Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем кредитного договору № КТXRRХ90918079 від 17 квітня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2255 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором станом на 04 лютого 2014 року відповідач має прострочену заборгованість на загальну суму 27056,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6410,63 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1141,03 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 19505,06 грн., а також штрафи: фіксована частина у розмірі 500,00 грн., процентна складова у розмірі 1184,80 грн. Оскільки Судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2008 року з [PERSON] була стягнута сума заборгованості за кредитом у розмірі 3360,67 грн., тому просять суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором №KTXRRX90918079 від 17 квітня 2007 року у розмірі 25380,85 грн. та судові витрати у розмірі 253,81 грн. В судове засідання представник позивача Юклевський Д.С., що діє на підставі довіреності № 2210-О від 31.07.2013 року (а.с.23) не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. (а.с. 30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 26). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6410,63 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1141,03 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 19505,06 грн. підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість, а позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. 00 коп - штраф (фіксована частина), 1184 грн. 80 коп ( процентна складова) задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні 07 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №KTXRRX90918079 (а.с. 8-9). Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є повним правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» згідно Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 054809 серія А01 (а.с. 20-21). Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), (далі - Умов), Банк надає [PERSON] строковий кредит у сумі 2255,00 (дві тисячі двісті п'ятдесят п'ять) грн., на строк двадцять чотири місяці з 17 квітня 2007 року по 17 квітня 2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 49,61 грн. та кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. На виконання зобов'язань Банк відкрив Позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Банк свої зобов'язання перед [PERSON], виконав надавши їй кредит в сумі 2255,00 грн. Згідно положень ч. 1 ст. 526 ЦК України «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору…». У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)». У порушенні зазначених норм закону та Умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], згідно Розрахунку заборгованості за договором № КТXRRХ90918079 від 17 квітня 2007 року (а.с.5-7) станом на 04лютого 2014 року має заборгованість у сумі 27056 грн. 72 коп., що складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6410 грн. 63 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1141 грн. 03 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 19505 грн. 06 коп. Як вбачається з Судового наказу, виданого Слов'янським міськрайонним судом Донецької області від 14 березня 2008 року по справі № 2-н-156-2008, з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № КТXRRХ90918079 від 17.04.2007 року на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 3360 грн. 67 коп. (а.с.4). Оскільки Судовим наказом з відповідача вже стягнута сума заборгованості у розмірі 3360 грн. 67 коп., тому загальна сума заборгованості за кредитним договором з урахуванням цієї різниці становить 23696,05 гривень. Враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», вбачається, що з огляду на приписи ч. 4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому захисту у відповідних правовідносинах звужує діє принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору. Межі принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Конституційний суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача є слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципу справедливості, добросовісності і розумності. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення штрафів: в розмірі 500 грн. (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., (процентна складова) у розмірі 1184,80 грн., оскільки вимоги про їх стягнення є подвійною відповідальністю за порушення боржником зобов»язання, що суперечить поняттю неустойки та підставам виникнення права на неустойку ( ст.ст. 549-550 Цивільного кодексу України). Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 236 грн. 96 коп. На підставі викладеного й

Outcome: partial