Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалось, що призвело фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на життя, а постійні конфлікти призвели до виникнення неприязних стосунків та до розпаду сім'ї. Сторони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Позивач наполягає на розірвання шлюбу, вказує, що причини звернення з позовом є обґрунтованими, а подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та є недоцільним. Згідно ухвали суду від 28.09.2017 року сторонам було надано строк для примирення до 28.12.2017 р., проте такий жодного результату не дав. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що примирення між нею та відповідачем неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач, вказуючи, що строк для примирення результату не дав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 28.04.2012 року сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 57 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. У шлюбі мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як видно з пояснень сторін, вони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved