Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач у вересні 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.06.2013 року о 23 годині 30 хвилин на проспекті Ювілейний в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Opel» д/н [NUMBER] - [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції і не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21103» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] встановлена постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.07.2013 року. Для визначення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у позивача виникла необхідність залучення експерта для проведення оцінки ушкодження автомобіля, на що було витрачено 300 грн. Згідно висновку від 19.07.2013 року сума матеріальної шкоди складає 20272 грн. 93 коп.. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із розміром франшизи 1000,00грн. Проведеною за дорученням страхової компанії оцінкою матеріальної шкоди визначено вартість втрати товарної коштовності автомобіля «ВАЗ-21103» у сумі 25601 грн. 44 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у сумі 20148 грн. 76коп., матеріальна шкода у розмірі 20272 грн. 93 коп. та зазначено, що сума матеріальних збитків дорівнює дійсній ринковій вартості автомобіля, тому ремонтувати його економічно не є доцільним. Страховою компанією «УНІКА» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та виплатити постраждалому у ДТП суму страхового відшкодування у розмірі 10000 грн. Крім того, внаслідок ДТП позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу. Розмір моральної шкоди він оцінює у 5000,00грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» матеріальну шкоду у розмірі 20272 грн. 93 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн, та витрати пов'язані із наданням копії висновку автотоварознавчої експертизи у розмірі 300,00 грн. та повторної експертизи у розмірі 1780,00грн., з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати. В процесі розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» матеріальну шкоду у розмірі 20457грн. 30коп. витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00грн, та витрати пов'язані із наданням копії висновку автотоварознавчої експертизи у розмірі 300,00грн. та повторної експертизи у розмірі 1780,00 грн, з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., а також стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20457грн. 30коп., моральної шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також витрат пов'язаних із наданням копії висновку автотоварознавчої експертизи у розмірі 300,00 грн. та повторної експертизи у розмірі 1780,00грн., та судових витрат у розмірі 525грн. 16коп. та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що моральна шкода нічим не підтверджена. Витрати пов'язані із наданням копії висновку автотоварознавчої експертизи та проведення повторної експертизи позивачем понесені з його власної ініціативи. Представник відповідача Сергєєв О.В. у судовому засіданні проти позову заперечував, та надав письмові заперечення. В своїх поясненнях зазначив, що оскільки вартість відновлювального ремонту більша за ринкову вартість транспортного засобу, такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, тому транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Розмір страхового відшкодування на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження ФОП [PERSON] від 19.07.2013 року складає 7772грн. 93коп. з вирахування вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП у розмірі 12500,00 грн. Таким чином, матеріальна шкода позивачу відшкодована ПрАТ СК «УНІКА» у повному обсязі на підставі ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», тому позивач втратив право вимоги з приводу компенсації матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «УНІКА». Моральна шкода Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, але позивач не підтвердив шкоду заподіну його здоров'ю та не надав доказів перебування на лікуванні та доказів щодо відмови відповідачем у виплаті відшкодування. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2013 року о 23 годині 30 хвилин на проспекті Ювілейний в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Opel» д/н [NUMBER] - [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції і не впевнився в безпеці скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21103» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до положень ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, як передбачено у частині другій зазначеної статті, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача [PERSON] в порушенні правил безпеки дорожнього руху встановлена постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 липня 2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалася та набрала законної сили (а.с.8). Згідно з вимогами ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] під час керування автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу позивача. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON]. була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається поліс АС/1949216 від 18.12.2012 року. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається поліс №АВ/9418059 від 14 вересня 2012 року (а.с.9). Строк дії договору з 14.09.2012 року по 13.09.2013 року. ДТП сталась 14.06.2013 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000грн. Розмір франшизи становить 1000грн. Відповідно до п.33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; проінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 35.1 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Разом із заявою подаються документи, які підтверджують обставини настання події та розмір завданої шкоди. Позивачем відповідну заяву до ПрАТ «СК «УНІКА» було подано 17.06.2013 року, що підтверджується копією заяви на виплату матеріального збитку (а.с.39). Суд не приймає до уваги висновок ФОП [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження №1991/2 від 19.07.2013 року (а.с.6), оскільки суду надані лише перша та остання сторінки вказаного висновку, та звіт №00118764 про оцінку ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21103 р/н [NUMBER] (а.с.60-67), оскільки з вказаного звіту не вбачається, що оцінювався саме автомобіль ВАЗ 21103 р/н [NUMBER]. З листа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 43-8-3-00/49 від 15.01.2014 року вбачається що на ім'я [PERSON] грошові кошти в розмірі 7772грн. 93коп. були перераховані ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с.74), про отримання яких не заперечує [PERSON] та його представник. Відповідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №026 СЕ від 07 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21103 р/н [NUMBER] після ДТП, що сталась 14.06.2013 року, складає 23998грн. 20коп., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 20457грн. 30коп., розмір матеріальних збитків заподіяних власнику вказаного автомобілю складає 20457грн. 30коп., ринкова вартість автомобіля складає 25835грн. 63коп. (а.с.100-105). Наданий рахунок-фактури №101 від 08.08.2013 року на автотоварознавче дослідження автомобіля ВАЗ21103 р/н [NUMBER] на суму 300грн. не підтверджує факт понесення позивачем вказаних витрат (оборот а.с.8). Копію квитанції на суму 300грн. (оборот. а.с.8) неможливо прийняти як належний і допустимий доказ того, що саме позивачем [PERSON] були понесені ці витрати, в даній квитанції не можливо прочитати хто саме, на чию користь та з яких підстав сплатив кошти, оригінал квитанції суду для огляду не надавався. В судовому засіданні [PERSON], допитаний в якості експерта, надав пояснення, аналогічні викладеним у висновку судової авто-товарознавчої експертизи №026 СЕ від 07.04.2014 року, зазначивши, що при огляді автомобіля ВАЗ-21103 р/н [NUMBER] були присутні: позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], представник ПрАТ «СК «УНІКА» Сергєєв О.В. та від останніх будь яких зауважень з приводу огляду ДТЗ не надходило. Також [PERSON], зазначив, що у висновку судової авто-товарознавчої експертизи вказані всі пошкодження, які були наявні під час огляду транспортного засобу 28 березня 2014 року та розрахований процент додаткового зменшення вартості КТЗ за факторами наявними при огляді автомобіля. Крім того, експерт [PERSON] вказав, що позивач сплатив проведення судової автотоварознавчої експертизи ДТЗ у розмірі 1780,00грн. З копії рахунку №026 СЕ від 05 березня 2014 року вбачається, що вартість понесених позивачем витрат за проведення судової авто-товарознавчої експертизи ДТЗ ВАЗ 21103 р/н [NUMBER] склала 1780,00грн. (а.с.113). Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають документально підтверджені понесені позивачем витрати за оплату вартості оцінки матеріального збитку у розмірі 1780,00грн. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За змістом п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При стягненні і визначенні суми моральної шкоди з відповідача згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», суд повинен визначати її залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд визнає, що діями відповідача [PERSON] позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну позивача джерелом підвищеної небезпеки позивач, звичайно, мав переживання, душевні страждання, був змушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду, що тягло за собою, принаймні, моральні затрати. Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем, не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. У справі відсутні достатні докази, які підтверджують визначену втрату позивачем нормальних життєвих стосунків, наявність у нього додаткових зусиль їх обсяг, тривалість, які б спрямовувались для організації свого життя, доводили негативний зовнішній прояв наслідків ушкодження автомобіля. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 500 грн. відповідатиме засадам розумності і справедливості. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Факт моральних втрат позивача, щодо яких була б доцільною грошова компенсація в розмірі 5000,00грн. є недоведеним. Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на підставі ст.88 ЦПК України. Відповідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з проведенням судової авто-товарознавчої експертизи у сумі 1780,00грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Таким чином, судові витрати, які суд повинен розподілити між відповідачами при задоволенні позовних вимог у вищезазначеній сумах, складають 1780,00грн. вартість судової авто-товарознавчої експертизи та 525грн. 16коп. - судовий збір. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з Закону, складовим елементом у визначені розміру компенсації витрат на правову допомогу є - часовий обсяг роботи особи яка надавала правову допомогу і саме при вчиненні процесуальних дій у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Таким чином, що стосується витрат на надання позивачу правової допомоги у сумі 4000грн., на підтвердження останніх позивачем надано лише квитанцію від 25.07.2013 року про оплату за договором про надання юридичних послуг від 26.07.2013 року, при цьому доказів на підтвердження укладення договору про надання юридичних послуг (відповідного договору з адвокатом) суду не надано, також суду не надано у відповідності з Законом розрахунок часового обсягу роботи особи яка надавала правову допомогу, а тому позовні вимоги щодо стягнення виплат на правову допомогу задоволенню не підлягають як безпідставні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial