Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №Е\від 23 травня 2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 250 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 травня 2017 року. 25 травня 2007 року за договором про видачу траншу №Е\-1 від 23 травня 2007 року та додатку №1 від 25.05.2007 року [PERSON] був виданий транш кредиту у розмірі 250 000 доларів США. В подальшому 13.12.2007 року між Банком та відповідачкою [PERSON] укладено новий графік погашення кредиту, відсотків і винагороди в додатку №2 до договору про видачу траншу № E/V 071242-1 від 23.05.2007 року. 24 грудня 2007 року за договором про видачу траншу №Е\-2 від 23 травня 2007 року та додатку №1 від 24 грудня 2007 року [PERSON] було видано транш кредиту у розмірі 20 000 доларів США. У якості забезпечення повернення кредиту між Банком та відповідачем [PERSON] 24 травня 2007 року було укладено договір поруки №Е\. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 березня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12 березня 2014 року залишено без змін стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості з кредиту та відсотків за кредитним договором №Е\від 23 травня 2007 у розмірі 336 270,91 доларів США, суму заборгованості з пені у розмірі 467 750 грн. 12 коп., а також 2 823 грн. - судових витрат. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем станом на 07 вересня 2015 року, без врахування суми боргу стягнутої рішенням суду, виникла заборгованість у розмірі 194 321,26 доларів США. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 194 321,26 доларів США, яка згідно курсу Національного банку України станом на 07 вересня 2015 року, становить 4 263 933 грн. 11 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надала заяву, в якій судове засідання просила провести у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі. У разі відсутності відповідачів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 23 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №Е\(а.с.10-12). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідачка [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 250 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 10 травня 2017 року. Договором про видачу траншу №E/V 071242-1 від 23.05.2007 року та додатком № 1 від 25.05.2007 року до укладеного Договору траншу сторони досягли згоди щодо Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди (а.с.64-66). На виконання укладених правочинів, 25.05.2007 року [PERSON] був виданий транш кредиту у розмірі 250 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 (а.с.30). 13.12.2007 року між Банком та відповідачкою [PERSON] укладено новий графік погашення кредиту, відсотків і винагороди в додатку № 2 до договору про видачу траншу № E/V 071242-1 від 23.05.2007 року (а.с.67). В подальшому 21 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про видачу траншу №E/V 071242-2, відповідно до умов якого відповідачці було надано транш кредиту у розмірі 20 000,00 доларів США. Вказана обставина підтверджується заявою про видачу готівки №2 (а.с.68,71). Крім того, додатком № 1 від 24.12.2007 року до укладеного Договору траншу сторони досягли згоди щодо Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди (а.с.69-70). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 24 травня 2007 року укладено договір поруки №E/V071242, за умовами якого поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.13). Крім того, умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2). У випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п.4 Договору поруки). Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачці [PERSON] у користування кредитні кошти. У зв'язку із неналежним виконанням умов договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №E/V071242 від 23 травня 2007 року Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 березня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12 березня 2014 року залишено без змін стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості з кредиту та відсотків за кредитним договором №Е\від 23 травня 2007 у розмірі 336 270,91 доларів США, суму заборгованості з пені у розмірі 467 750 грн. 12 коп., а також 2 823 грн. - судових витрат (а.с.72-77). [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, у визначений в договорі строк кошти не повернула, чим порушила умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочила виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком, із врахуванням суми, яка стягнута рішенням суду, станом на 07 вересня 2015 року становить 194 321, 26 доларів США, з яких 46 151,53 доларів США - заборгованість по відсотках за двома траншами та 148 169,73 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за двома траншами (а.с.78-86). Як роз'яснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, вказана заборгованість за кредитним договором, відповідно до курсу Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, тобто на 22 вересня 2015 року становить 4 247 862 грн. 74 коп.(а.с.90). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 05 лютого 2015 року надіслав відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі жодним чином на неї не відреагували (а.с.7-9). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надала доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. У зв'язку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved