overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач та його представник пояснили, що свідоцтвом серії 1-ЖД №040656, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за №759 від 29 грудня 2006 року підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Від шлюбу є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом із тим спільне проживання припинено з жовтня 2017 року, намагань для примирення сторони не роблять, у зв'язку із чим просить шлюб розірвати, додатково просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 640 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.81, 83 ЦПК України. Свідоцтвом серії 1-ЖД №040656, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за №759 від 29 грудня 2006 року підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Від шлюбу є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом із тим спільне проживання припинено з жовтня 2017 року, намагань для примирення сторони не роблять. У відповідності до вимог ст.112 СК України суд вважає підставою для розірвання шлюбу те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України розподіляються судові витрати. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач та його представник пояснили, що свідоцтвом серії І-ЖД №290032 від 12 вересня 2017 року, на підставі актового запису за №3 від 21 січня 1995 року, виданим повторно Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Разом із тим спільне проживання припинено з 2015 року, намагань для примирення сторони не роблять, у зв'язку із чим просить шлюб розірвати, додатково просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 640 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.81, 83 ЦПК України. Свідоцтвом серії І-ЖД №290032 від 12 вересня 2017 року, на підставі актового запису за №3 від 21 січня 1995 року, виданим повторно Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Разом із тим спільне проживання припинено з 2015 року, намагань для примирення сторони не роблять. У відповідності до вимог ст.112 СК України суд вважає підставою для розірвання шлюбу те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України розподіляються судові витрати. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

\~\~ Позивач та його представник просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування\~ квартирою [ADDRESS] . При цьому посилаються на те, що відповідач не є власниками житла, у вказаній квартирі відповідач був зареєстрований формально, однак ніколи не проживав та не проживає у ній, в квартирі відсутні його особисті речі. \~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просить суд розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, зазначає, що він дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації, а мешкає за іншою адресою (а.с.17). \~\~ Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується дублікатом договору дарування квартири від 17.10.2002 року (а.с.10), витягом КП «ХМБТІ» (а.с.11), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9).\~ В даній квартирі зареєстрований позивач по справі та його родина, а також з 30.11.2013 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.7). \~\~ Відповідно до листа начальника Індустріального ВП ГУПН в Харківській області Денисенко С.А. від 23.02.2017 року [PERSON] з заявами про перешкоджання у проживанні житлом не звертався (а.с.8). А відповідно до листа військового комісару Індустріального районного військового комісаріату м.Харкова [PERSON] від 17.11.2017 року [PERSON] строкову військову службу, альтернативну службу, а також будь-яку іншу військову службу у Збройних Силах України не проходив (а.с.22). \~\~ Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~ Судом також встановлено, що відповідач по справі\~ хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, але згідно наданих суду доказів ніколи в зазначеній квартирі не проживав без поважних причин, в квартирі відсутні його особисті речі. Відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначені вище обставини підтверджуються особистою заявою відповідача (а.с.17), показаннями допитаних в суді свідків [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили факт того, що відповідач добровільно не проживає та ніколи не проживав в зазначеній квартирі без поважних причин, що в квартирі відсутні його особисті речі,\~ що відповідачу не перешкоджали проживати в зазначеній квартирі. \~\~ Зважаючи на викладене, на підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з 30.11.2013 року без поважних причин. Докази, які б свідчили про домовленість між відповідачем і\~ власником житла\~ щодо збереження права на житло в період іншого терміну\~ не проживання в житлі, ніж передбачено ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, відсутні. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~\~ Приймаючи до уваги викладене, вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, суд\~ позовні вимоги задовольняє і визнає відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач та його представник просять суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] і виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 21 кв.м., шафу площею 0.5 кв.м., а [PERSON] - житлові кімнати площею 15.9 кв.м. і 10.9 кв.м., шафу площею 0.7 кв.м., з залишенням в спільному користуванні інших приміщень. Свої вимоги обґрунтовують тим, що такий порядок користування житлом фактично склався між сторонами. Крім того, при такому порядку в незначному розмірі буде зменшена частина житлової площі, яка буде виділена відповідачці на її долю у праві власності на квартиру. Представник відповідачки проти позову заперечує посилаючись на те, що за запропонованим позивачем варіантом визначення порядку користування квартирою, житлова площа, що виділяється відповідачці, в значному розмірі не буде відповідати її долі в праві спільної часткової власності. Крім того, відповідачка також бажає користуватися кімнатою площею 21 кв.м., яку бажає отримати в користування позивач. Сторони і 3-і особи по справі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS], яка є ізольованою, складається з трьох жилих кімнат площею 21 кв.м., 15.9 кв.м., 10.9 кв.м., причому кімната площею 15.9 кв.м. є прохідною. В квартирі мається кухня площею 7.4 кв.м., коридор площею 15.3 кв.м., ванна кімната площею 3.2 кв.м., вбиральня площею 1.5 кв.м., вбудовані шафи площею 2.5 кв.м. (а.с.10-11). Всього житлова площа спірної квартири складає 47.8 кв.м. Позивачу належить право власності на 1/3 частину вказаної квартири, а відповідачці - право власності на 2/3 частини квартири (а.с.5, 7, 8-9). В спірній квартирі зареєстровані та проживають сторони і 3-і особи по справі (а.с.6, 16-18). Відповідно до ч.3 ст.358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи, що позивачу належить право власності на 1/3 частини вказаної квартири, то на його долю в праві спільної часткової власності припадає 15.93 кв.м. жилої площі, а на долю відповідачки припадає 31.86 кв.м. жилої площі. За запропонованим позивачем та його представником варіантом виділення позивачу в користування кімнати площею 21 кв.м., виділена позивачу жила площа буде перевищувати його ідеальну частку на 5.07 кв.м., що є значним перевищення ідеальної частки в праві власності. В такому випадку будуть порушені права відповідачки, бо їй буде виділено жилу площу, що на 5.07 кв.м. менше, ніж відповідає її частці в праві спільної часткової власності, проти чого відповідачка заперечує. З урахуванням викладеного, що неможливо надати співвласникам у володіння та користування тієї частини спільного майна (квартири) в натурі, яка б відповідала їх часткам у праві спільної часткової власності, суд в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач та його представник, уточнивши позовні вимоги, в судовому засіданні пояснили, що свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за №1314 від 30.10.2012 року, - відповідач вказаний батьком: [PERSON] , [INFO] . Разом із тим відповідач не надає матеріальної допомоги, з урахуванням чого просить стягувати з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти щомісячно в розмірі 5000 грн., до досягнення дитиною повноліття. Відповідач безумовно визнав позовні вимоги та розмір аліментів, відзив на позов не надав. В судовому засіданні позивач додатково пояснив, що відповідачем добровільно сплачена одноразова грошова виплата на її користь на утримання дитини 35000 грн. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.ст.81,83 ЦПК України. Згідно роз`яснень п.24 ч.3 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за №1314 від 30.10.2012 року, - відповідач вказаний батьком: [PERSON] , [INFO] Вказана обставина є такою, що у відповідності до вимог ст.179, 180 СК України зумовлює обов`язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням обставин, визначених ст.180-184 СК України аліменти визначаються в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Час, з якого присуджуються аліменти на дитину за рішенням суду, визначається ст.191 ч.1 СК України від для пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач та його представник, уточнивши позовні вимоги, в судовому засіданні пояснили, що свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №777 від 12.07.2016 року, - відповідач вказаний батьком: [PERSON] , [INFO] Разом із тим відповідач не надає матеріальної допомоги, з урахуванням чого просить стягувати з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти щомісячно в розмірі 5000 грн., до досягнення дитиною повноліття. Відповідач та його представник в судовому засіданні безумовно визнали позовні вимоги та розмір аліментів, відзив на позов не подано. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.81, 83 ЦПК України. Згідно роз`яснень п.24 ч.3 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №777 від 12.07.2016 року, - відповідач вказаний батьком: [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина є такою, що у відповідності до вимог ст.179, 180 СК України зумовлює обов`язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням обставин, визначених ст.180-184 СК України аліменти визначаються в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Час, з якого присуджуються аліменти на дитину за рішенням суду, визначається ст.191 ч.1 СК України від для пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач та представник [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що батьку [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS]. 17 червня 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] та [PERSON] все належне майно. [INFO] [PERSON] помер. Позивачі пропустили визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] на час його смерті перебувала у США, де перебуває і на даний час, а [PERSON] одразу після смерті батька також виїхав закордон, планував повернутися в лютому 2016 року, однак повернувся лише у кінці березня 2016 року. Просить визначити йому та [PERSON] додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач та представник позивачки [PERSON] згідно довіреності від 27 лютого 2016 року, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу просить розглядати за його відсутності. Відповідач Козлівська селищна рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON], просять справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання [PERSON], відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 червня 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] та [PERSON] все належне майно (а.с.3). [INFO] [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.2). [PERSON] пропустила визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки виїхала закордон в США. [PERSON] пропустив визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки був закордоном, підтверджується копією закордонного паспорта [NUMBER]. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги вищенаведене, відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позивачам слід надати додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач та представник позивача звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення в зв'язку з тим, що при постановленні рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.12.2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя не були вирішені позовні вимоги щодо стягнення компенсації ? частини вартості автомобіля марки «Фольксваген Транспортер» та грошової компенсації за різницю вартості спільного майна подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON] заяву підтримали та просили її задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення заяви заперечували та пояснили, що суд на їх думку вирішив усі позовні вимоги. Судом встановлено, що 15 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було постановлено рішення за позовною заявою [PERSON]. до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В мотивувальній частині рішення зазначено, що автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», 2005 року випуску не є спільною сумісною власністю подружжя та поділу не підлягає. Окрім цього, судом в мотивувальній частині було обґрунтовано, чому на думку суду є доцільний та законний саме такий розподіл спільного майна подружжя між сторонами, який зазначений у резолютивний частині рішення. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвали рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення,, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії необхідно виконати; суд не допустив негайного виконання рішення, у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. При вивченні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що необхідно постановити додаткове рішення, оскільки при подачі позовної заяви до суду, позивач зазначала вартість спільного майна подружжя, яке підлягає поділу в розмірі 74271 грн. та сплатила судовий збір на користь Держави в розмірі 742,71 грн. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці були проведені судові авто технічні та будівельно-технічні експертизи та визначено вартість майна, яке підлягає поділу в розмірі 2412570 грн. Враховуючи поділ майна між сторонами та приймаючи до уваги ЗУ «Про судовий збір» суд вважає, що питання про поділ судових витрат вирішено не в повному обсязі та необхідно стягнути з позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] з урахуванням частини стягнутого судового збору, по 1456 грн. в дохід Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач та представник позивача звернулися з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В позовній заяві (а.с.2-3) та поясненнях позивача та представника позивача, наданих в судовому засіданні, викладено наступну позицію: [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку, який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул.Гоголя,буд.10. Відповідач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте не проживаює у вказаному будинку з 2003 року. За вказаних обставин представник позивача та позивач вважали , що відповідач втратив право користування житлом. Перебуванням відповідача на реєстраційному обліку у будинку позивачів створено їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, змушено до додаткових витрат на оплату комунальних послуг та позбавлено можливості отримати субсидію. Відзиву на позов не надходило. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від нього не надходило. Судом, згідно зі ст. 280 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 липня 2015 року належить будинок № 10 по вул. Гоголя в м. Каховка Херсонської області (а.с.10). [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с.17) являється матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], позивача у справі. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою:Херсонська область, м. Каховка, вул. Гоголя, буд.10, проте з 2003 року не проживає у даному житлі. Підтверджуються вказані обставини довідкою №20 від 26 грудня 2018 року, виданою старшою кварталу [PERSON]Д.(а.с. 4), показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності [PERSON] та [PERSON]. перебуванням відповідача на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в належному позивачам будинку без поважних причин понад один рік це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житлом.

Outcome: approved