Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

позивач - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 12230 грн. 58 коп. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх договірних зобов'язань, в результаті чого, станом на 31 серпня 2016 року, її заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.10.2010 року складає 12230 грн. 58 коп. Представник позивача був присутній у судовому засіданні 22.09.2017 р., неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи, проте в подальшому, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Однак у справі наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі (а.с2). Враховуючи на думку відповідача та її представника та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області (а.с.195), справу слід розглянути без участі представника позивача Відповідач та її представник позову не визнали. Відповідач вказала, що повністю погасила кредит, однак позивач безпідставно продовжував стягувати кошти з її пенсійної картки і неправомірно нарахував їй заборгованість, просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно договору, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа кожного місяця. Відповідач оплати, згідно умов договору належно не проводила і станом на 31 серпня 2016 року, її заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.10.2010 року, процентами за користування кредитом та штрафними санкціями, становить 12230 грн. 58 коп. та складається з наступного: 7973,96 грн. - заборгованість за кредитом; 3098,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 558,60 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 18 жовтня 2017 р. суд витребовував у позивача оригінали документів з кредитної справи щодо договору №б/н від 22.10.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в тому числі: анкету - заяву, довідку про умови кредитування, документи про видачу кредитної карти. Ухвали суду позивач не виконав, документів не надав. Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Отже, факт належного укладення договору позивачем не доведено, а так само не можливо встановити строку дії договору та належного ознайомлення відповідача з умовами кредитування. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач здійснювала погашення кредиту до 09.08.2016 р. - останній платіж в сумі 499,50 грн. Однак як свідчить надана відповідачем виписка руху коштів картки відповідача [NUMBER], протягом 2013 - 2016 років позивач проводив стягнення за кредитом самостійно, без дозволу відповідача, з її пенсійної картки. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунку, з якого має здійснюватися списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Отже, повинен бути вказаний конкретний рахунок у договорі з банком як такий, з якого може здійснюватися договірне списання при настанні обумовлених обставин. У решті всіх випадків списання коштів без відома клієнта є незаконним. При цьому посилання позивача у позовній заяві на п.2.1.1.3.5. Правил користування платіжною карткою, який дозволяє банку списувати кошти з рахунків клієнта не можуть прийматися до уваги, оскільки у справі відсутній документ, засвідчений підписом відповідача про ознайомлення і погодження саме з цим пунктом правил. У справі відсутні докази того, що відповідач надавала позивачу розпорядження про списання з її пенсійної картки оплати за кредитним договором №б/н від 22.10.2010 року. Таким чином протягом 2013 - 2016 років банк самовільно, безпідставно і неправомірно списував кошти з пенсійної картки відповідача. Тому розрахунок заборгованості відповідача за договором б/н від 22.10.2010 року, наданий позивачем суд до уваги не приймає як неналежний і недопустимий доказ. Отже сума заборгованості за кредитом належно не доведена. За таких оставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджені доказами і не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed