Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство АкцентБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 22.04.2008 року між ЗАТ АкцентБанк, правонаступником якого є ПАТ АкцентБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №АВ8QRX15700163, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6738,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вищезазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 22.08.2014 року виникла заборгованість в сумі 43068,00 грн. Тому, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідачки, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.04.2008 року між закритим акціонерним товариством АкцентБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство АкцентБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №АВ8QRX15700163, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6738,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з умовами надання кредиту, що підтверджується підписом позивача. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніш наступного дня місяця. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.08.2014 року виникла заборгованість в сумі 43068,00 грн., яка складається з наступного: - 6738,55 грн. - заборгованість за кредитом; - 856,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1617,20 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 31328,60 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 2027,05грн. штраф ( процентна складова). Згідно рішення загальних зборів від 14.05.2009 року змінено тип банку та його найменування з Закритого акціонерного товариства АкцентБанк на Публічне акціонерне товариство АкцентБанк, що зазначено п.1.1. Статуту ПАТ АкцентБанк. Щодо заперечень відповідача про не укладення нею спірного кредитного договору, які містяться у матеріалах справи, суд виходив з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач заперечувала проти позову, вказуючи на те, що кредитний договір з банком не укладала та кошти за ним не отримувала оскільки копія паспорту, наданого позивачем до позовної заяви, містить її анкетні дані, однак фотокартка не її. Надала суду підтвердження того, що позивач отримала 27.08.2008 року новий паспорт у звязку з втратою. Також, матеріали справи містять заяву [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014230100001121 від 16.12.2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Однак, суд критично ставиться до наданих доказів, як підтвердження того, що відповідач договору не укладала, оскільки дані докази не доводять факту укладення договору позивачем саме з іншою особою, а не відповідачем. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, а саме копії постанови про закриття кримінального провадження від 12.10.2015 року, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014230100001121 від 16.12.2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст.204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Таким чином, підстави вважати, що відповідач не укладала кредитний договір з позивачем відсутні, а тому, при вирішенні даного спору суд керувався чинним законодавством та договором № АВ8QRX15700163 від 22.04.2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає, що оскільки строк погашення кредиту, передбачений умовами кредитного договору настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved