Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2017 року Зарічним районним судом м. Суми від винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На його підставі було відкрито виконавче провадження. у звязку з тим, що фінансове становище позивача значно погіршилося, оскільки в його родині народилася дитина, яка має незадовільний стан здоров»я, на даний час він безробітний, просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню, до 1/10 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Ухвалою судді Зарічного районного суду від 11 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 16 травня 2018 року. 16 травня 2018 року розгляд справи відкладено до 5 червня 2018 року, у звязку з зайнятістю головуючого в колегіальному розгляді кримінальної справи. Протокольною ухвалою головуючого від 5 червня 2018 року розгляд справи відкладено до 5 липня 2018 року в зв»язку з відсутністю доказів на підтвердження повноважень представника позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Між ними розірвано шлюб, мешкають окремо. Позивач у справі зареєструвала другий шлюб, від якого має ще одну дитину доньку Алісу 16 квітня 2017 року, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку Оболонського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 1 лютого 2018 року, розрахунок заборгованості по аліментам, якщо не відоме місце роботи проводиться згідно статистичних даних середньомісячного заробітку по м. Києві 11\~643,00 грн. З відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 2134,66 грн. щомісячно. За період з 9 листопада 2017 року по 30 січня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 7956 грн. 16 коп. (а. с. 9). Позивач на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №1706 (а. с. 10). Мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №390 (а.с.11). Згідно копії висновку центральної ЛКК від 9 лютого 2018 року, у Матвія спостерігається синдром затримки статокінетичного розвитку (а. с. 12), надані квитанції на підтвердження обстеження стану здоров»я дитини в платному медичному центрі (а. с. 13-16). Однак, надані медичні документи не свідчать по те, що лікування дитини потребує постійних, регулярних витрат в значній кількості. Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Оболонського району м. Києва. Статусу безробітного не має. Допомогу по безробіттю не отримує. На підтвердження вказаного факту надана довідка, яка охоплює період лише до березня 2018 року, відомості про те, що на даний час позивач продовжує перебувати на обліку відсутні. (а.с.19). Доводи позивача про те, що він пройшов курси масажу для подальшого догляду за дитиною і постійно перебуває з дитиною, що унеможливлює його працевлаштування та отримання ним доходів, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, жодних доказів надано не було. Той факт, що [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини ніяким чином не свідчить про те, що він реально здійснює догляд за сином і вз»язку з цим не може працювати. До того ж, з квитанцій про оплату медичних послуг вбачається, що оплату здійснювала саме [PERSON] мати дитини, що суд розцінює як доказ того, що дитиною опікується саме мати, а не позивач у справі. Згідно наданої позивачем довідки, дружина, [PERSON] працює неповний робочий день на посаді продавця непродовольчих товарів з окладом 4000,00 гривень (а.с.18). Однак суд, критично відноситься до вказаного документу, оскільки він не містить дати видачі та не зрозуміло, ким саме виданий - відсутня повна назва та код ЄДРПОУ юридичної особи. Тому не можна вважати достовірно встановленим той факт, що дружина позивача працює і її заробітна плата є єдиним джерелом доходів родини позивача. Таким чином, позивачем жодних доказів на підтвердження того, що дитина потребує обовязкового догляду батька і цей догляд здійснюється саме ним суду не надано. Належні докази на підтвердження того, що в сімї позивача працює саме дружина і її заробітна плата є єдиним джерелом доходів в матеріалах справи також відсутні. Посилання позивача на потребу його сина [PERSON] у тривалій реабілітації також не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки медичні висновки медичного центру за результатами дослідження новонародженої дитини після року містять рекомендації щодо 10 курсів масажу та інші загальні рекомендації. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Відповідно мінімальний розмір на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 930 гривень. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів з позивача у справі не відбулося ніяких суттєвих змін, які б свідчили про зміну його матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров»я когось з членів родини. Тому в задоволенні позову належить відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: dismissed