Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 19 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1520-100/ФКВ-08, згідно якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 46350,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 19 серпня 2033 року та з оплатою 14,50 % річних за користування кредитом. Забезпеченням кредитного договору є договір іпотеки № 1520-100/Zфквіп-08 від 19 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 35,5 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Позичальник умови договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з цим станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 775 584 , 16 грн.. Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 775584,16 грн. за кредитним договором № 1520-100/ФКВ-08 від 19 серпня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,5 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м. шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», визнати за позивачем право власності на вищевказану квартиру та всі судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача Маляр М.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач проти позовних вимог заперечила та пояснила, що вона на протязі всього строку кредитування повністю та своєчасно сплачувала кошти за кредитом, тому сума розрахунку позивача щодо кредитної заборгованості є недостовірною. Крім того, на адресу відповідача жодного разу не надходило письмової вимоги, щодо виконання зобов'язань по сплаті заборгованості, оскільки вона фактично проживає в квартирі [ADDRESS] що є предметом іпотеки на придбання якої брався кредит. Лист вимога направлявся на адресу [ADDRESS], гуртожиток, а не на фактичну адресу проживання, датований він 27 серпня 2015 року і відповідно до копій квитанцій з почтового відділення направлявся на зазначену адресу цього ж дня. Позовна заява датована наступним днем, тобто 28 серпня 2015року. Таким чином відповідач фізично, на протязі одного дня, не могла отримати лист-вимогу, відреагувати на неї, дізнатись про стан її заборгованості та задовольнити висунуті в листі вимоги в разі підтвердження заборгованості, що є прямим порушенням з боку позивача п.п.4.1.3, 4.2.5., 4.4.3., 6.2. кредитного договору. Також позивач жодних документів, які б підтверджували відступлення права вимоги ТОВ «Укрпромбанк» на користь інших осіб не отримувала. Крім того, на даний час в квартирі, звернути стягнення на яку просить позивач, разом з відповідачем проживає її малолітня дитина, [INFO]. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 19 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1520-100/ФКВ-08, згідно якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 46350,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 19 серпня 2033 року та з оплатою 14,50 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом. Здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Відповідно до п. 2.5. кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку (-ів) позичальника його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п. 2.16 цього договору) та /або внесення готівкових коштів у касу банку. Платежі здійснюються за реквізитами, зазначеними у п. 2.17 цього договору. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. Відповідно до п. 2.6. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт-факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Забезпеченням кредитного договору є договір іпотеки № 1520-100/Zфквіп-08 від 19 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 35,5 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м. Згідно ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до статей 33 та 35 Закону України про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до 4.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу, або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних встановлені кредитним договором строки. Відповідно до 4.2 іпотечного договору, у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-денний термін попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 28 липня 2015 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 775584,16 грн. з яких: -тіло кредиту - 736749,70 грн.; -відсотки - 38834,46 грн. ; із них прострочена заборгованість по кредитному договору станом на 28.07.2015 року складає: тіло кредиту - 0 доларів США, відсотки 1402,03 долари США . В ході судового розгляду позивачем наданий новий розрахунок станом на 09.11.2015 року, згідно якого сума заборгованості відповідача перед банком складає 762251,01 грн., із них тіло кредиту - 32710,55 доларів США, відсотки - 408,59 доларів США, штраф - 3002, 37 грн., пеня - 8670,34 грн. , 3% від простроченого тіла кредиту - 10,95 грн., 3% від прострочених доходів по кредиту - 453,09 грн. Позиція позивача ґрунтується на тому, що відповідач належним чином не виконує умови договору, протягом лютого - серпня 2015 року не сплачено відсотки по кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому він має право на дострокове стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, відповідно до вказаного розрахунку заборгованості [PERSON] своєчасно, щомісяця, сплачувала тіло кредиту, та останній платіж по кредитному договору здійснила 23 жовтня 2015 року у розмірі 942,52 долари США, що підтверджується квитанціями про погашення кредиту (а.с.68-147). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на адресу [ADDRESS], гуртожиток 27 серпня 2015 року було надіслано листа-вимогу № 31.4-08/98.08/15, в якому вказано, що у відповідача існує заборгованість станом на 28.07.2015 року за кредитним договором в розмірі 1402,03 доларів США. Крім того, вказано, що вразі не погашення в 30 денний строк вказаної заборгованості Банк має право звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на суму 35154,31 доларів США,у разі невиконання вказаної вимоги АТ «Дельта Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] 31 серпня 2015 року (що підтверджується відміткою на поштовому конверті) , тобто порушив вимоги п.п. 4.1.3., 4.2.5., 4.4.3., 6.2 кредитного договору, а саме порушив тридцяти денний строк наданий для виконання зобов'язання, тобто звернувся передчасно. Крім того, встановлено в судовому засіданні відповідачем сплачена прострочена заборгованість по відсотках в розмір 1402,03 доларів США , що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. Водночас суд враховує, що іпотечним договором забезпечувалося виконання зобов'язання у значно більшому розмірі, ніж розмір заборгованості, яка утворилася, згідно пред'явленої вимоги на адресу відповідача. Також суд враховує часткове погашення боргу боржником під час розгляду справи. Зважаючи на ці обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд дійшов висновку, що таке порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. За таких обставин підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Outcome: dismissed