Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач у лютому 2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р. Далі позивач [PERSON] зазначає, що він з 2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], який 30.03.2011 р. був розірваний. Позивач зазначає, що у період цього шлюбу, відповідачка [INFO]. народила сина [PERSON]. Також, позивач зазначає, що 30.10.2008 р. він зареєстрував у належній йому квартирі відповідачку та 02.04.2009 р. їх сина [PERSON]. Проте, у серпні 2009 р. відповідачка зібравши усі свої особисті та дитячі речі залишила спірне житлове приміщення та переїздила разом з малолітнім сином на постійне місце проживання до Вінницької області, де проживає її мати. Позивач зазначає, що 30.04.2014 р. він зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON], та у період цього шлюбу остання [INFO]. народила дочку [PERSON], яку було зареєстровано за адресою спірної квартири, де на даний час позивач проживає з новою сім'єю. Позивач вказує, що відповідачка добровільно залишив спірне житло та вивезла всі свої особисті та дитячі речі, жодних перешкод у користуванні вказаним житлом їй та дитині не чинилось, наміру проживати в спірному житлову приміщенні відповідачка не виявляла. Відповідачка спірну квартиру не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні її особисті та дитячі речі, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати відповідачку та малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка, яка повідомлялася судом за останнім відомим місцем його реєстрації та фактичного місця проживання, в судове засідання не з'явилася (а.с. 41, 45), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р. (а.с. 10). Встановлено, що сторони з 27.06.2008 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2011 р. був розірваний (а.с. 8, 13). Судом встановлено, що у період шлюбу сторін, відповідачка [PERSON] [INFO]. народила сина [PERSON] (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] - позивач по справі, [PERSON] - відповідач по справі та малолітні [PERSON], [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с. 16). Встановлено, що відповідно Актів від 28.09.2011 р. та 28.01.20125 р. складених житловим органом РЕО-9 та підтверджено в судовому засіданні позивачем, що відповідачка [PERSON] та малолітній син [PERSON] з серпня 2004 р. не проживають в спірній квартирі, вказане житло не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні її особисті та дитячі речі (а.с.26. 27). Також, встановлено, що відповідачка звертаючись у травні 2010 р. до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини та дружини, зазначила, місце свого проживання: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Крім того, у своїй позовній заяві, позивачка вказує, що з серпня 2009 р. вона разом з малолітнім сином [PERSON] проживають у її матері у Вінницькій області. Також, судом встановлено, що відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2011 р., одночасно з розірванням шлюбу сторін, суд прийняв рішення про залишення сина [PERSON], [INFO] проживати разом з матір'ю, [PERSON] (а.с. 13). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON] понад рік не проживають без поважних причини в квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим втратили право користування вказаним житловим приміщенням. З урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та його представник в судовому засіданні довели та підтвердили відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позовні вимоги, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved