Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач через свого представника завернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом про стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесених витрат в сумі 11350,23грн., витрати за встановлення розміру збитків у сумі 860,00грн. та судовий збір в розмірі 1378,00грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 08 вересня 2013 року о 23 годині 15 хвилин в м. Харкові на пр-т. Московський - вул. Плиткова, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди, водій [PERSON]не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER], що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно Звіту № 352/09/2013 від 16.10.2013р., завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Daewoo» з номерним знаком 34211ХВ, внаслідок ДТП від 08.09.2013р., становить 11350,23грн. за пошкоджений транспортний засіб. В зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду через свого представника за захистом порушених цивільних прав з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у відсутність представника позивача (а.с.39). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги позивача визнає і просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки він являється інвалідом другої групи (а.с.41, 42, 43). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, перевірив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Постановою за № 638/9298/13-п Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року визнано винним [PERSON] за порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00грн. Згідно вищевказаної Постанови встановлено, що 08 вересня 2013 року о 23 годині 15 хвилин на перехресті проспекту Московського та вулиці Плиткової у м. Харкові з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER], що належить [PERSON](а.с.6). Розмір завданих збитків, згідно Звіту № 352/09/2013 від 16.10.2013р., завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER], внаслідок ДТП від 08.09.2013р., становить 11350,23 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2204357 (термін дії з 25.12.2012р. по 24.12.2013р.) (а.с.17). Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 28.10.2013р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5675,11грн. та 13.12.2013р МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5675,12грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.26, 27). Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 860,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.25). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Законом України від 01.07.2004р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» урегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були доведені всі обставини викладені в позовній заяві, проведено відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі, тому необхідно задовольнити позовні вимоги в повному обсязі Судові витрати у вигляді судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок держави та сплачена позивачем сума у розмірі 1378,00грн. підлягає поверненню позивачу, оскільки відповідач являється інвалідом другої групи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved