Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач у липні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 17.07.2010 року уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося, оскільки різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Шлюбні відносини припинені з травня 2018 року. Посилаючись на указані обставини, позивач просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований Тростянецьким відділом РАЦС Сумської області 17 липня 2010 року, актовий запис № 84. Ухвалою суду від 17.07.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі. Відповідач також у судове засідання не з'явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без її участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 17.07.2010 року було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 84. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.6). У сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 704,80 грн. відповідно до квитанції від 06.07.2018 року №12 (а.с.2), 50 відсотків розміру якого, що становить 352,40 грн., у зв'язку з визнанням відповідачем позову слід повернути позивачу з державного бюджету, а 352,40 грн. стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved