Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач служба у справах дітей Вінницької міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає багатодітна сім`я, у якій виховуються діти: [PERSON] , [INFO] , (а/запис про народження № 3061 від 19.10.2004 року по відділу РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області); [PERSON] , [INFO] , (а/запис про народження № 2921 від 19.08.2008 року по відділу РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області); [PERSON] , [INFO] , (а/запис про народження № 4601 від 20.12.2010 року по відділу РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області року); [PERSON] , [INFO] , (а/запис про народження № 3849 від 01.10.2015 року по відділу РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області) [PERSON] є матір`ю всіх вищезазначених дітей, що підтверджується відповідними актовими записами про їх народження. Щодо доньки [PERSON] громадянка [PERSON] є одинокою матір`ю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Батьком дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , який мешкає окремо від дітей, участі у їх вихованні не бере, життям та розвитком дітей не цікавиться, родинних відносин не підтримує. Батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , який з сім`єю не проживає, участі у вихованні та утриманні сина протягом тривалого часу не бере, життям, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться, тривалий час з дітьми не спілкується, родинних відносин не підтримує. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 26.01.2016 року по теперішній час перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Неналежне виконання їх батьками обов`язків по вихованню дітей, фіксування фактів зловживання матір`ю дітей спиртними напоями, не створення батьками дітям належних житлово-побутових умов проживання, відсутність контролю за навчанням дітей, за їх станом здоров`я, а натомість залишення дітей без нагляду дорослих на декілька діб, систематичність сварок та скандалів, фіксування фактів використання державної соціальної допомоги на дітей не за цільовим призначенням та інші факти стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] . РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь та на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дітей шляхом перерахування коштів на особистий рахунок кожного з дітей, відкритий у банківській установі; стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дітей шляхом перерахування коштів на особистий рахунок кожного з дітей, відкритий у банківській установі; стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі; передати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.1-7). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином судовими повістками, телефонограмами та оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Однак від відповідача по справі [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у якій останній позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи 127/15230/19, матеріали справ про адміністративні правопорушення №127/7661/20 та №127/12464/20, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 01 жовтня 2004 року зроблено актовий запис №3061 про народження [PERSON] , батьком записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.8). У подальшому, 18 травня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №2 від 18 травня 2005 року (а.с.144). Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила на Явну. 24 січня 2007 року відповідно до актового запису №111, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області цей шлюб було розірвано (а.с.146). Натомість, 05 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відповідно до актового запису №814, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.146). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [INFO] народилась [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №2921, у графі батько записаний [PERSON] , а мати - [PERSON] (а.с.9). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 грудня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [INFO] народилась [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №4601, у графі батько записаний [PERSON] , а мати - [PERSON] (а.с.10) [INFO] народилась [PERSON] , про що 01 жовтня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №3849, батько записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 жовтня 2015 року (а.с.11). Після розірвання шлюбу із [PERSON] , 12 лютого 2019 року відповідач по справі [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №252 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 лютого 2019 року (а.с.26). Відповідачка [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки про склад сім'ї, виданого квартальним комітетом «Набережний-1» 02.04.2019 року (а.с.28), та довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.03.2020 року (а.с.60). Однак у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично не проживає разом із дітьми з 25 липня 2020 року, покинувши їх без нагляду. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та відповідно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не беруть участі у вихованні та утриманні своїх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Зазначені факти підтверджуються наступним. Зі змісту відповіді в.о. начальника Іллінецького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №30099598 про примусове стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки доходу відповідно до виконавчого листа №2-1155, виданого Староміським районним судом м. Вінниці від 26 вересня 2007 року. Станом на 01 жовтня 2020 року у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 86 618 грн. 73 коп. Як вбачається із доданих до позовної заяви обліково-статистичних карток дітей, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взяті на облік з 16.10.2014 року, а [PERSON] з 26.01.2016 року як діти, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухилянням батьків від виконання своїх обов`язків (а.с.16-23). Відповідно до листа від 03.05.2018 року №01-07/437 Вінницьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді встановлено, що під час відвідування помешкання за адресою: [ADDRESS] , у помешканні перебували бабуся дітей [PERSON] , мати дітей [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] залишила їх без нагляду в ніч з 24.04.2018 року на 25.04.2018 року, під час відвідування було виявлено, що у помешканні брудно, розкидані речі, на кухні брудний посуд. Вбачаються ризики щодо нормального функціонування сім`ї, де перебувають четверо малолітніх дітей, зважаючи на існуючі факти безвідповідального ставлення матері до виконання своїх обов`язків та відсутності мотивації до змін ситуації на краще (а.с.39). Крім цього, згідно з листом Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.03.2020 року №01-07/295 під соціальним супроводом з 30.06.2017 року перебуває багатодітна родина [PERSON] , відповідача по справі, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить на праві власності [PERSON] , і має чотири житлові кімнати, кухню, коридор, зручності у дворі. Умови проживання критичні, антисанітарні, у житлі брудно, пліснява на стінах, речі розкидані, обігрівається лише одна кімната електричним обігрівачем, наявний борг за спожитий скраплений газ та електроенергію. Мати зловживає спиртними напоями, не працює, відсутня вдома по декілька днів, залишає дітей без нагляду, не дбає про їх харчування та навчання, на зауваження реагує агресивно (а.с.38). У листі Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.08.2020 року №01-07/931 вказується, що за період соціального супроводу громадянка [PERSON] не виконує рекомендації фахівців та не дотримується плану соціального супроводу. На даний час чоловік матері дітей [PERSON] звернувся до органів національної поліції з заявою про розшук дружини, так як вона, в черговий раз, залишила без нагляду своїх дітей та її місцезнаходження не відомо. Діти перебувають під наглядом бабусі [PERSON] , [INFO] . Родині неодноразово надавалась гуманітарна допомога. Зважаючи на існуючі факти безвідповідального ставлення матері до виконання своїх обов`язків та не цільового використання коштів соціальної допомоги для дітей, до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради направлено лист з проханням припинити соціальні виплати на дітей [PERSON] (а.с.115). З пояснень відповідача по справі [PERSON] від 06.01.2020 року, наданих начальнику служби у справах дітей Вінницької міської ради Шафранській Л.А., вбачається, що її не було вдома з 03.01.2020 року по 05.01.2020 року, вона перебувала у знайомих, а дітей залишила без нагляду (а.с.40). У матеріалах справи містяться також акти обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 43-48), відповідно до яких представниками позивача було відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] , де проживає мати [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , інші члени сім`ї співмешканець матері [PERSON] , бабуся [PERSON] , чоловік бабусі [PERSON] та встановлено: 09.01.2019 року обстежено даний будинок, санітарний стан якого відносно задовільний, в коридорі розкиданий одяг, брудна підлога, на кухні немитий посуд, проведено бесіду із [PERSON] , яка перебувала у нетверезому стані; 23.04.2019 року встановлено, що санітарний стан будинку відносно задовільний, від [PERSON] відчувався запах алкогольних напоїв та яка повідомила, що [PERSON] забрали у лікарню через високий цукор та рівень ацетону, пославшись на те, що донька не дотримується режиму харчування. [PERSON] постійно стверджувала, що вона виконує батьківські обов`язки належним чином: діти відвідують навчальні заклади, вони забезпечені одягом, шкільним приладдям, продуктами харчування. Було запрошено [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради, яку попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, оскільки мати мало приділяє увагу дітям, що негативно впливає на навчання і виховання дітей; 06.02.2020 року встановлено, що мати дітей [PERSON] вчергове залишила дітей без нагляду з 03.02.2020 року і була повернута додому працівниками поліції вночі з 05.02.2020 року на 06.02.2020 року після повідомлень Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області службою у справах дітей та небайдужими громадянами про залишення дітей без нагляду. У будинку брудно, по підлозі розкидані речі, на стінах коридору, кухні та їдальні пліснява, на кухні брудний посуд, сміття та брудна вода у відрах, несправна кухонна розетка становить загрозу для життя дітей, [PERSON] в антисанітарних умовах звинувачувала дітей, підтвердила, що залишила дітей без нагляду через кризу у стосунках із співмешканцем, запевнила, що дані дії більше не повторяться та в будинку буде наведено лад; 07.02.2020 року встановлено, що мати дітей [PERSON] вчергове залишила дітей без нагляду, пішла з дому ввечері 06.02.2020 року після обстеження житлово-побутових умов комісією, зі слів дітей прибирання в будинку здійснювали вони самі. [PERSON] повідомила, що вчора намагалася шукати мати за відомими адресами по [ADDRESS] , де та зазвичай перебуває, коли тривалий час не з`являється вдома. [PERSON] зауважила, що часом мати залишає їх під нагляд старшого брата Влада, він готує їжу та по мірі можливостей дбає про них. Згідно інформації КНП «ЦПСМД №5 м. Вінниці» від 18.12.2018 року №01-7/841 щодо сім`ї [PERSON] зазначено, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здорові. [PERSON] спостерігається з діагнозом: цукровий діабет І тип, середньої важкості, глікемічний контроль з високим ризиком, плоскоступість обох стоп 2 ст. Отримує державну соціальну допомогу з 23.03.2017 року. Постійно отримує інсулінотерапію. Мати зловживає алкоголем, тому у дитини контроль «цукрів» не регулярний, дієти дитина не дотримується, контроль харчування у дитини не проводиться, що становить загрозу здоров`ю дитини. Діти забезпечені необхідним харчуванням. При захворюванні дітей, мати звертається за медичною допомогою до сімейного лікаря, при необхідності діти отримують відповідне лікування. З матір`ю дітей неодноразово проводилась бесіда щодо необхідності виконання батьківських обов`язків (а.с. 49). З довідки Вінницького обласного клінічного високоспеціалізованого ендкринологічного центру №655 від 06.05.2019 року встановлено, що на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №1 знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , у дитини з 09.06.2017 року цукровий діабет 1 тип, важка форма (перенесений гіпоглікемічний стан з судомами в 2017, 2018 роках) глікемічний контроль з високим ризиком. Діабетичний гепатоз. Багаторазово проходила стаціонарне лікування в ВОКВЕЦ з приводу декомпенсованого цукрового діабета. Нагляд за дитиною не завжди проводиться на належному рівні, дитина не дотримується дієтичного харчування, не проводить самоконтроль цукрів крові та не проводить своєчасне введення інсуліну. З дитиною та її мамою, бабусею неодноразово, лікарем дитячим ендокринологом проводились бесіди щодо харчування, ведення щоденника самоконтролю та обов`язкового введення препаратів інсуліну. Сім`я на зауваження не реагує. Мати на огляд до дитячого ендокринолога не завжди з`являється з дитиною (а.с. 51). А відповідно до листа Вінницького обласного клінічного високоспеціалізованого ендкринологічного центру №875 від 22.07.2020 року, наданого на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.07.2020 року, [PERSON] знаходиться на обліку з червня 2017 року, її хвороба має важку форму, хронічна та залишається на все життя. Існують великі ризики погіршення її стану здоров`я, адже дана хвороба потребує постійного догляду за дитиною, контроль за дієтою та введення лікарських засобів кожен день. На періодичні огляди дитячого ендокринолога ні мати, ні батько не з`являлися, дитину приводила та забирала з лікарні бабуся, а останній раз дідусь. Коли [PERSON] перебувала в КНП «ВОКВЕЦ ВОР», то поступила у важкому стані, доставила її швидка допомога до відділення інтенсивної терапії, зі слів співробітників швидку допомогу викликали сусіди. За весь період з червня 2017 року медичний персонал бачив мати дитини лише один чи два рази, батька не було взагалі ні разу, бесіди з дитячим ендокринологом проводилися з бабусею дитини (а.с. 100). Із листа комунального закладу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 від 30.01.2019 року №27 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у відповідному закладі, мають середній рівень навчальних досягнень, їх мати [PERSON] батьківські збори не відвідує, успіхами та шкільним життям дітей не цікавиться, сама в телефонному режимі з класним керівником не зв`язується, батьки класу часто бачать її у нетверезому стані (а.с.42). Відповідно до листа Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.02.2020 року №2114/101/20, працівниками Лівобережного ВП було встановлено, що [PERSON] залишила своїх дітей без нагляду у жахливих умовах проживання. Протягом трьох днів її місце перебування було невідоме. Проведеними заходами [PERSON] була розшукана, проте наступного дня знову залишила дітей без нагляду. Вважають, що життю і здоров`ю дітей може загрожувати небезпека, зважаючи на аморальний спосіб життя матері (а.с.37). Зі змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 06 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] у період з 03.02.2020 року по 06.02.2020 року залишила дітей за місцем проживання: [ADDRESS] без нагляду (а.с.149). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року провадження у справі №127/7661/20 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.150). Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 14 липня 2020 року. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення №127/12464/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді попередження. При цьому, судом встановлено, що 30.04.2020 року з 11 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. залишила своє місце проживання, у зв`язку із чим її діти перебували без нагляду, з огляду на що вона вчинила адміністративне правопорушення - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей (а.с.151). Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 11 серпня 2020 року. Окрім того, вищевикладені обставини підтвердили свідки в судовому засіданні. Зокрема, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що відповідачі з 2012 року до сьогоднішнього часу не виконують батьківські обов`язки, при обстеженні житлових умов дітей вразило, що будинок не прибраний, стіни покриті цвіллю, опалення відключено за борги, діти голодні, а батьки не працюють та зловживають спиртними напоями, кошти на соціальне забезпечення витрачають на спиртні напої, сім`я стоїть на обліку як не благополучна. Свідок [PERSON] , сімейний лікар, повідомила, що знає сім`ю як неблагополучну, [PERSON] хворіє на цукровий діабет, потребує лікування та дієти, які батьки їй не забезпечують відповідним чином, дитина перенесла судоми, діти залишені без батьківського та материнського піклування. Свідки [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , пояснила суду, що з березня 2020 року дочка покинула дітей, постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] повідомив, що батьки дітей зловживають спиртними напоями, не цікавляться дітьми, на даний час дітьми опікується їх бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] , старший інспектор ювенальної поліції, повідомила суду, що сім`я перебуває на обліку як неблагополучна, близько шести місяців тому [PERSON] покинула дітей та пішла із сім`ї, неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Із дітьми не проживає, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на зауваження працівників поліції не реагує. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Крім цього, у судовому засіданні було допитано неповнолітнього [PERSON] у присутності представника органу опіки і піклування. Останній суду пояснив, що свого батька [PERSON] він не бачив за все життя ні разу, ним не цікавиться та не утримує його, з днем народження не вітає, не телефонує. Мати [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, ним та сестрами не цікавиться, вихованням не займається, з 25.07.2020 року покинула їх без нагляду, з тих пір не поверталась, ним та його сестрами піклується бабуся. Дитина вважає, що матір та батька необхідно позбавити батьківських прав, оскільки це сприятиме їх інтересам. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.03.2020 року №01-00-011-13683, зважаючи на те, що батьки дітей тривалий час неналежно виконують свої батьківські обов`язки, перебування дітей на вихованні у сім`ї створює реальну загрозу для їх життя, здоров`я та морального розвитку орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх дітей (а.с.52-55). Згідно із ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно ж до ст.18 Конвенції про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини: батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положенням ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) відзначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад, або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Суд також звертає увагу, що згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини (ч.2 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У даному випадку була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який висловив думку про те, що його батька [PERSON] та його матір [PERSON] слід позбавити батьківських прав, як вказано вище. Матеріалами даної цивільної справи підтверджується, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню і утриманню дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки були випадки, коли при інспектуванні умов проживання дітей працівниками поліції та інших служб було зафіксовано, що у будинку [PERSON] було не прибрано, брудно, по всьому будинку розкидані речі, що [PERSON] вживала алкогольні напої, не ночувала вдома, залишала дітей кілька днів без нагляду дорослих, конфліктувала, що негативно відображається на умовах проживання та вихованні дітей, її неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а з 25 липня 2020 року покинула своє місце проживання та дітей, з тих пір на зв`язок із ними не виходить. Також матеріалами справи підтверджується, що дитина [PERSON] спостерігається з діагнозом: цукровий діабет І тип, середньої важкості, глікемічний контроль з високим ризиком, плоскоступість обох стоп 2 ст. Отримує державну соціальну допомогу з 23.03.2017 року. Постійно отримує інсулінотерапію. Нагляд за дитиною не проводиться на належному рівні, дитина не дотримується дієтичного харчування, не проводить самоконтроль цукрів крові та не проводить своєчасне введення інсуліну. З дитиною та її мамою, бабусею неодноразово, лікарем дитячим ендокринологом проводились бесіди щодо харчування, ведення щоденника самоконтролю та обов`язкового введення препаратів інсуліну. Сім`я на зауваження не реагує. Мати на огляд до ендокринолога дитячого не завжди з`являється з дитиною. Мати зловживає алкоголем, тому у дитини контроль «цукрів» не регулярний, дієти дитина не дотримується, контроль харчування у дитини не проводиться, що становить загрозу здоров`ю дитини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2019 року у цивільній справі №127/15230/19 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено у задоволенні позову (а.с.153-157). При цьому, суд взяв до уваги, що на час розгляду справи по суті [PERSON] усунула ті обставини, які створювали загрозу для життя та здоров`я неповнолітньої [PERSON] , а також усунула обставини неналежних умов проживання всіх дітей. Натомість, після набрання вказаним рішенням суду законної сили 03.12.2019 року відповідач [PERSON] продовжувала і на час розгляду даної справи по суті продовжує залишати дітей без нагляду, повторно не забезпечує належні умови проживання дітей, не займається їх вихованням, не цікавиться їх навчанням, веде аморальний спосіб життя. Такі дії [PERSON] вчиняє умисно, до рекомендацій компетентних органів не прислухається, поведінку змінювати не бажає. У судові засідання та на засідання комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] жодного разу не з`явилася, хоча повідомлялася своєчасно та належним чином, у тому числі судовими повістками, які вона отримала 18.06.2020 року відповідно до підпису у відповідній графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.77), 14.09.2020 року (а.с.131), 05.10.2020 року (а.с.142), а також телефонограмою та оголошенням на веб-порталі судової влади України. Відповідач [PERSON] не підтримує взагалі родинні відносини із сином [PERSON] , [INFO] , його життям, станом здоров`я не цікавиться, не спілкується із ним, не проявляє ініціативи до зустрічей із ним, забезпечує матеріально у частині присуджених до стягнення з нього аліментів, однак станом на 01.10.2020 року має заборгованість у розмірі 86 618 грн. 73 коп. У судові засідання [PERSON] жодного разу не з`явився, як і на засідання комісії з питань захисту прав дітей, хоча був повідомлений належним чином судовими повістками, які він отримав 25.06.2020 року до підпису у відповідній графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.85), 21.07.2020 року (а.с.107), 17.09.2020 року (а.с.132, 141). Відповідач [PERSON] , надавши суду заяву про визнання позову, по суті підтвердив відсутність бажання підтримувати сімейні відносини із доньками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що він не цікавиться станом їх здоров`я, зокрема [PERSON] , яка хворіє на цукровий діабет І типу, як вказувалось вище, жодного разу не з`являвся до лікарів, до школи, не піклуєтьсяпро фізичний і духовний розвиток дітей. Зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] повідомив, що дитина [PERSON] не є його донькою, хоча згідно із свідоцтвом про її народження він є батьком, періодично спілкується із донькою [PERSON] , надає їй допомогу, але дитина не хоче спілкуватися із ним. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини по справі, а саме те, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавляться їх життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкуються з дітьми, не проявляють ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідачі не займаються вихованням своїх дітей та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо них, виявляють байдужість до дітей та щодо своїх батьківських прав. Відповідачі не здатні забезпечити дітям необхідні умови життя, повноцінний фізичний та духовний розвиток, безпеку, гармонію та спокій. Відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов`язків, на неодноразові зауваження уповноважених органів відповідачі не відреагували, свою поведінку змінювати не бажають. А тому, суд, ставлячи на перше місце найкращі інтереси дітей та оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved