Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на його користь в порядку регресу завданих збитків у розмірі 11024 грн. 97 коп. та судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.12.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6860211, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» зобов'язувалось у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 28.08.2015 року по вул.Леніна в смт.Устинівка Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] , власником якого являється гр-нка [PERSON] .. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ford» було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.10.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. В подальшому за заявою власника автомобіля «Ford» [PERSON] . їй на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/16/0047 ПрАТ «УПСК» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 11024 грн. 97 коп. відповідно до платіжного доручення №2344 від 06.04.2016 року. Згідно положень п.п.«ґ» п.п.38.1.1. п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Відповідно до ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Оскільки з моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідач письмово не повідомляв про неї страховика, в останнього з моменту виплати страхового відшкодування виникло право регресної вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 11024 грн.97 коп.. В подальшому, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, яка передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, та ст.514 ЦК України, якою встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, 05.02.2019 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, за яким позивач отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді сплаченого на користь власника автомобіля «Ford» [PERSON] первісним кредитором ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування за полісом №АІ/6860211 від 26.12.2014 року у розмірі 11024 грн. 97 коп. згідно Додатку №1 до вказаного договору. В судове засідання по розгляду справи позивач та його представник не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.48, 49). Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подали. Згідно письмового клопотання позивача від 24.04.2019 року, останній прохав суд розглянути справу без його участі, оскільки вважає, що зібрані матеріали є достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду справи. Позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення судом заочного рішення по даній справі (а.с.53). В судовому засіданні по розгляду справи відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що на момент здійснення виплати страхового відшкодування потерпілій [PERSON] , пошкоджений автомобіль «Ford» був повністю відремонтований, а тому підстав для проведення такої виплати у ПрАТ «УПСК» не було. Крім того, прохав суд відмовити в позові з урахуванням пропуску позивачем строку позовної давності в три роки для звернення до суду з даним позовом, який відповідачем рахується з дати дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.08.2015 року. З приводу не повідомлення ним ПрАТ «УПСК» протягом трьох днів про дорожньо-транспортну пригоду, зазначив про те, він особисто 28.08.2015 року телефонував до страхового агента, щоб повідомити про дану подію, на що йому було запропоновано приїхати до м.Кіровоград. Разом з тим, його батько - [PERSON] , на ім`я якого було виписано поліс, в цей строк не мав можливості прибути до страховика, оскільки був відсутній вдома. Письмових повідомлень на адресу ПрАТ «УПСК» він не надсилав. Обставин отримання ним письмової претензії про відшкодування збитків від представника ПрАТ «УПСК» не пам`ятає. Про залучення аварійного комісара [PERSON] для визначення суми збитків він з відповідною заявою до страховика не звертався. Вважає відсутніми підстави для стягнення з нього сплачених позивачем судових витрат при подачі позову до суду. На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. 16.04.2019 року відповідачем по справі [PERSON] до суду подавалась письмова заява про зобов`язання позивача та його представника надати на його адресу позовну заяву з додатками (копії) доброї якості, рахувати строк для подачі відзиву з моменту отримання належних документів та прийняти по даній заяві окреме процесуальне рішення, оскільки отримані відповідачем копії позовної заяви з додатками є поганої якості, що унеможливлює подання ним у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву разом з доказами (а.с.46). Разом з тим, у зв`язку з відмовою відповідача [PERSON] від підтримання даної заяви в судовому засіданні 07.05.2019 року, та безпосереднього зазначення ним про зрозумілість для нього на дату судового розгляду справи змісту копії позовної заяви і доданих до неї копій документів, що були направлені на його адресу судом після відкриття провадження у справі, а також його пояснень про відсутність у нього наміру знайомитися з матеріалами справи та подавати відзив на позовну заяву, розгляд заяви відповідача [PERSON] від 16.04.2019 року в судовому засіданні 07.05.2019 року не здійснювався та відповідне процесуальне рішення за результатами такого розгляду судом не приймалось. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що 26.12.2014 року між ПрАТ «УПСК», як страховиком, та фізичною особою [PERSON] , як страхувальником, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/6860211 зі строком дії з 22.01.2015 року по 21.01.2016 року включно, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Volkswagen Transporter», номерний знак « [NUMBER] » (а.с.10). 28 серпня 2015 року близько 11 год. 20 хв. по вул.Леніна в смт.Устинівка Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Transporter», номерний знак « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Ford, Kuga», номерний знак « [NUMBER] » під керуванням гр-нки [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди був складений протокол про адміністративне правопорушення (серія АП2 №1985270), передбачене ст.124 КУпАП, який направлений до Устинівського районного суду Кіровоградської області, що підтверджується довідкою №71331871 про дорожньо-транспортну пригоду, видану ВДАІ Долинського РВ УМВС в Кіровоградській області (а.с.11). Постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2015 року відповідача [PERSON] було визнано винним у зазначеній вище дорожньо-транспортній пригоді в результаті порушення ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, згідно яких водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення адміністративного стягнення - штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.. При цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, здійснювався за участі відповідача [PERSON] , постанова суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрала законної сили 12.10.2015 року (а.с.12). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Ford Kuga», реєстраційний номер « [NUMBER] », виданого 19.04.2012 року Бобринецьким РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області (серія [NUMBER] ), власником даного транспортного засобу є [PERSON] , жителька [ADDRESS] (а.с.14). 09.09.2015 року за участі представника ПрАТ «УПСК» Туренко М.І. та потерпілої [PERSON] був складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу «Ford Kuga», реєстраційний номер « [NUMBER] » (а.с.15). Згідно ремонтної калькуляції № uip_10267 від 15.09.2015 року, складеної з використанням системи «AUDATEX» аварійним комісаром [PERSON] ., вартість ремонту автомобіля марки «Ford Kuga», державний номер « [NUMBER] » без ПДВ складає 11417 грн. 21 коп., з ПДВ (20%) - 13700 грн. 65 коп. (а.с.16). Згідно зі звітом №2566/1785 з оцінки транспортного засобу від 25.09.2015 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діяв на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №1/15, виданого Фондом державного майна України від 14.01.2015 року, за заявою АТ «Українська пожежно-страхова компанія», коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного автомобіля «Ford Kuga Trend», державний номерний знак [NUMBER] становить 0,28% (а.с.20-21). Відповідно до акту виконаних робіт М-00002271 від 19.10.2015 року, проведеного ТОВ «Мотор-Олві», вартість робіт, які були узгоджені щодо автомобіля «Ford Kuga», державний номер [NUMBER] складає 3434 грн.25 коп., з ПДВ (686 грн.85 коп.) - 4121 грн 10 коп.; вартість обладнання, деталей та матеріалів, узгоджених для використання в ході виконання робіт, складає 13366 грн.50 коп., з ПДВ (2673 грн.30 коп.) - 16039 грн.80 коп., а всього - 20160 грн. 90 коп., які були перераховані виконавцю ТОВ «Мотор-Олві» згідно платіжного доручення №939 від 08.10.2015 року (а.с.18 зворот, а.с.19). 30.03.2016 року потерпіла [PERSON] , посилаючись на вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулась до Кіровоградської дирекції ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням майна - автомобіля «Ford Kuga Trend», державний номерний знак [NUMBER] , із зазначенням реквізитів для виплати страхового відшкодування (а.с.13). Згідно страхового акта Кіровоградської дирекції ПрАТ «УПСК» №ОЦ/173/000/16/0047 розмір страхового відшкодування на користь потерпілої [PERSON] з урахуванням вартості відновлювального ремонту, фізичного зносу деталей згідно ремонтної калькуляції №10267 від 15.09.2015 року аварійного комісара Панасюк І.С., звіту №2566/1785 від 25.09.2015 року ФОП [PERSON] з ПДВ складає 11024 грн.97 коп. (а.с.23). На виконання вказаного акта Кіровоградською дирекцією ПрАТ «УПСК» на користь потерпілої [PERSON] були сплачені грошові кошти в рахунок страхового відшкодування в сумі 11024 грн. 97 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2344 від 06 квітня 2016 року (а.с.23 зворот). 10.05.2017 року за №РУ/0047/16/1 представником ПрАТ «УПСК» була складена претензія на суму 11024 грн. 97 коп. про відшкодування збитків в порядку регресу, адресована відповідачу [PERSON] (а.с.24). Разом з тим, письмових доказів направлення вказаної претензії відповідачу та дати її отримання останнім, позивачем суду надано не було. В подальшому 05.02.2019 року між ПрАТ «УПСК» та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. При цьому боржниками визначені особи, які винні (відповідальні) за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати (страхові відшкодування) на користь страхувальників або третіх осіб по укладеним, крім інших, договорам обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перелік яких зазначено в Реєстрі прав вимог, що наведений у Додатку №1 до цього Договору (а.с.6-8). Згідно Додатку №1 до договору №05/02/2019 від 05.02.2019 року (запис під №10) право вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення з нього, як боржника, грошових коштів в рахунок виплаченого ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в розмірі 11024 грн.97 коп., перейшло до позивача (а.с.9). Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після здійснення такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього. Згідно положень ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. З огляду на викладене, набуття страховиком заподіювача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б самій меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси заподіювача шкоди, а тому ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам, що може мати місце у випадках, коли неповідомлення страховика про страховий випадок призвело до неможливості встановити сам факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Разом з тим, якщо факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; страховик його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, а відповідач, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі №361/5199/15-ц і відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а також відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №759/19724/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі №369/5335/15-ц. З урахуванням викладеного, судом по справі встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Transporter», номерний знак « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] , що мала місце 28 серпня 2015 року, представник страховика Кіровоградської дирекції ПрАТ «УПСК» Туренко М.І. разом з потерпілою [PERSON] приймав участь в огляді пошкодженого транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Kuga», реєстраційний номер [NUMBER] , про що на підставі зовнішнього огляду вказаного транспортного засобу було складено відповідний акт огляду від 09.09.2016 року із зазначенням в ньому деталей та опису встановлених пошкоджень, що підтверджується підписами власника транспортного засобу та представника страховика (а.с.15). В подальшому 15 вересня 2015 року аварійним комісаром [PERSON] . була складена ремонтна калькуляція №uip_10267 від 15.09.2015 року, згідно якої вартість ремонту автомобіля марки «Ford Kuga», державний номер « [NUMBER] » без ПДВ складає 11417 грн. 21 коп., з ПДВ (20%) - 13700 грн. 65 коп. (а.с.16). При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до п.п.2, 5, 10, 11 «Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 1998 року за №8 (з наступними змінами), аварійний комісар - особа, яка, крім іншого, з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків. Діяльність аварійного комісара щодо з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Аварійний комісар відповідно до договорів із страховиком може залучатись до справи за бажанням страховика або страхувальника. Підставою для з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків є заява страховика (страхувальника). Таким чином, додана до позовної заяви ремонтна калькуляція за підписом аварійного комісара [PERSON] . свідчить про залучення останнього на підставі укладеного зі страховиком договору з метою визначення розміру збитків, заподіяних потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі належного їй транспортного засобу. При цьому належних доказів залучення до справи аварійного комісара за заявою страхувальника, а не страховика, позивачем суду надано не було. Крім того, судом по справі також встановлено, що саме за заявою страховика АТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 15.09.2015 року, суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення фізичного зносу автомобіля «Ford Kuga Trend», державний номерний знак [NUMBER] , було складено звіт №2566/1785 від 25.09.2015 року з оцінки транспортного засобу, згідно якого встановлено коефіцієнт зносу досліджуваного автомобіля - 0,28% (а.с.20-21). В подальшому, як вбачається зі змісту страхового акту №ОЦ/171/000/16/0047, саме на підставі зазначених вище документів (ремонтної калькуляції №10267 від 15.09.2015 року та звіту №2566/1785 від 25.09.2015 року ФОП « [PERSON] .», страховиком (Кіровоградською дирекцією ПрАТ «УПСК») було зроблено висновок вважати дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 28.08.2015 року, страховим випадком та здійснити на підставі договору страхування №АІ 6860211 від 26.12.2014 року виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] в сумі 11024 грн. 97 коп. (а.с.23). Згідно платіжного доручення №2344 від 06.04.2016 року гр-нці [PERSON] Кіровоградською дирекцією ПрАТ «УПСК» було сплачено страхове відшкодування в сумі 11024 грн.97 коп. (а.с.23 зворот). Таким чином, до дати звернення потерпілої [PERSON] до страховика із заявою про страхове відшкодування від 30 березня 2016 року, останнім вже були вчинені дії, спрямовані на встановлення розміру заподіяних їй дорожньо-транспортною пригодою збитків шляхом визначення вартості відновлювального ремонту транспортному засобу «Ford Kuga», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу його деталей та ремонтної калькуляції. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що страховик ПрАТ «УПСК» безпосередньо здійснив перевірку наявних пошкоджень транспортного засобу потерпілої [PERSON] , на підставі зібраних ним документів дійшов висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача [PERSON] є страховим випадком та самостійно визначив розмір страхового відшкодування потерпілій в сумі 11024 грн.97 коп., а тому сам по собі факт не повідомлення відповідачем [PERSON] страховика про настання страхового випадку у передбачений законом строк, не призвів до необгрунтованих виплат ним страхового відшкодування потерпілій особі, що можна було б вважати заподіяною страховику шкодою. З огляду на те, що не повідомлення відповідачем [PERSON] страховика у передбачений ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» триденний строк про настання дорожньо-транспортної пригоди, не призвело до необгрунтованих виплат страховиком страхового відшкодування, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин сторін положень підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 даного Закону. При цьому судом також враховується, що факт настання страхового випадку ніким із сторін не оспорюється; він встановлений та зафіксований правоохоронними органами, про що свідчить довідка №71331871 про дорожньо-транспортну пригоду, видана ВДАІ Долинського РВ УМВС в Кіровоградській області, та розглянутий Устинівським районним судом Кіровоградської області протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП серії АП2 №198527; відповідач [PERSON] , як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді накладення на нього адміністративного стягнення - штрафу в сумі 425 грн., що підтверджується постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.10.2015 року, яка набрала законної сили 12.10.2015 року; страховик ПрАТ «УПСК» визнав факт страхового випадку та добровільно сплатив страхове відшкодування, розмір якого не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу та не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Оскільки у страховика ПрАТ «УПСК», як первісного кредитора, не виникло права на відшкодування на його користь відповідачем [PERSON] у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування потерпілій [PERSON] за полісом №АІ/6860211 від 26.12.2014 року, тому таке право не може належати і новому кредитору - позивачу по справі фізичній особі-підприємцю [PERSON] навіть за наявності укладеного між ним та ПрАТ «УПСК» договору №05/02/2019 про відступлення права вимоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю. При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідача [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності, виходячи з наступного. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Згідно роз`яснень, наведених у п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Як вбачається зі змісту платіжного доручення №2344 від 06.04.2016 року ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] в сумі 11024 грн. 97 коп., тобто перебіг строку позовної давності підлягає обчисленню саме від дати 06.04.2016 року, а не з дати вчинення дорожньо-транспортної пригоди 28.08.2015 року, як було зазначено відповідачем в судовому засіданні. З огляду на викладене, враховуючи, що згідно положень ч.6 ст.124 ЦПК України позивач звернувся до суду 27.03.2019 року, про що свідчить відтиск поштового штемпелю на конверті, в якому позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до суду, позивач звернувся до суду у межах трирічного строку позовної давності з моменту здійснення страхової виплати. Вказаний висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №759/3065/16-ц та від 10 січня 2019 року у справі №200/13392/13-ц. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України) Позивач по справі фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь завданих збитків в порядку регресу у розмірі 11024 грн. 97 коп., за яку позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. (а.с.1), та витрат на правничу допомогу у сумі 1500 грн. 00 коп. (а.с.28). На підставі викладеного, з урахуванням того, що судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за пред`явлення до суду позовної вимоги майнового характеру та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн.00 коп. і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача [PERSON] обов`язку відшкодувати на користь позивача вказані суми судових витрат.

Outcome: dismissed