Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що [INFO] в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області помер батько позивача [PERSON] -[PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а саме: - право на земельну частку (пай), належну спадкодавцеві, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай)серії [NUMBER] по КСП «Червоний Оскіл» Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого за №111 від 20.10.1997 року, розміром 6,7 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оригінал якого втрачений. Після смерті [PERSON], який помер [INFO],видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай)площею 6,7 умовних кадастрових гектар, Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області не має можливості,так як у позивача відсутній оригінал та дублікат правовстановлюючого документа на вищевказане майно. На підставі вище викладеного [PERSON] змушений звернутися до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для визнання права власності в порядку спадкування на вищевказане право на земельну частку (пай). В судове засідання учасники справи не з'явились, від них надійшли заяви в яких позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, представник відповідача Оскілької сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, заперечень не мав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу. За нормою ч.1ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області помер [PERSON], свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 02 листопада 2018 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина , згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а саме: - право на земельну частку (пай),належну спадкодавцеві, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай)серії [NUMBER] по КСП «Червоний Оскіл» Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого за №111 від 20.10.1997 року, розміром 6,7 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оригінал якого втрачений. Згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2018 року [PERSON] був наданий додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті батька - [PERSON].(а.с.12) При зверненні до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області (по місцю заведення спадкової справи, після смерті [PERSON]) з метою видачі спадщини на вищезазначене право [PERSON] 13.02.2019 року було повідомлено, що згідно п.4,15 гл.10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» спадкоємець повинен надати нотаріусу правовий документ, який підтверджує право власності померлого на майно. Після смерті мого батька [PERSON],який помер [INFO],видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай)площею 6,7 умовних кадастрових гектар,Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області не має можливості,так як у [PERSON] відсутній оригінал та дублікат правовстановлюючого документа на вищевказане майно. (а.с.11) Ізюмська райдержадміністрація не має можливості видати [PERSON] дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) з огляду на те, що сертифікати на право на земельну частку (пай) були виготовлені в необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавались в одному екземплярі. На сьогоднішній день бланки для роздрукування сертифікатів не видаються.(а.с.17) Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування На підставі викладеного та

Outcome: approved