Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за договором позики, посилалась на те, що 06 серпня 2007 року уклав з відповідачкою договір позики, згідно з яким передав їй 35000 грн. до березня 2008 року. 26 березня 2008 року відповідачка повернула лише 1000 доларів США. З того часу до дати звернення до суду відповідачка повернення позики не здійснювала, посилаючись на відсутність коштів. Просив зобов'язати відповідачку виконати умови договору позики шляхом відшкодування запозичених грошей у позивача в розмірі 35000 грн., зобов'язати відповідачку сплатити неустойку за прострочення зобов'язання за договором позики у розмірі 8046 грн., судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. 06 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] передав [PERSON] 35000 грн., що підтверджується розпискою (договір позики) підписаною [PERSON] Зазначену суму відповідачка зобов'язувалася повернути у березні 2008 року. 06 березня 2008 року відповідачка повернула позивачу 1000 доларів США (5000 грн.), про що ним була зроблена у розписці відмітка та зазначено, що залишок боргу станом на 07.03.2008 року складає 30000 грн. Потім позивачем було зроблено ще одну дописку 28.03.2008 року, згідно якої він вважає що 1000 доларів США зараховані на погашення процентів та борг знову складає 35000 грн. до 28.09.2009 року. В іншій частині зобов'язання виконано не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка свої зобов'язання у повному обсязі не виконала, тому сума боргу у розмірі 30000 грн. підлягає стягненню на користь позивача (35000 грн. - 5000 грн. = 30000 грн.). При цьому суд ставиться критично до зробленого позивачем запису у розписці щодо зарахування сплаченої відповідачкою суми 1000 доларів США , що на той час було еквівалентно 5000 грн., на рахунок процентів, оскільки згідно наданої розписки , в ній не були обумовлені штрафні санкції або розмір процентів за користування коштами. Тому суд вважає, що сума у розмірі 5000 грн. була частковим погашенням боргу. Також суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача 3% річних за час прострочення, а саме з 2009 року до 2014 року у розмірі 4500 грн. Однак суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки дані витрати не підтверджені оригіналом фінансового документу. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 345грн. 97 коп. пропорційно задоволеним вимогам. На підставі наведеного,

Outcome: partial