Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

позов мотивований тим, що 04.04.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» уклало з [PERSON] кредитний договір №50003902 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 84 656,22 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 10 532,00 доларам США на строк 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель PoloSedan, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб.см., 2012 року випуску, а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до умов договору. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання із повернення кредиту та відсотків, починаючи з червня 2013 року. У серпні 2014 року предмет застави був реалізований. Як зазначає позивач, станом на момент підготовки позовної заяви, з урахуванням сплачених кредитних платежів, часткового погашення заборгованості за договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави, а також з урахуванням обмінного курсу валют, сума кредиту, яка підлягає сплаті, становить 98 571,17 грн. Виходячи з даної суми проценти за користування кредитом за період з 10.09.2014 року по 14.01.2015 року (126 днів) становлять 3 415,49 грн. Загальна сума основного боргу за договором на дату складання позовної заяви становить 101 986,66 грн. Штраф за порушення зобов`язання відповідно до п. 3.3 договору - 16 931,24 грн. Також відповідно до ст. 629 ЦК України підлягає сплаті 3% річних від простроченої суми за період з 10.09.2014 року до 14.01.2015 року - 1034,99 грн. і компенсація інфляційних збитків - 10 441,42 грн. Крім того, позивачу завдані збитки в зв`язку з невиконанням договору і вимушеним зверненням до юридичних компаній за захистом - ТОВ «ЮК «Тріпл СІ» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер», оплата послуг складає 25 210,91 грн. і з врахуванням сплати податку на додану вартість - 30 253,09 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 160 647,42 грн. В судовому засіданні представник позивача Ворушило І.О. позов підтримав, пояснив, що після звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом залишився основний борг з урахуванням підвищення курсу валюти в розмірі 98 571,17 грн. Виходячи з даної суми проценти за користування кредитом в період з 10.09.2014 року до 14.01.2015 року - 3 415,49 грн., збитки - 30 253,09 грн., штраф за порушення виконання зобов`язання - 16 931,24 грн., відповідальність по ст. 625 ЦК України - 3 % річних - 1 034,99 грн., інфляційні - 10 441,42 грн. Підтвердив, що кредит був наданий у гривні, проте в зв`язку із зміною курсу валюти сума по тілу кредиту збільшилась до 98571,17 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» є фінансовою установою і 04.04.2012 року уклало із [PERSON] кредитний договір №50003902, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримав кредит в сумі 84 656,22 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 10 532,00 доларам США, на строк 60 місяців, із сплатою процентів 9,9% та із змінною процентною ставкою відповідно до п. 2.3 загальних умов кредитування, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель PoloSedan, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб.см., 2012 року випуску, а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту. Відповідно до кредитного договору, а також п.1.3.1 загальних умов кредитування усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Виконання даного кредитного договору забезпечено заставою придбаного автомобіля. Відповідно до п.3.2.1 Умов у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач мав право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. Починаючи з червня 2013 року відповідач припинив сплачувати платежі за кредитним договором, тому 04.10.2013 року відповідачу було направлено письмову вимогу про дострокове повернення боргу, яке повернулось із відміткою «у зв'язку із закінченням терміну зберігання». П 3.3 договору сторонами погоджено, що термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким, що підлягає поверненню на 5-й календарний день з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачеві. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача). Відповідач зобов'язаний повернути позивачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню (сума повернення розраховується позивачем і вказується у повідомленні). У вимозі позивачем встановлено строк - 30 календарних днів з моменту отримання вимоги для повернення суми кредиту, плати за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, які підлягають застосуванню за договором (а.с. 29, 30). Даний кредитний договір забезпечувався заставою автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PoloSedan, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб.см., 2012 року випуску, про що був укладений відповідний договір (а.с. 23-28). Відповідно до п.2.1.1. договору застави заставодержатель має право, у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним у п.1.3 цього договору - задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. Звернення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису (п.5.4). реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, проводиться шляхом продажу з публічних торгів (п.5.4.1). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання із повернення кредиту та відсотків, тому 28.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог заставодержателя в розмірі 88 749,30 грн., в тому числі несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 4 713,43 грн., штрафні санкції за вимоги щодо сплати в розмірі 658,07 грн., штраф за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 20% від суми кредиту - 17 285,12 грн., сума кредиту - 66 092,68 грн., витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 2 000 грн. Загальна сума 90 749,30 грн. (а.с. 31). Даний виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання і 05.12.2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС Бучанського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження (а.с. 32). 15.08.2014 року предмет застави був реалізований шляхом проведення електронних торгів за суму 127 959 грн. (а.с. 38). Представник позивача визнав, що виконавче провадження було закінчене, оскільки фактично була погашена сума боргу в розмірі 90 749,30 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з урахуванням сплачених кредитних платежів, часткового погашення заборгованості за договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави в розмірі 90 749,30 грн., а також з урахуванням обмінного курсу валют, залишок суми тіла кредиту, що підлягає сплаті, становить 98 571,17 грн. В судовому засіданні представник позивача Ворушило І.О. пояснив, що дана сума визначена з урахуванням збільшеного курсу долара по відношенню до гривні. Сума процентів з 10.09.2013 року по 14.01.2015 року - 126 днів з урахуванням часткового погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за рахунок коштів від реалізації предмету застави становить 3 415,49 грн. (виходячи з суми боргу - 98 571,17 грн.) отже, загальна сума основного боргу за договором на дату складання позовної заяви становить 101 986,66 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні представнику позивача Ворушило І.О. було запропоновано надати розрахунок позовних вимог, проте представник зазначив, що розрахунок наведений у позовній заяві. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. За таких обставин, визначаючи суму кредиту, яка залишилась не сплаченою, суд не може прийняти до уваги лише загальні пояснення представника позивача, без належного письмового розрахунку із відображенням сум і періодів, які були сплачені по кредиту, сум, які були зараховані внаслідок виконання напису нотаріуса, сум, які залишились до стягнення і періодів їх нарахування. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом - 28.11.2013 року - борг по кредиту становив 88 749,30 грн., з них сума кредиту - 66 092,68 грн. (а.с. 31) і була погашена за рахунок звернення стягнення на предмет застави. Також були стягнуті відсотки і штраф - 20 % від суми кредиту - 17 285,12 грн. До суду позивач пред`явив вимоги про стягнення боргу, який виник по тілу кредиту станом на 15.01.2015 року - 98 571,17 грн. і пояснив цю суму збільшенням курсу валют, а проценти за період з 10.09.2014 року до 14.01.2015 року позивач нарахував виходячи з суми боргу 98 571,17 грн. Такі вимоги позивача суд вважає безпідставними і необґрунтованими. Так, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Так, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет застави і в тому числі вирішено питання щодо стягнення всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, штрафних санкцій. Виконавчий напис звернутий до примусового виконання, тому порядок і строки його виконання врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Збільшення курсу валют не може бути підставою для повторного стягнення тієї ж суми кредиту в еквіваленті станом на сьогоднішній день, відсотків, штрафу. В судовому засіданні було встановлено, що напис нотаріуса виконаний повністю шляхом реалізації предмета застави і сума на погашення боргу по кредиту була перерахована ТОВ «Порше Мобіліті». Таким чином, суд вважає, що позивач не довів, що його права були порушені і підлягають захисту шляхом повторного стягнення суми кредиту, відсотків за період з 10.09.2014 року до 14.01.2015 року, збитків, неустойки - 20% від суми кредиту (п. 8.2 договору) і сум, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Також позивач не довів завдання відповідачем збитків на суму 30 253,09 грн.

Outcome: dismissed