Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач Софіївська РДА звернулася до Софіївського районного суду із позовною заявою в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON], [INFO], є одинокою матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Мати зарекомендувала себе з негативної сторони: вихованням дітей не займається, не цікавиться їх життям. Діти проживають у бабусі гр. [PERSON] в м. Кривий Ріг та знаходяться на її утриманні. Відповідачка не спілкується з дітьми в обсязі потрібному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностям, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Мати покинула малолітню [PERSON] у лікарні, про що був складений акт. Жінка не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей . [PERSON] власного житла не має, ніде не працює, не має наміру працевлаштування. Проживає разом із співмешканцем [PERSON] в приватному будинку. В приміщенні відключено світло, відсутні паливні матеріали, атисанітарія, відсутні продукти харчування. В сім'ї часто збираються компанії сторонніх нетверезих чоловіків. Соціальними службами [PERSON] попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських прав, так як діти проживають у бабусі та потребують соціального захисту та належного утримання. Враховуючи викладене вище позивач вважає, що відповідач не в змозі створити для дітей умови, які б відповідали їх нормальному розвитку та забезпеченням всім необхідним. Відповідач своєю поведінкою та діями створює умови, які шкодять інтересам дітей, негативно впливають на їх психічний та фізичний розвиток, а тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на користь державної установи чи опікуна, де будуть виховуватися діти в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень всіх видів заробітної плати на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача - Софіївської районної державної адміністрації - Турівна В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про місце, дату, час розгляду справи в судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник третьої особи Гулла Н. А., у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем проводилися профілактичні бесіди, але ніяких висновків вона не зробила. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожна окремо пояснила, що діти від народження живуть з тіткою [PERSON], а з бабусею [PERSON] та [PERSON], найменша дитина [PERSON] зараз перебуває у лікарні, мати з дітьми не спілкується, вихованням дітей не займається. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину в пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є одинокою матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану про народження (а.с. 7-10). Мати зарекомендувала себе з негативної сторони: вихованням дітей не займається, не цікавиться їх життям. Діти проживають у бабусі гр. [PERSON] в м. Кривий Ріг та знаходяться на її утриманні. Відповідачка не спілкується з дітьми в обсязі потрібному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностям, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що підтверджено характеристикою виданою Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району дніпропетровської області № 18 від 20.03.2015 року (а.с. 17) Мати покинула малолітню [PERSON],2014 року народження, у лікарні, про що був складений акт (а.с. 12). Жінка не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей . [PERSON] власного житла не має, ніде не працює, не має наміру працевлаштування. Проживає разом із співмешканцем [PERSON] в приватному будинку. В приміщенні відключено світло, відсутні паливні матеріали, атисанітарія, відсутні продукти харчування. В сім'ї часто збираються компанії сторонніх нетверезих чоловіків, що підтверджено актом матеріально-побутового обстеження від 20 березня 2015 року (а.с. 16). Соціальними службами гр. [PERSON] попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських прав, так як діти проживають у бабусі та потребують соціального захисту та належного утримання. Згідно висновку органу опіки і піклування Софіївської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 18). Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Софіївської районної державної адміністрації, який в судовому засіданні підтримала представник позивача, виходячи з інтересів дітей, [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач вихованням та утриманням дітей не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення дітей не виконує, офіційно не працевлаштована, за станом здоров'я працездатна та може надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь державної установи, опікуна, де будуть виховуватись діти, у твердій грошовій розмірі 100 гривень щомісячно всіх видів заробітної плати для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2015 року до досягнення дітьми повноліття та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved