Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком її двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року вона припинила з відповідачем фактичні шлюбні відносини, проживає за адресою: [INFO]. Відповідач проживає разом зі своєю матірю, яка є приватним підприємцем. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.06.2014 р. з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки та сина у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач офіційно не працює, має доходи які витрачає на себе, аліменти за рішенням суду не сплачує. [PERSON] і [PERSON] мають хронічні захворювання, перебувають під наглядом лікаря ортопеда-травматолога, потребують проходження спеціальних лікувальних масажів, придбання ортопедичного взуття, лікувальної фізкультури. Відповідач у витратах на лікування дітей участі не бере. Вона здійснює постійні витрати на харчування дітей, оплату їх перебування у дитячому садочку, відвідування [PERSON] гуртку танців, які становлять 2850 грн. За 2014 рік, 2015 рік та шість місяців 2016 року на лікування дітей нею витрачено - 3925 грн., оплата дитячого садка 1420 грн., харчування -36843,56 грн., одяг меблі для дітей та іграшки 32040 грн., засоби гігієни 1981 грн. 26 коп., олівці, кольоровий папір, пазли тощо 3029 грн. 80 коп. Всього нею понесено додаткові витрати на дітей у сумі 82089,62 грн., тому відповідач повинен відшкодувати половину цих витрат 41044,81 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею у період 2014, 2015 і шість місяців 2016 р. додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у сумі 41044,81 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач будучи батьком її двох малолітніх дітей коштів на їх утримання не надає, аліменти за рішенням суду не сплачує. [PERSON] потребують ортопедичного взуття, періодично хворіють, відвідують гуртки, зокрема ходили до циркової студії, на танці, а з червня 2016 р. ходять на дзюдо. Для дітей вона придбала меблі, постійно придбаває одяг, засоби гігієни, іграшки, альбоми, олівці, розвиваючи ігри. Вона сплачує кошти за дитячій садок дітей, водить їх до театру. [PERSON] щодня потребують харчування, просять у неї солодощів, для цього потрібно кошти. На лікування дітей вона витрачає кошти на ліки, вітаміни, антибіотики, які виписує хрещена мати [PERSON] її подруга. Батько жодної участі у вихованні дітей не приймає, аліменти не сплачує, тому повинен відшкодувати додаткові витрати на дітей. Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] позов з наведених підстав підтримала. Суду пояснила, що нею систематизовано витрати позивача, остання понесла додаткові витрати на утримання дітей: театр, танці та садочок 3948,95 грн., витрати на лікування 3537,78 грн., канцелярські товари та товари гігієни 2515,78 грн., іграшки 5632,97 грн., одяг, меблі 26753,26 грн. Також для дочки [PERSON] позивач придбавала біжутерію на загальну суму 2194,93 грн., серед яких і сережки. Всі ці витрати повязані з розвитком дітей та їх вихованням і відповідач, як батько повинен відшкодувати їх половину. Витрати понесені на харчування згідно наданих позивачем чеків вона не обраховувала, оскільки вони не є додатковими відповідно до ст. 185 СК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат має бути визначено у рішенні окремо. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 110, 111). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/4597/14-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, та на її утримання у розмірі 300 грн., виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні, що підтверджуються постановами про відкриття виконавчого провадження (а.с. 115, 116). Судом встановлено, що діти сторін з метою розвитку їх здібностей відвідують гуртки, зокрема циркову студію та дзюдо. Так, відповідно до довідки керівника дитячої циркової студії «Карнавал» [PERSON] та [PERSON] є учнями студії і у 2016 році за період з лютого по червень щомісячно сплачено по 180 грн. (а.с. 5). Для занять у студії позивачем придбано наколінники дітям, вартістю 80 грн. за пару, на загальну суму 160 грн., що підтверджується товарним чеком від 31.03.2016 р. (а.с. 31). Ще одна пара наколінників придбана за чеком від 30.03.2016 р., однак як пояснила позивач це придбано для сина [PERSON] Етміра, відповідач батьком його не є, а тому даний доказ не є належним доказом у даній справі. Для занять дзюдо позивачем для дітей придбано кімоно, що підтверджується товарним чеком 02.06.2016 р. на суму 656 грн. (а.с. 36). [PERSON] сторін мають захворювання стоп і у звязку з цим потребують додаткових витрат на ортопедичне взуття. Так, відповідно до Висновків ортопеда-травматолога від 25.12.2015 р. діти мають захворювання стоп, у звязку з чим рекомендовано ЛФК, масаж, е/стимуляція, ортопедичне взуття (а.с. 118). Згідно направлень лікаря ортопеда КУ «Сумська міська дитяча клінічна лікарня [PERSON]» від 06.05.2016 р. діти сторін мають плоско-вальгусні стопи, потребують шкіряних супінаторів із шкіряною вставкою (а.с. 27). Витрати позивача на придбання дітям ортопедичного взуття підтверджуються товарними чеками: від 20.03.2015 р. на суму 730 грн., від 25.03.2015 р. на суму 870 грн., 18.01.2016 р. на суму 790 грн., 02.05.2016 р. на суму 520 грн., квитанцією «[PERSON] Аваль» по банківській карті від 03.10.2015 р. (а.с. 34, 36 (зворот)). Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вирішуючи наявний спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги надані позивачем та досліджені докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] надано суду належні та допустимі докази на підтвердження понесених нею додаткових витратах на дітей [PERSON] та [PERSON], що викликані особливими обставинами: розвитком здібностей витрати на циркову студію «Карнавал», яку відвідують діти на суму 900 грн. (180 грн. х 5 = 900 грн.) і придбання для цього наколінників на суму 160 грн.; витрати на придбання кімоно для занять дзюдо 656 грн.; витрати повязані з хворобою дітей - на ортопедичне взуття у сумі 3730 грн. (870+730+820+520+790=3730). Загальна сума додаткових витрат понесених позивачем становить 5446 грн., а тому половина цих витрат становить 2\~723 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Окрім того позивачем надано чеки, квитанції на підтвердження витрат по сплаті послуг за дитячий садок, харчування у дитячому садку, на придбання меблів для дітей, здійснення ремонту побутової техніки, придбання порошку, миючих засобів, засобів гігієни, ремонту велосипеду та самокату, придбання іграшок та батарейок до них, витрат на похід до театру та на виступи для дітей, канцелярські товари, біжутерію для дочки. Разом з тим, вказані витрати не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо понесених позивачем витрат на лікування дітей, зокрема систематизованих представником позивача на загальну суму 3537,78 грн. (а.с. 146 - 147), то суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ці витрати здійснено за призначенням лікаря [PERSON] суду не надала, а тому підстави для їх стягнення у заявленому розмірі відсутні. За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути додаткові витрати на дітей у розмірі 2723 грн. Оскільки ухвалою суду від 09.08.2016 р. позивачу було відстрочено сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. (що є мінімальним розміром за вимогами майнового характеру), на підставі ст. 88 ЦПК України вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial