Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач у серпні 2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати договір оренди землі, укладений 10 жовтня 2006 року між орендодавцем [PERSON] і орендарем фірмою «Альбатрос агро» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, код ЄДРПОУ 25916303, зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України у Великомихайлівському районі шляхом вчинення у Державному реєстрі земель запису від 15 листопада 2006 року за № 1221, а також стягнути з відповідача на його користь витрати з оплати судового збору 704,80 гривень. В обґрунтування зазначених вимог позивач вказує на те, що за вказаним договором відповідач у 2015-2017 роках не сплачував йому передбачену договором орендну плату і орендованою земельною ділянкою не користувався. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити. Представник відповідача не з'явився у судові засідання 19 вересня, 09 жовтня, 5 листопада 2018 року, а судові повістки не були вручені відповідачу та повернені поштою. Ухвала про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до неї документів, а також вказані судові повістки надсилались за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. За вказаних обставин, відповідач вважається таким, що належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання та не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав відзив на позовну заяву. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За результатами дослідження наданих позивачем доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 29 грудня 2003 року Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER], позивач є власником земельної ділянки площею 5,77 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області (далі - земельна ділянка). Між сторонами 10 жовтня 2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Одеській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України у Великомихайлівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 листопада 2006 року за № 1221. Відповідно до умов вказаного договору, земельна ділянка була передана в оренду відповідачу строком на 15 років (пункт 8), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 660 грн. за один рік (пункт 9), орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року (пункт 11). Пунктом 28 договору передбачено право позивача, як орендодавця, вимагати від відповідача, як орендаря, своєчасного внесення орендної плати, а пунктом 31 встановлено обов'язок орендаря виконувати обов'язки відповідно до умов оренди і Земельного кодексу України. Позивач у своїй заяві стверджує, що на порушення зазначених вище умов договору, орендна плата відповідачем у 2015-2017 роках йому не сплачувалась і орендованою земельною ділянкою відповідач не користувався. Ч. 1 ст. 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 4 цієї статті передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року про відкриття провадження у справі відповідачу було запропонувано протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позов, одночасно надіславши копію відзиву з доданими до нього документами позивачеві та надавши суду докази такого надіслання, а також було роз'яснено відповідачу, що у випадку ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд згідно вимог ч. 8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, розгляне справу за наявними матеріалами. У зв'язку з тим, що відповідач не надав докази вчинення ним дій зі сплати позивачу орендної плати, та виходячи з досліджених доказів і зазначених вище норм процесуального права, суд вважає встановленим укладення 10 жовтня 2006 року між сторонами договору оренди землі та невиконання відповідачем передбаченого цим договором обов'язку зі сплати позивачу орендної плати у 2015-2017 роках. Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з наступних положень законодавства. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п.п. «а» і «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, а також систематична несплата орендної плати. Виходячи зі встановлених судом обставин та наведених вище положень законодавства суд прийшов до висновку, що відповідач фактично відмовився від використання орендованої земельної ділянки, а також три роки поспіль не сплачував позивачу орендну плату, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, що є систематичним невиконанням умов договору оренди та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами.

Outcome: approved