Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

позивач фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди нежилих приміщень припиненим та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачем укладено договір оренди нежилих приміщень № 08/08/16 від 11.08.2016, відповідно до якого передбачено порядок його повернення після припинення договору оренди, а саме на підставі акту приймання-передачі приміщення. У зв'язку з фактичним припиненням договору оренди та відсутності факту використання позивачем даного приміщення як зазначає у своїй позовні заяві останній, неодноразово звертався до відповідача з проханням прийняти дане приміщення. Проте, відповідач ігнорував його звернення та уникав прийняття орендованого приміщення. Ухвалою суду від 12.09.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Судом направлявся запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача та отримано відповідь про те, що відповідач зареєстрований у м. Києві за адресою, вказаній у позовній заяві. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 12.09.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно з ч.1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.08.2016 між [PERSON] (надалі - Первісний орендодавець) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (надалі - орендар, позивач) було укладено договір оренди нежилих приміщень № 08/08/16 (надалі - Договір оренди). У відповідності до додаткової угоди № 2 від 01.04.2017 у зв'язку зі зміною власника нежилих приміщень було замінено сторону договору оренди нежилих приміщень № 08/08/16 від 11.08.2016, а саме, первісного орендодавця [PERSON] на [PERSON] (надалі - орендодавець, відповідач). Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] (група приміщень № 247 (в літ.А ) -офіс ? 3 (нежилі приміщення з № 1 по № 23). В орендованому відповідачем приміщенні неодноразово мало місце затоплення не з його вини, що підтверджуються: - комісійним Актом про залиття, аварію, що трапилася на системі холодного водопостачання та водовідведення від 08.09.2016, яким було встановлено, що аварія та залиття виникли не з вини позивача; - комісійним Актом про затоплення нежитлового приміщення з № 1 по № 23 (група приміщень № 247) від 19.05.2018, яким було встановлено, що затоплення виникло не з вини позивача; - комісійним Актом про залиття нежилих приміщень з № 1 по № 23 (група приміщень № 247) від 21.05.2018, затверджений Головою правління ОСББ «КВАРТАЛ ДРУЖБИ», яким встановлено, що залиття виникло не з вини позивача. Відповідно до п. 4.1.5 договору орендодавець зобов'язується за свій рахунок усувати наслідки аварій і пошкоджень, що сталися не з вини орендаря. Згідно доводів позивача, відповідачем жодного разу протягом дії договору, у тому числі, й після підтвердженого останнього факту затоплення 21.05.2018 не проводилося відновлювального (капітального) ремонту у переданому в оренду приміщенні, що у свою чергу призвело до виникнення грибка у приміщенні, руйнування облицювання стін та стель, спричинених постійною вологістю. Крім того, у зв'язку з систематичним залиттям орендованого приміщення, що призвело також до затоплення товару, позивач був вимушений припинити договір оренди, про що сторони уклали додаткову угоду № 6 від 27.03.2018 та дійшли згоди припинити дію договору з 30.04.2018, згодом строк припинення договору за усною домовленістю був перенесений до 31.05.2018. Підтвердженням даної обставини є оплата вартості оренди у повному обсязі саме по 31.05.2018 включно. У відповідності до п. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У зв'язку з затопленням орендованого приміщення у період 19.05.2018 по 21.05.2018 відбулося руйнування облицювання стін та стелі приміщення, розповсюдження неприємного запаху, підвищеної вологості та розповсюдження грибка, орендар фактично був позбавлений змоги використовувати приміщення для цілей, зазначених у п. 1.2 Договору, а саме «розміщення магазину для продажу одягу, аксесуарів, взуття та надання послуг з індивідуального пошиву та ремонту одягу та аксесуарів», проте не вимагав від Орендодавця повернення сплачених коштів за цей період. Договором оренди встановлено порядок передачі орендованого приміщення по припиненню його дії виключно на підставі акту приймання-передачі приміщення. У відповідності до п. 5.2.8. договору оренди у разі дострокового розірвання договору орендні платежі підлягають внесенню до дати фактичного звільнення і здачі приміщення орендодавцеві орендарем по акту прийому-передачі приміщення, який підтверджує дату такої передачі приміщення і його стан в таку дату. Позивачем у повному обсязі проведено розрахунок за спожиту електроенергію та водопостачання, відсутня заборгованість з орендної плати, оскільки сторони погодили дату припинення договору оренди. Відповідно до п. 4.2.4. договору позивач зобов'язався здійснювати за власний рахунок поточний ремонт офісного приміщення протягом строку оренди. Згідно п. 3.5. договору приміщення повинно бути передане орендодавцеві у поточному стані з урахуванням нормального фізичного зносу. На виконання вищезазначених пунктів договору, позивач здійснив поточний ремонт приміщення та привів його до стану, у якому його було передано в оренду, що підтверджується фотографіями долученими до матеріалів справи, за винятком усунення тих пошкоджень, які були спричинені не з вини позивача, а саме, фактами постійних затоплень приміщення і нездійснення відповідачем репмонту, передбаченого чинним законодавством України. Таким чином, позивач вважає, що ним як орендарем виконано усі зобов'язання перед орендодавцем за договором оренди нежилих приміщень № 08/08/16 від 11.08.2016 і нормами чинного законодавства України, крім того запропонувано приміщення до повернення за актом приймання-передачі. Через фактичну відсутність можливості повернути приміщення відповідачу, 05.06.2018 комісією було оглянуто приміщення і складено комісійний Акт обстеження нежитлового приміщення №3. Так, комісією було встановлено, що орендоване приміщення позивачем звільнено, проведено поточний ремонт, проведено прибирання приміщення, а також те, що: приміщення позивачем для власних потреб не використовується; приміщення відповідає вимогам п.3.4. договору (приведене в поточний стан з урахуванням нормального фізичного зносу); приміщення має пошкодження, які є наслідком неодноразового затоплення, що сталися не з вини позивача; приміщення не здане відповідачу позивачем за актом приймання - передачі через умисне затягування зі сторони відповідача. Як вбачається з матеріалів позову, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами від 05.06.2018, 07.06.2018, 08.06.2018, 25.06.2018, 29.06.2018 та 04.07.2018 з пропозицією прийняття останнім орендованого приміщення за актом приймання передачі. Зазначене підтверджується копіями відповідних листів та доказів їх надсилання долученими до матеріалів справи. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником (в даному випадку орендарем), або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Згідно ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника (орендаря) не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (орендодавця). Відповідно до змісту зобов'язання оренди орендодавець має здійснити певні дії, пов'язані із прийняттям приміщення, відповідно жодні правові наслідки не можуть настати, у тому числі, і нарахування орендної плати за користування приміщенням. У зв'язку з виконанням усіх зобов'язань орендаря, припиненням договору оренди, не використанням орендарем приміщення, враховуючи систематичне ухиляння орендодавця та його представника від прийняття приміщення за актом приймання-передачі орендарем було прийнято рішення підписати акт приймання-передачі приміщення, що він і зробив, та який засобами поштового зв'язку направлено на адресу орендодавця для підписання з його сторони. 08.06.2018 позивачем на адресу відповідача було надіслано комплект ключів від приміщень, доказом чого є опис вкладення надсилання цінної бандеролі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонам. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно із ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Частиною другою статті 795 ЦК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати прийняття від неї майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акту) про таке прийняття як підтвердження виконання нею зобов'язання, оскільки підписання Акту приймання-передачі орендованого приміщення прямо передбачено п. 5.2.8. договору оренди. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Оскільки в ході дослідження наявних матеріалів справи знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок припинення договору оренди та передачі орендованого майна, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 3624,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved