Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

позивач уточнила позовні вимоги та просить суд визнати будинок [ADDRESS], який зареєстрований за [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності кожного на ? частину в будинку [ADDRESS], без виділення в натурі, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.08.1995 року по 04.05.2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON]. [INFO]. 04.08.1998 року відповідач перебуваючи в шлюбі оформив договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з сторонньою особою [PERSON] не поставивши її до відома. Відповідно до відомостей викладених у довідці - характеристиці вартість житлового будинку, що відчужується з урахуванням індексації вартості житлового будинку становила 9353 грн.. Їй стало відомо про укладення даного правочину тільки у 2012 році після розірвання шлюбу. Будинок знаходився в жахливому стані, без зручностей, без водопостачання та газопостачання з пічним опаленням. Вони провели косметичний ремонт та почали проживати в даному будинку. В 2007 році відповідач виїхав працювати в Португалію. На початку квітня 2012 року відповідач приїхав з Португалії і почав проживати з іншою жінкою в м.Ватутіне однією сім'єю. Вона залишилася проживати з їхнім сином та її сином від першого шлюбу за місцем реєстрації по [ADDRESS]. З 2007 року вона зареєструвалася фізичною особою - підприємцем у Ватутінському відділенні ДПІ та здійснювала підприємницьку діяльність. Обсяг виручки становив 30000 грн., за 2008 рік 27000 грн., за 2009 рік 20000 грн.. За ці кошти починаючи з 2007 року по 2012 рік у вищевказаному будинку вона розпочала проводити капітальний -відновлювальний ремонт, на який витратила 45464 грн. 73 коп.. Вона визнає, що відповідач надсилав кошти з Португалії, які вона використовувала для проведення ремонтно - будівельних робіт будинковолодіння спільно зі власно - заробленими, погоджуючи дані роботи та вважає, що законно, обґрунтовано та справедливо буде визнати право власності на будинковолодіння порівно між сторонами без виділення в натурі. А тому за таких обставин вона і змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання не представилось можливим. Позовні вимоги позивача в судовому засіданні підтримав і її представник. Представник відповідача уточнені позовні вимоги позивача не визнала повністю та просила суд в позові відмовити, оскільки вважає, що спірне будинковолодіння за таких обставин неможна визнати спільною сумісною власністю подружжя. Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, а також вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обгрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1995 року по 04.05.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10) та копією рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 04.05.2012 року (а.с.13). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). 04.08.1998 року позивач та відповідач придбали за спільні кошти будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] у гр.[PERSON]. Набуття права власності на дане будинковолодіння було оформлено на відповідача [PERSON] шляхом укладення договору дарування, що стверджується копією договору дарування (а.с.14), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.15) та копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу (а.с.16-19), а також даний факт в судовому засіданні не заперечував і представник відповідача. Відповідно до відомостей викладених у довідці - характеристиці, виданій Звенигородським відділенням Черкаського ОБТІ за №1281, вартість житлового будинку, що відчужувався з урахуванням індексації вартості житлового будинку на час його переходу у власність відповідача становила 9353 грн.. Будинок знаходився в жахливому стані, без зручностей, без водопостачання та газопостачання з пічним опаленням. Позивач та відповідач провели косметичний ремонт та почали проживати в даному будинку. В 2007 році відповідач виїхав працювати в Португалію. На початку квітня 2012 року відповідач приїхав з Португалії і почав проживати з іншою жінкою однією сім'єю. Позивач залишилася проживати з їхнім сином та її сином від першого шлюбу за місцем реєстрації по [ADDRESS], що стверджується довідкою (а.с.7). З 2007 року вона зареєструвалася фізичною особою підприємцем у Ватутінському відділенні ДПІ та здійснювала підприємницьку діяльність. Обсяг виручки становив 30000 грн., за 2008 рік 27000 грн., за 2009 рік 20000 грн., що стверджується довідкою (а.с.12). За ці кошти починаючи з 2007 року по 2012 рік у вищевказаному будинку позивач розпочала проводити капітальний-відновлювальний ремонт, на який витратила 45464 грн. 73 коп., що стверджується товарними чеками (а.с.27-46, 64-77) та висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.150-198). Позивач визнає, що відповідач надсилав кошти з Португалії, які вона використовувала для проведення ремонтно-будівельних робіт будинковолодіння спільно зі власно-заробленими. В судовому засіданні також було встановлено, що позивачу стало відомо про укладення договору дарування, а не договору купівлі-продажу тільки в 2012 році, після розірвання шлюбу. І вона зрозумівши, що її права порушені, звернулася до суду. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 СК України: 1) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; 2) об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; 3) якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; 4) речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також в судовому засіданні встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, які виконано в будинковолодінні по [ADDRESS] становить 147355 грн. 20 коп. та відповідає вартості переліку поліпшень виконаних в будинковолодінні. Найбільш ймовірна дійсна (ринкова) вартість будинковолодіння в цінах на момент проведення експертного дослідження становить 105963 грн., що стверджується висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.150-198). Тобто вартість будинковолодіння по [ADDRESS] з моменту придбання (1998 рік) істотно змінилася в сторону збільшення. І суд вважає, що внесок позивача у зміну вартості будинковолодіння по [ADDRESS] є значним. Крім того сторони маючи намір укласти мирову угоду під час судового розгляду дійшли згоди, що будинковолодіння по [ADDRESS] повинно належати їм кожному по ? частині та дійшли згоди його вартості. Однак за відсутності на даний час коштів у позивача компенсувати відповідачу вартість ? частини будинковолодіння дана мирова угода не була укладена. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе визнати будинок [ADDRESS], який зареєстрований за [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. та [PERSON], та визнати право власності кожного на ? частину в будинку [ADDRESS], без виділення в натурі, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати, а саме: 455 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору, 1300 грн. у відшкодування понесених судових витрат по оплаті правової допомоги та 4000 грн. у відшкодування витрат на проведення судової експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved