Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Бондар Сергій Олександрович, звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що між Позивачем і Відповідачем 24.11.2001 р. Новоданилівською сільською радою Якимівського району Запорізької області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 23 та видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] .Від цього шлюбу у подружжя є двоє дітей неповнолітня донька [PERSON] [INFO] та повнолітня донька [PERSON] [INFO] . Молодша донька проживає разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про фактичне місце проживання.На день звернення до суду з даним позовом Позивач з Відповідачем фактично мешкають окремо один від одного. Проживаючи разом з донькою Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати її, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на батьків законом та необхідні для належного утримання дітей. На сьогоднішній день батько не має можливості самостійно, без участі матері утримувати дитину.Відповідач інвалідом не являється, є фізично здоровою жінкою, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з неї не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків і дітей вона немає.На підставі викладеного, позивач просив судстягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 січня 2021 року і до повноліття дитини. В судове засідання представник позивача надав письмову заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за її відсутності не надала, відзив не надавала. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: копії сторінок паспорту та картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження; копія паспорту [PERSON] , копії довідок. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] [INFO] є [PERSON] , [INFO] , а батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 липня 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Новоданилівської сільської ради Якимівського району, Запорізької області, актовий запис № 10. Як вбачається з доводів позовної заяви дитина проживає разом з позивачем у с.Новоданилівка, Якимівського району, Запорізької області та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою виданою Новоданилівським старостинським округом №01 від 13.01.2021 року та довідкою депутата Якимівської селищної ради Винник К.В. від 13.01.2021 року. Позивач з Відповідачем мешкають окремо один від одного, відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи також наявність у відповідача зобов`язань по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я та загальний матеріальний стан відповідачки [PERSON] , відсутність у неї інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, родичів, яких би вона була зобов`язана утримувати, відповідно до Сімейного кодексу України, а також стан здоров`я дітей, суд вважає, що з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] (ІПН [NUMBER] ) необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 січня 2021 року і до повноліття дитини. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , судовий збір в розмірі 908 гривень в дохід держави.

Outcome: approved