Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», як правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року в розмірі 15421,16 гривень. В позовній заяві позивач вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 25 вересня 2008 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві [PERSON] надано кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком свої зобов'язання перед відповідачем виконано, видано відповідачеві кредитну картку з встановленим лімітом коштів на рахунку, однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № б/н від 25 вересня 2008 року щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 1 грудня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 15421,16 гривень, що складається з: 7778,66 гривень заборгованості за кредитом, 5381,97 гривень заборгованості по процентах, 1050,00 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом. Крім того, згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має сплатити штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 710,53 гривень штрафу (процентна складова). Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 15421,16 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав письмову заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та вказує про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні 11 лютого 2015 року відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав частково, визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення 7778,66 гривень заборгованості за кредитом та 5381,97 гривень заборгованості по процентах. В іншій частині позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що дійсно ним було отримано кредит у комерційному банку «ПриватБанк». Банком було видано йому кредитну картку, якою користується до цього часу, та він з карткового рахунку, відкритого позивачем, через банкомат отримував кошти. Позовні вимоги в частині стягнення кредиту та відсотків визнає, оскільки кредит отримував та має сплатити проценти за користування кредитом. Позовні вимоги в частині стягнення комісії та штрафів не визнає, оскільки у ПриватБанку має відкритий інший рахунок та на час підписання кредитного договору з позивачем, було погоджено, що позивач має право при виникненні заборгованості за кредитним договором проводити списання грошових коштів з іншого рахунку. Проте, банком такого списання не було проведено, що стало причиною виникнення заборгованості за кредитним договором, нарахування комісії та штрафів. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Згідно Статуту публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 28), Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 27 зв.) позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідженими доказами по справі встановлено, що заява відповідача [PERSON] (а.с. 16), Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 17-22), а також Тарифи банку складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору № б/н від 25 вересня 2008 року, укладеного між сторонами по справі, банк надає відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12-ти місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача (а.с. 6-15) станом на 1 грудня 2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року становить 15421,16 гривень, що складається з: 7778,66 гривень заборгованості за кредитом, 5381,97 гривень заборгованості по процентах, 1050,00 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом. Відповідно до п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачеві нараховані позивачем 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 710,53 гривень штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог в частині стягнення 7778,66 гривень заборгованості за кредитом, 5381,97 гривень заборгованості по процентах, не встановлено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, що визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно заяви позивальника [PERSON] від 25 вересня 2008 року (а.с. 16 зв.) [PERSON] зобов'язувався погашати заборгованість за кредитним договором щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення грошових коштів на картку, так і списанням банком коштів з дебетної карти № [NUMBER]. Дослідженими доказами по справі встановлено, що за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки. Із змісту заяви позивальника [PERSON] від 25 вересня 2008 року (а.с. 16 зв.) вбачається, що сторони кредитного договору погодили можливість погашення заборгованості як шляхом внесення грошових коштів на картку, так і списанням банком коштів з дебетної карти № [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України обов'язок повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом покладено на позичальника, яким є відповідач. П. 6.3., 6.5., 6.7., 8.1. Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання отримувати в Банку виписки про стан карткового рахунку та проведених операціях по рахунку; погашати заборгованість по кредиту, слідкувати за використанням коштів в межах платіжного ліміту; нести відповідальність за операції проведені з кредитною картою. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання виписки по рахунку не звільняє позивальника від виконання своїх зобов'язань за договором. За таких обставин, [PERSON], як сторона договору, зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак таких зобов'язань не виконав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів того, що на його рахунку № [NUMBER], відкритому в комерційному банку «ПриватБанк» були грошові кошти, що могли бути списані позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року. Також не надано доказів того, що у випадку несписання таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] звертався до Банку з вимогою проводити таке списання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав те, що своєчасно кредит не повертав. Ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у встановлені кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року строки не виконано. Заборгованість відповідача [PERSON] за таким кредитним договором становить 15421,16 гривень. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення, а заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 15421,16 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що становлять 243,60 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви, суд покладає на відповідача [PERSON], оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст.ст. 526, 551, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 174, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved