Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач через свого представника у травні 2018 року в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити останнього батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати щомісячно з відповідача на користь державного закладу або фізичної особи, яка буде опікуватися дитиною, аліменти на її утримання у розмірі 1/ 4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] від шлюбу з відповідачем народила дитину [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла і дитина залишилися проживати разом з повнолітньою сестрою [PERSON] та рідною бабою [PERSON] . Відповідач не приймає участі в утриманні сина, аліменти на утримання дитини не сплачує, не займається її вихованням. [PERSON] та [PERSON] самостійно матеріально утримують дитину та належним чином піклуються про її здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] від 29 травня 2018 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 13 травня 2019 року у зв`язку зі звільненням судді Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] проведено повторний автоматизований розподіл справи, яким головуючим суддею по справі визначено суддю Яценко Н.О. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Відповідач у підготовчому судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав не заперечував, оскільки він вважає, що малолітній [PERSON] не є його біологічним сином. Третя особа [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації у підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (відповідач) та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку від 21 травня 2018 року № 109/05/40-4682 Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Також у вищевказаному висновку зазначено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування, не вважає малолітнього своїм біологічним сином (а.с.23-24). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач не цікавиться життям сина [PERSON] , [INFO] , не приділяв йому уваги та не брав участі в його вихованні, не надавав матеріальної допомоги, фактично ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. У матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача [PERSON] від 16.04.2019 за реєстровим № 1824, відповідно до якої відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] (а.с.65). З акту обстеження умов проживання дитини від 03.03.2018, що складений Службою у справах дітей Шевченківської РДА у м. Києві, вбачається, що малолітній [PERSON] проживає в задовільних умовах разом з рідною бабою [PERSON] , сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON] у приватному будинку [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню сина, також враховуючи ті обставини, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно свого сина, беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Окрім того враховуючи, що відповідач не звільнений від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає необхідним стягувати з нього на користь державного закладу або фізичної особи, яка буде опікуватися дитиною, аліменти у розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 133, 141, 142 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору за розгляд позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у загальному розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 182 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved