Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Стриєва Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Перемоги, 36 (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті брата [PERSON] відкрилась спадщина, що, окрім іншого, складається з Будинку. Останній, в свою чергу, прийняв спадщину за законом після смерті їх матері [PERSON], не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті брата, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача позов визнав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.11.2004 року померла [PERSON] мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак належав померлій, що підтверджується записом погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки, який розташований на земельній ділянці розміром 0,61 га, яку було передано померлій у приватну власність, проте державний акт на неї не виготовлявся. 25.10.1991 року матірю позивача [PERSON] на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він має наступні господарські будівлі: веранду, два сараї, погріб та убиральню. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який в свій час прийняв спадщину померлої матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини проживаючи та будучи зареєстрованим разом з померлою, однак не оформив при цьому своїх спадкових прав. 18.01.2014 року [PERSON] помер. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом другої черги, після смерті якого спадщину прийняв та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та майновий пай. Спадкоємці за законом рідні брати померлого [PERSON] [PERSON], своїми заявами від 23.05.2014 року та 10.06.2014 року, від прийняття спадщини відмовилися. Згідно повідомлення Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 26.05.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 02.07.2014 року державним нотаріусом за заявою [PERSON], позивача по справі, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку законодавства, яке не повязувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за матірю позивача підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння нею цим майном, а в подальшому її спадкоємцем сином [PERSON] Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Будинок, що залишився після смерті його брата. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved