Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач як опікун в інтересах неповнолітніх підопічних [PERSON]. [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, однак в ньому не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будинок належить його онукам - її підопічним на праві власності, відповідач не дає дітям користуватись власністю, хоч має інше власне житло. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на те, що відповідач створив у житловому будинку антисанітарні умови, значно погіршив технічний стан будинку, чи унеможливлює проживання дітей, має у власності інше житло. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень не надав. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причин неявки не повідомили, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується судовим рішенням, витягом про реєстрацію права власності, свідоцтвами про народження. Позивач [PERSON] є бабусею та опікуном неповнолітніх власників спірного житлового приміщення, тому вправі заявляти позов до суду в їх інтересах, що підтверджується розпорядженням Олевської райдержадміністрації, свідоцтвами про народження. Відповідач фактично користується спірним житловим приміщенням, хоч має інше власне житло, однак участі в утриманні житлового приміщення не приймає, внаслідок чого значно погіршено технічний стан належного неповнолітнім житла, що вбачається із пояснень позивача, матеріалів справи та відповідачем не спростовано. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач фактично втратив статус члена сім'ї власника, це обмежує неповнолітніх власників у здійсненні належного їм права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації складових права власності - права володіння, користування та розпорядження, осільки спільне користування майном є неможливим. Усунення перешкод у користуванні власністю позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням узгоджується із приписами ст.ст. 321, 406 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України. Суд вважає можливим захистити право власності неповнолітніх дітей шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення, а обраний позивачем спосіб захисту інтересів неповнолітніх власників грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власника доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подав заперечень на позов та їх не довів. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і виселення у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved