Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 01.02.1978 р. по 11.03.2014 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 11.03.2014 р. його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ пилової етіології I ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму на виробництві, фізичного перенапруження. Вегетативно сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно трофічними порушеннями на кистях і частими ангіоспазмами пальців рук; міофіброз мязів передпліч та надлопаткової області; двосторонній плече-лопатковий періартроз, двосторонній остеоартроз ліктьових та променево запясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тримавалого впливу локальної вібрації, фізичного перенапруження та несприятливого мікроклімату на виробництві. Постравматична культя першої фаланги першого пальця правої кисті згідно акту №236 від 22.12.1995 р. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання згідно акту № 12 від 29.01.2014 р. та акту №236 від 22.12.1995 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації. Відповідно до [PERSON] огляду МСЕК від 17.04.2014 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 65 % та встановлено ІІІ групу інвалідності. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 65000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки товариством не було порушено вимог законодавства про охорону праці та не визначено особу товариства, яка допустила такі порушення, що підтверджується п. 19 [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КЗпП України, як підстави для відшкодування шкоди. Вказаний акт позивач не оскаржував у встановлений законом порядок. Також зазначила, що позивачем не надано доказів заподіяння останньому моральної шкоди товариством. Враховуючи те, що відсутні будь-які докази на підтвердження заподіяння товариством моральної шкоди позивачеві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 01.02.1978 р. по 11.03.2014 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 11.03.2014 р. його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 6-7). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання». [PERSON] № 12 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.01.2014 р., - [PERSON] було встановлено діагноз: ХОЗЛ токсикоз пилової етіології І ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, фізичного перенапруження. Вегетативно сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно трофічними порушеннями на кистях і частими ангіоспазмами пальців рук; міофіброз мязів передпліч та надлопаткової області; двосторонній плече-лопатковий періартроз, двосторонній остеоартроз ліктьових та променево запясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації, фізичного перенапруження та несприятливого мікроклімату на виробництві (а.с. 8). [PERSON] акту про нещасний випадок №236 від 22.12.1995 р., - [PERSON] встановлено діагноз: травматична ампутація п/ф І пальця правої кисті (а.с.9-10). [PERSON] № 52 огляду медико соціальною експертною комісією від 22.04.1996 р. [PERSON], пройшов первинний огляд у м. Суми спеціалізованою МСЕК, йому було встановлено 15 % втрати професійної працездатності (а.с. 36-39). 17.04.2014 р. позивач пройшов повторний огляд МСЕК та йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, що підтверджується [PERSON] № 370 огляду медико соціальною експертною комісією від 07.05.2014 р. (а.с. 11). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 13000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial