Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 2 жовтня 2018 року він був звільнений з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з тим, що власник або уповноважений орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Однак відповідачем ні в день звільнення, ні в подальшому не проведено остаточний розрахунок та не виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі. Тому, остаточно уточнивши свої вимоги, просить стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі включаючи вихідну допомогу при звільненні в розмірі 26998 грн.88 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4547 грн. 90 коп. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Позивач подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність представника, підтримання уточнених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 3 січня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 3 січня 2019 року розгляд справи відкладено до 23 січня 2019 року у зв'язку з неявкою відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 23 січня 2019 року відкладено розгляд справи до 19 лютого 2019 року у зв'язку з неявкою відповідача та ненаданням за запит суду витребовуваних документів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] 2 жовтня 2018 року звільнений з роботи на підставі наказу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» №8680/вк від 02 жовтня 2018 2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з тим, що власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (а. с.7). З копії розрахункового листа вбачається, що [PERSON] підлягає до виплати заробітна плата з урахуванням вихідної допомоги в розмірі 26998 грн. 88 коп. (а.с.8). При звільненні розрахунок з позивачем проведений не був. Згідно ст. 47 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. Згідно наданих розрахункових листів заробітна плата позивача за останні два місяці становить за серпень 2018 р. - 1616,50 грн., за вересень 2018 року - 1632,04 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 129,94 грн. (1616,50 грн. +1632,04 грн. +4367,41 грн. : 25 робочих днів). Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку складає 4547 грн. 90 коп. (129,94 грн.х35 робочих днів). Тобто, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заробітна плата в сумі 26998,88 грн. та середній заробіток за час затримки в розмірі 4547,90 грн. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved