Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з [PERSON] заборгованість по тілу кредиту та відсотках по кредитному договору №186/07 від 26.12.2007 у сумі 55501,17 доларів США; заборгованість по комісії та штрафним санкціям у сумі 20336,28грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 85,0кв.м, житловою площею 46,6кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район м. Дергачі пров. Ломакіна (колишня назва провулок Активіста), будинок № 12; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 39 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки за рішенням суду, встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 388850,00грн.; стягнути з відповідачів солідарно судовий збір, посилаючись на те, що відповідно до умов Кредитного договору №186/07 від 26.12.2007 року, укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», позивачем був наданий кредит у розмірі 53000,00 доларів США із строком користування по 26.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних, та щомісячної комісії в розмірі 187,36грн. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором 26.12.2007 року між [PERSON] і [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі передали позивачеві в іпотеку зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 999кв.м. 12.06.2007 року відповідач та позивач уклали додатковий договір №1 до Кредитного договору, згідно умов якого строк користування кредитом збільшувався до 26.12.2020 року, а відсоткова ставка за користування кредитом зменшувалася до 8,5% річних. Також в доповнення до Додаткового договору №1 сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору. Позивачем своєчасно було виконано свій обовязок надати кредитні кошти шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача. Заборгованість відповідачів за Кредитним Договором станом на 15.04.2014 року становить:заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 55501,17 доларів США, що складається іззаборгованості по тілу кредиту в сумі 45881,83 доларів США та заборгованості по відсотках в сумі9619,93 доларів США; заборгованість за комісіями та штрафними санкціями - 20336,28 грн., що складається із заборгованості покомісії в сумі 4309,28 грн. та штрафу (п. 4.5 Кредитного договору) в сумі 16027,00грн.Тобто, загальна сума грошових зобовязань, що підлягає сплаті за Кредитним договором станом на 15.04.2014 року складає 55501,17 доларів США та 20336,28 грн. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Ухвалою суду від 03.11.2016 заочне рішення по даній справі від 19.09.2014 скасовано та справу призначено до розгляду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при повторному заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (з 18 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]») та [PERSON] був укладений кредитний договір №186/07, згідно якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 53000,00 доларів США зі строком користування по 26.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних, та щомісячної комісії в розмірі 187,36 грн. (а.с.14-17). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором №186/07 між [PERSON], [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі передали позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями зі всіма об'єктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 85,0кв.м, житловою площею 46,6 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район м. Дергачі провулок Ломакіна (колишня назва провулок Активіста), будинок № 12. Житловий будинок з надвірними будівлями розташований на зареєстрованій земельній ділянці площею 999 кв.м. При житловому будинку з прибудовою літ. А-1 є такі надвірні будівлі: сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня - літ. Г, огорожа - №1 -2, гараж літ. Є, зливна яма літ. С. (а.с.31-33). 12.06.2007 [PERSON] та позивач уклали додатковий договір №1 до Кредитного договору, згідно умов якого строк користування кредитом збільшувався до 26.12.2020 року, а відсоткова ставка за користування кредитом зменшувалася до 8,5% річних. Також в доповнення до Додаткового договору №1 сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору (а.с.28). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено в\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання , має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Зі змісту ст. 1052 ЦК України вбачається, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст.ст.47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями\~\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, ст. 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2\~ст. 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом ч. 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами. Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника. Частиною 1\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 11 квітня 2014 року на імя [PERSON] позивачем направлено письмову вимогу про усунення порушень, яка отримана [PERSON] 15.04.2014, що підтверджено відповідними доказами (а.с.7, 7-а, 8). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком банку станом на 15.04.2014 становить: заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 55501,17 доларів США, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 45881,83 доларів США та заборгованості по відсотках в сумі 9619,93 доларів США; заборгованість за комісіями та штрафними санкціями - 20336,28грн, що складається із заборгованості по комісії в сумі 4309,28грн та штрафу (п. 4.5 Кредитного договору) в сумі 16027,00грн, тобто, загальна сума грошових зобовязань, що підлягає сплаті за Кредитним договором станом на 15.04.2014 загалом складає 55501,17 доларів США та 20336,28грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналогічні цим вимогам роз'яснення містяться і в п. 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, має відповідати як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, а саме в ній повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.\~38,\~39 Закону України «Про іпотеку», зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, встановленої за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України\~№ 6-1907цс16 від 02 листопада 2016 року, № 6-1923цс16 \~від 02 листопада 2016 року, які згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для судів. Відповідно до п. 2.3. Іпотечного договору загальна вартість предмету іпотеки становить 388850,00грн. Відповідно до п. 2.3.3. Іпотечного договору станом на 26.12.2007 узгоджена сторонами оціночна вартість предмету іпотеки становить 388850,00 грн. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до 88 ЦПК України.

Outcome: approved