Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач у серпні 2012 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1990 р. перебуває у шлюбі з [PERSON], разом з яким більше 10 років тому виїхали на заробітки в Італію. Після смерті [PERSON]- баби відповідача , [PERSON] став спадкоємцем за заповітом та успадкував належний померлій житловий будинок у с.Лани Пустомитівського району, поряд з яким вони за взаємною згодою побудували новий будинок за їх спільні кошти. Кошти, зароблені ними в Італії, вони зберігали у відділенні Ощадбанку м.Львова на депозитному рахунку відповідача і витрачали їх на розпочате у 2008 році будівництво двохповерхового будинку. Будинок будували її родичі, а будівельні матеріали купували за їх спільні кошти, на будівництво витратили орієнтовно біля 10 тис. євро та 5 тис. дол. США. Їх з відповідачем сімейні стосунки не склались, який на даний час не визнає її співвласником даного будинку, тому не виключає, що вони можуть розлучитися. Їх будинок збудований самовільно і не завершений будівництвом , тому вона може претендувати тільки на частину будівельних матеріалів. З цих підстав просить визнати за нею право власності на половину будівельних матеріалів, використаних при будівництві нового житлового будинку по [ADDRESS], та стягнути з відповідача на її користь їх вартість. Для визначення вартості використаних будівельних матеріалів, просить призначити будівельну експертизу. Позивач в судове засідання не явилась та не повідомила причини неявки, її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю з вище зазначених підстав та просять його задовольнити. Пояснили, що шлюб між сторонами розірваний у жовтні 2013р. і на даний час вони не проживають разом, іншого спільно нажитого майна немає у сторін немає. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися в судове засідання та не повідомили причини неявки, не надали свої докази та заперечення на позов і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що із сторонами по справі знаходиться в родинних стосунках, тому йому відомо, що ті багато років тому виїхали на роботу в Італію, і на зароблені ними кошти попросили його допомогти збудувати будинок у с.Лани. Він згодився та з 08.06.2008р. під його наглядом розпочали будувати двохповерховий будинок. Почали з фундаменту, а закінчили дахом приблизно у жовтні 2008 року. Він повністю контролював ведення будівництва, також на будові постійно був [PERSON], який оплачував всі роботи та купляв будматеріали. Будинок збудований повністю з нових будівельних матеріалів. Зі слів [PERSON] йому відомо, що будували за спільні з дружиною кошти , які той брав з банку, в загальному витратив приблизно 18-20 тис. дол. США. Про свою дружину [PERSON] розповідав, що та в Італії заробляє гроші, які пересилає йому у Львів. Будинок не закінчили, так як почалась зима, а наступного року він не приймав участі у будівництві. Знає, що у 2009 р. будинок з середини поштукатурений, вставлені вікна та двері, а після 2010р. в ньому ніяких робіт не проводили, так як між подружжям із-за чогось виникли непорозуміння. Заслухавши пояснення представників позивача та покази свідка, з»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.1990 року, який розірваний 03.10.2013р. за рішенням суду ( а.с.3,60). За час перебування у шлюбі сторони розпочали у 2008 році самовільне будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Виданими Гуменецькою сільською радою довідками за 17.07.2012р. підтверджується, що за [PERSON] числиться самовільно збудований незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS], дозвіл на будівництво якого сільською радою не видавався ( а.с.4,5). Згідно Висновку №3828 судової інженерно-технічної експертизи від 14.11.2013р., за зазначеною адресою у с.Лани знаходиться одноповерховий будинок з цокольним та мансардними поверхами, з прибудованим накритим ганком, незавершений будівництвом. На будівництво даного будинку використані будівельні матеріали і конструктивні елементи, вартість яких при будівництві господарським способом може складати 308 850,00 грн.( а.с.43-57). Згідно квитанцій про переказ коштів, [PERSON] здійснила 18.09.2008р. переказ коштів з Італії у м.Львів на ім»я [PERSON] в сумі 1500,00 євро, та в період з 26 січня 2009р. по 05 грудня 2010р., переказала на ім»я сестри відповідача [PERSON] 5380,00 євро ( а.с.25-39). Згідно Виписок по рахунках [PERSON], наданих ТВБВ №10013/0289 філії Львівське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] в період будівництва будинку знімав з відкритих на його рахунках кошти, а саме: 07.07.2008р. - 3 300,00 гривень; 08.07.2008р. - 10 000,00 євро; 22.07.2008р. - 4 500,00 євро ( а.с.71-76). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] не скористався цим наданим йому правом та не надав суду доказів на спростування тверджень позивача про те, що вище зазначений незавершений будівництвом будинок, який числиться за ним, збудований не за час шлюбу та не за спільні кошти подружжя. Враховуючи суть спірних правовідносин, слід врахувати, що суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. З врахуванням встановлено суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з 18.11.1990 р. по 03.10.2013 р., за цей період спільно розпочали самовільне будівництво житлового будинку по [ADDRESS], який на даний час незавершений будівництвом та не зданий в експлуатацію. Тому дане майно суд вважає таким, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки в якому дружини та чоловіка є рівними, яке підлягає поділу, виходячи із рівності часток кожного співвласника. Частиною 3 статті 331 ЦК України визначено, що до завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Згідно ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. З цих підстав за позивачем слід визнати право власності на половину будівельних матеріалів, використаних при будівництві спірного будинку, та за його бажанням їх вартість у розмірі, визначеному експертом, стягнути з відповідача. Також з відповідача, згідно ст.88 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1611,3 грн. та оплати судової будівельної експертизи розміром 5880,00 грн.

Outcome: approved