Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Дата Майнінг Груп» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500426520, за умовами якого банк зобов»язався надати позичальникові кредит в сумі 39635,92 грн., а відповідач зобов»язується в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Кредитор свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачу кошти в розмірі 39635,92 грн. Позивач зазначає про те, що 30.09.2014 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року відповідно до додаткової угоди № 2 до договору факторингу від 30.09.2014 року було доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1, 1.3 позивач, як фактор, зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження банку, а банк зобов»язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання банком грошових коштів від фактора. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів, 08.12.2014 року відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500426520 від 31.10.2013 року, позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору свої зобов»язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 39635,92 грн., за відсотками в розмірі 8,69 грн., по комісії в розмірі 44772,54 грн., а також має сплатити штраф в розмірі 2400 грн., а всього на загальну суму в розмірі 86817,15 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, чия явка неодноразово визнавалась судом обов»язковою, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність (а.с.36, 66-67, 73, 74, 75-76, 81, 82). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшли доповнення до заперечень на позовну заяву, в яких вона також просить розглядати справу в її відсутність (а.с.83-84). Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 31.10.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500426520. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав відповідачу кредит у розмірі 39635,92 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком до 01.11.2016 року, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.6-8, 9). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого позивач, як фактор, зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження банку, а банк зобов»язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання банком грошових коштів від фактора (а.с.16-18). Також, 08.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного договору факторингу (а.с.19, 20-22). За умовами вказаного договору факторингу відповідно до додатка № 2 ПАТ «Альфа-Банк» відступив (передав у власність) факторові, а ТОВ набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України позивач письмово повідомив відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації (а.с.14-15). Як вбачається з розрахунку, станом на 18.05.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 39635,92 грн., за відсотками в розмірі 8,69 грн., по комісії в розмірі 44772,54 грн., а також має сплатити штраф в розмірі 2400 грн. (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач просить про задоволення його вимог, вказуючи на невиконання відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила про те, що відповідач не укладала кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк», не підписувала його та не отримувала в позику будь-яких коштів. В жовтні 2013 року після повернення з відпустки було встановлено проникнення невстановлених осіб до квартири відповідача, внаслідок чого, серед іншого, було викрадено паспорти відповідача [PERSON] та членів сім»ї. 16.10.2013 року відповідач звернулась до Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві з заявою, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження. На початку 2014 року відповідач отримала вимогу ПАТ «Альфа-Банк» про повернення грошових коштів. 31.01.2014 року вона звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» із заявою про скасування кредитних зобов»язань, оскільки кошти нею не отримувались. Там, використовуючи відео про отримання кредиту, вдалося з»ясувати, що кредит було отримано сторонньою особою за викраденим у відповідача паспортом з переклеюванням фотографії у паспорті. Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач не здійснювала волевиявлення на укладення кредитного договору, не погоджувала його умов, власноручно не підписувала, а позивачем його вимоги не доведено належними доказами, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, а також звернулась до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.с46-47, 57, 83-84). Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони підтверджуються наявними доказами по справі. Так, як вбачається з витягу з кримінального провадження № 12013110030014467, 16.10.2013 року відповідач [PERSON] звернулась до Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві. Відповідно до фабули, в період часу з 08.10.2013 року до 16.10.2013 року до 12.45 год. невстановлена особа шляхом пошкодження замку вхідних дверей проникла до квартири [ADDRESS], звідки таємно викрала майно, що належить [PERSON] (а.с.49). З копії довідки слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м.Києві Алієвої Я.М. від 25.10.2013 року № 46/14467, [PERSON] 16.10.2013 року звернулась до ТВМ1 Деснянського РУ ГУМВС України в м.Києві з заявою про те, що в період часу з 08.10.2013 року до 16.10.2013 року по [ADDRESS] виявила відсутність особистих речей та документів, серед яких був паспорт на ім»я [PERSON] (а.с.48). 30.01.2014 року відповідач звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» зі зверненням, в якому просила про скасування всіх кредитних зобов»язань, пов»язаних з отриманням кредиту по вкраденому паспорту на її ім»я (а.с.50). В зв»язку з вирішенням клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи судом 07.11.2016 року та 16.01.2017 року було постановлено ухвали про витребування у позивача оригінал кредитного договору №500426520 від 31 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], оригінал додатку №1 до кредитного договору №500426520 від 31.10.2013р., оригінал Анкети-заяви [PERSON] на отримання кредиту від 30.10.2013р., а також визнано явку представника позивача обов»язковою (а.с.66-67, 75-76). Копії вказаних ухвал було отримано позивачем, однак вимоги ухвал позивачем не виконано, оригінал кредитного договору суду не надано (а.с.73, 74, 81, 82). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт укладання та підписання саме відповідачем кредитного договору, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також отримання саме відповідачем кредитних коштів, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Натомість, відповідачем надано докази, які свідчать про те, що відповідачем кредитний договір не укладався, а тому відсутні правові підстави для стягнення з неї заборгованості за цим договором. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed