Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач у листопаді 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 08.08.2003 р. по 29.01.2013 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], яка [INFO] р. народила сина [PERSON]. Далі позивач зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 р. з позивача на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Проте, з 24.04.2018 р. за згодою малолітнього [PERSON], останній проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Також, позивач вказує, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 р. визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного позивач просить суд припинити його обов'язок щодо утримання сина [PERSON] у вигляді аліментів, присуджених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 р. Ухвалою суду від 10.12.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка, якій направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони у період з 08.08.2003 р. по 29.01.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі (ас. 12-13). Встановлено, що у період шлюбу сторін відповідачка [PERSON] народила [INFO] р. сина [PERSON] (ас. 10). Встановлено що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 р. з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття (ас. 14). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на імя одержувача аліментів матері дитини. При цьому обовязок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 р. визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (ас. 15-18). Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з квітня 2018 року малолітнія дитина [PERSON], [INFO], перестав проживати з матірю, а став проживати з батьком [PERSON], тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved