Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі [PERSON] або ПАТ «КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № КАМ0R000290871 від 22.12.2003 року відповідач 22.12.2003 року отримав кредит в сумі 1420 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору позичальник повинен здійснювати щомісячний платіж, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, а також інших витрат згідно Умов. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за станом на 11.06.2015 року заборгованість за кредитом склала 1420 грн 00 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом 16493 грн 53 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 58435 грн 78 коп., а всього 76349 грн. 31 коп. Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2013 року з відповідача стягнутий борг в сумі 46413 грн 54 коп., тому з урахуванням стягнутої суми різниця становить 29935 грн 77 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 299 грн 36 коп. судового збору. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] 23.05.2004 року помер, у звязку з чим за клопотанням Банку ухвалою суду від 13.01.2016 року було залучено до участі у справі правонаступника померлого [PERSON], яка прийняла після смерті відповідача спадщину. Банком були уточнені позовні вимоги, спрямовані до відповідача [PERSON], відповідно до яких позивач вказав, що станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № КАМ0R000290871 від 22.12.2003 року становить 1527 грн 42 коп, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1420 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 107 грн. 42 коп. Тому позивач просить стягнути вказану суму з [PERSON] та понесені ним витрати по сплаті судового збору. Сторони до суду не зявилився, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутність представника та про те, що він наполягає на позові і не заперечує у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 22.12.2003 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КАМ0R000290871, відповідно до умов якого [PERSON] надав позичальнику споживчий строковий кредит на придбання телевізору в сумі 1420,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців по 22.12.2004 року, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, оплаті процентів, комісійної внагороди в обумовлені даним договором терміни, що підтверджується копіями наведеного договору, розрахунком заборгованості (а.с.5, 6). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч.1, ч.2 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2013 року (справа № 2/202/9193/2013) з відповідача [PERSON] було стягнено на користь Банку заборгованість за кредитним договором № КАМ0R000290871 від 22.12.2003 року, яка виникла за станом на 10.06.2013 року в сумі 46413 грн 54 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1420 грн 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 13379 грн 47 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 31614 грн 07 коп. (а.с.4). Як зазначено вище, [PERSON] помер 23.05.2004 року. Отже, розрахована Банком заборгованість на дату смерті позивальника в сумі 1527 грн 42 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1420 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 107 грн 42 коп., вже стягнута на користь Банку з позичальника за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2013 року. Врахування Банком при визначенні ціни позову, спрямованого до відповідача [PERSON], стягнутої за судовим рішенням від 11.11.2013 року суми кредитної заборгованості, вказує на те, що дане рішення суду чинне і не скасовано. Дана обставина виключає повторне стягнення заявленої Банком тієї ж самої суми заборгованості з правонаступника [PERSON], оскільки не ґрунтується на законі. З огляду на приведене, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки статтею 378 ЦПК України врегульований порядок заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником під час виконання судового рішення. Тому позовні вимоги Банку до [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 599, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed