Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач у липні 2020р. звернувся до Долинського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса від 24.12.2019р. №4488 таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат 840.80грн. В обґрунтування позову вказує, що 24.12.2019р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис №4488 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованість за договором в розмірі 11 311.63грн. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки були відсутні докази про безспірність боргу, жодних вимог позивач не отримував від стягувача, сума боргу стягнута за межами позовної давності. Ухвалою судді Долинського районного суду від 07.07.2020р. справу передано на розгляд Івано-Франківського міського суду. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Окрім того, суду зазначив, що після ознайомлення з матеріалами справи позивач додатково зазначив, що такий договір про страхування життя між АТ «Платинусм Банк», СК «Ренесанс життя» та [PERSON] від 16.12.2013р. не укладався. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2019р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис №4488 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованість за кредитним договором зі страхування життя позичальника від 16.12.2013р. в розмірі 11 311.63грн. за період з 18.07.2017р. по 29.11.2019р. (а.с.79). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як доводила сторона позивача та не спростовано стороною відповідача чи третьою особою приватним нотаріусом, у даному спорі відсутні докази про безспірність боргу, жодних вимог позивач не отримував від стягувача, сума боргу стягнута за межами позовної давності. Так, кредитний договір зі страхування життя від 16.12.2013р був укладений з виконанням зобов`язань до 03.01.2016р. (а.с.76-78), тобто, з часу припинення дії договору виникають інші зобов`язання, проте у виконавчому написі період заборгованості визначено нотаріусом з 18.07.2017р. по 29.11.2019р., що не відповідає розрахунку заборгованості по кредитному договору. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Ігнатіва О.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4488. Після звернення з позовом до суду та розгляду судом даної цивільної справи, виконавче провадження приватним виконавцем було завершено 13.10.2020р. на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, тобто погашенням боргу (а.с.74). Як пояснив представник позивача, дана сума була стягнута органом примусового виконання рішень із доходу позивача без його відома на підставі даного оспорюваного виконавчого напису, хоча стягувачу було відомо про оспорення даного виконавчого напису в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір за подачу позову 840.80грн. (а.с.26). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved