнами її квартири проникають на територію її земельної ділянки, вона змушена була звести паркан на межовий межі земельної ділянки і заборонити останнім проходити через її частину двору. [PERSON] проходить до свого сараю під вікнами її квартири її двору. Разом з тим, не оспорювала , що земельна ділянка нею не приватизована. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача Горлівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справу в судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України), суд приходить до наступного. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 02.11.1994 року, виданого Центральним підприємством електричних мереж «Донбасенерго» на підставі наказу № 348 від 01.11.1994 р., /а.с.26/. Як вбачається з технічного паспорту, складеного КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 19.08.2008 р. квартири [ADDRESS], вбачається, що до цього будинку відносяться сараї літ. «Б» та «В», /а.с.8-12/. Рішенням Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 24.03.2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON], третя особи з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа з боку відповідача Горлівська міська рада про усунення порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння, відшкодування моральної шкоди, частково задоволені позовні вимоги: зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на сарай «В» , розташований в [ADDRESS] шляхом спорудження пройому в паркані зі сторони земельної ділянки , розташованої за адресою : [ADDRESS] для доступу [PERSON] у вказаний сарай, убрати всі перешкоди земельної ділянки загального користування на шляху до сараю.., стягнуто моральену шкоду. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.04.2014 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Як вбачається з постанови державного виконавця від 21.08.2009 року, виконавче провадження з примусового виконання рішення Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 24.03.2009 року закінчено. Вироком Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 28.10.2011 року [PERSON] визнано винною за ст.356 КК України. Згідно зі ст. 61 ч.3 ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З рішення Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 24.03.2009 року вбачається, що користувачами сараю «В» [ADDRESS] та [ADDRESS]. [PERSON] ні, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить і сарай літ. «В», розташований [ADDRESS], на праві спільної власності. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому відповідно до части ни 2 цієї ж статті на зміст права власності не впливають місце проживання власника та мі сцезнаходження майна. Отже, позивач як співвласник цього сараю має право володіти, користуватись та розпоряджатися ним. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 145433 від 18.04.2005 р. [PERSON] на праві власності належить земе льна ділянка площею 0,0669 га у межах згідно з планом, яка розташована [ADDRESS]. При В якості співвласників зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до вказаного акту земельна ділянка складається із двох частин(площею 0.0657 га та 0,0012 га. Саме на вказаній ділянці розташований сарай «В», якій належить позивачеві. Прохід до цього сараю розташований на земельній ділянці, яка прилягає до квартири [ADDRESS] відповідача, і відноситься до зе мель Горлівської міської ради. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в період з 19 серпня по 09 вересня 2010 року, тобто вже після винесення постанови державного виконавця від 21.08.2009 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 24.03.2009 року перешкоджа ла позивачеві користуватися належним йому на праві спільної сараєм «В», спорудивши бетонний паркан, в якому немає отвору для проходу до сараю. Цей факт підтверджений вироком Ц-Міського районного суду м. Горлівки від 28.10.2011 року, яким [PERSON] визнано винною за ст.356 КК України. Крім того відповідач розмістила під дахом сараю вольєр для собаки та собаку, що підтверджується поясненнями позивача, наданими ним фотографія ми та не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому позов в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди в здійсненні права власності [PERSON]на сарай «В», розташований в [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача спорудження пройому в паркані зі сторони земельної ділянки, розташованої за ад ресою: [ADDRESS] для проходу [PERSON] в на званий сарай, убрати всі перешкоди та перепони з земельної ділянки загального користування на шляху до сараю, в тому числі собаку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про негайне повернення позивачу об'єкту нерухомого майна - сараю «В» не визначає та не доводить порушення його прав. Тому позовні вимоги в частині негайного повернення позивачу об'єкту нерухомого майна - сараю «В» задоволенню не підлягають.

Outcome: partial