Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач у січні 2016 року звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 11.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 171/09, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24750,00 доларів США на умовах повернення наданого кредиту і сплати процентів за користування в сумі, строках та на умовах, що передбачені договором. На забезпечення умов виконання вказаного кредитного договору зі [PERSON] був укладений договір поруки № 150/09 від 11.12.2006 року. Свої зобовязання за договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 24750,00 доларів США. В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 21.12.2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 9286,60 доларів США: за кредитом в розмірі 8292,24 доларів США та по відсотках в розмірі 994,36 доларів США, яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також судовий збір в сумі 3314,02 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечуючи. Відповідачі повідомлялись про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 171/09, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24750,00 доларів США на умовах повернення наданого кредиту і сплати процентів за користування в сумі, строках та на умовах, що передбачені договором. 11.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на забезпечення умов виконання вказаного кредитного договору був укладений договір поруки зі [PERSON] № 150/09, відповідно до умов якого [PERSON] поручається за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. У звязку з порушенням відповідачами умов вказаного кредитного договору та договору поруки на їх адресу ПАТ «Альфа-Банк» 21.12.2015 року за №107757 б/б була направлена вимога про дострокове повернення кредиту з вказівкою про набуття останнім права вимоги за кредитним договором № 171/09 від 11.12.2006 року. Письмові докази по справі свідчать про виконання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» умов кредитного договору, отримання кредиту відповідачем та порушення відповідачами умов щодо його повернення. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачами не надано суду жодного доказу на спростування заявлених позивних вимог. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення право вимоги відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, зокрема відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 171/09 від 11.12.2006 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати\~\~грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право\~\~грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У відповідності з ч.1 ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Статтями 55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами. Таким чином позивач, набувши право вимоги по кредитному договору № 171/09 від 11.12.2006 року, обґрунтовано скористався вказаним правом, звернувсь до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші право чини відповідно до ст.11 ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі порушення зобов'язань відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Згідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч1. ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до кредитного договору та договір поруки відповідачі зобовязались виконувати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до договору. Згідно ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснені розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі мають загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № 171/09 від 11.12.2006 року станом на 21.12.2015 року: за кредитом в розмірі 8292,24 доларів США та по відсотках в розмірі 994,36 доларів США. Таким чином, оскільки відповідачі умови кредитного договору та договору поруки не виконують, суд вважає вимоги позивача правомірними, тому підлягає солідарному стягненню з відповідачів вказана сума заборгованості в розмірі 9286,60 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3314,02 грн.

Outcome: approved