Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позов та його обґрунтування 15.03.2021 від [PERSON] до Солом`янського районного суду надійшла позовна заява до [PERSON] , в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 112 869,80 грн., що залишилося не покритою страховим відшкодуванням; - стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 19 025,00 грн., що є витратами, пов`язаними з відновленням порушеного права позивача; - стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. моральної шкоди; - судовий збір покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого ТСЦ 0541 13.12.2019. 19.06.2020 [PERSON] о 23:12 годині, керуючи автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Липківського Митрополита, 35 у м. Києві, при виїзді з двору не надав перевагу в русі автомобілю «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням сина позивачки [PERSON] , в результаті чого допустив з ним зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п. 10.2 Правил дорожнього руху України (далі -ПДР України). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.07.2020 № 760/14111/20 [PERSON] визнано винним у порушені правил дорожнього руху та у вчинені адміністративного правопорушення. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Шевроле», була застрахована у ТДВ «СГ Оберіг». Так, згідно з Полісом № АО/2791183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.04.2020 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., розмір франшизи - 2 000,00 грн. Оцінку матеріальних збитків, завданих потерпілому у ДТП [PERSON] , було проведено ТДВ «СГ Оберіг» та ТОВ «Клевер Експерт». Відповідно до ремонтної калькуляції від 30.06.2020 № 285/06-20 вартість ремонту автомобіля «Лексус» становить 242 109,96 грн. Ремонтну калькуляцію погоджено з ТДВ «СГ Оберіг». Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власника колісного транспортного засобу від 30.06.2020 № 285/06-20 вартість матеріального збитку з урахуванням зносу (К=0,35) завданого власнику автомобіля «Лексус» д.н.з. [NUMBER] становить 172 272,77 грн. з ПДВ. 03.08.2020 на поточний рахунок позивача ТДВ «СГ Оберіг» перерахувало страхове відшкодування з вирахуванням суми франшизи у розмірі 127 500,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період 03.08.2020-05.08.2020. 12.10.2020 [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] для здійснення ремонту автомобіля «Лексус». Загальна вартість ремонту становила 240 369,80 грн. Оскільки страхового відшкодування було недостатньо для покриття фактичних збитків, що були завдані автомобілю «Лексус», 19.06.2020 в результаті пошкодження під час ДТП, позивач звернулась до відповідача з претензією від 05.10.2020 про відшкодування фактичних збитків. Відповідач претензію проігнорував, а в телефонній розмові з [PERSON] відмовився відшкодовувати позивачу будь-які кошти. Позивач вказує, що оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, а саме 112 869,80 грн, як реальний збиток позивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача був порушений нормальний спосіб життя позивача. Оскільки після ДТП вона не мала змоги пів року використовувати належний їй автомобіль та була змушена витрачати час для відновлення свого порушеного права. З огляду на вказане, позивач стверджує, що йому була нанесена моральна шкода, яка нею оцінена в 10 000,00 грн, яку вона просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач стверджує, що зазнала витрат пов`язаних з відновленням порушеного права на суму 19 025, 00 грн. 19.03.2021 від [PERSON] надійшли уточнення до позовної заяви щодо місця реєстрації відповідача, в якій позивач зазначає, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2020 серії ДПР18 №424610 місцем реєстрації відповідача є: [ADDRESS] . Однак, на момент подання позовної заяви дійсне місце реєстрації відповідача позивачу не відомо, зв`язку з відповідачем немає. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 для розгляду даної справи визначено суддю Зуєвич Л.Л. (а.с.72). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження) (а.с. 82-83). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України). Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому, суд враховує, що, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 96), відповідно до якого батько відповідача 18.06.2021 отримав ухвалу суду про відкриття провадження від 22.03.2021. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/14111/20 (провадження №3-6457/20) про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , на останнього накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн. (а.с. 17). Суд під час розгляду справи № 760/14111/20 (провадження № 3-6457/20) про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] встановив, що [PERSON] 19.06.2020, керуючи автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Липківського Митрополита, 35 у м. Києві, при виїзді з двору не надав перевагу в русі автомобілю «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п. 10.2 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Шевроле», була застрахована у ТДВ «СГ Оберіг». Так, згідно з Полісом № АО/2791183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.04.2020 (а.с. 18) страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., розмір франшизи - 2 000,00 грн. Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (а.с.19-42) виконаного оцінювачем ФОП [PERSON] автомобіль «Лексус» д.н.з. [NUMBER] вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ завданого власнику автомобіля Лексус» д.н.з. [NUMBER] становить 172 272,77 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 150 656,50 грн., вартість відновлюваного ремонту становить 242 109,96 грн., ринкова вартість автомобіля становить 1 047 130,08 грн. На підтвердження повноважень [PERSON] , як оцінювача надано: копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 27.07.2013 № 8135 (а.с. 40), посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 18.12.2018 МФ № 0460-пк (а.с. 40), сертифікат № 18/19 суб`єкта оціночної діяльності від 09.01.2019 (а.с. 41), свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності від 03.09.2013 № 10585 (а.с. 41) Згідно ремонтної калькуляції № 285/06-20 від 30.06.2020 вартість виконання робіт для ремонту автомобіля «Лексус» становить 242 109,96 грн (а.с. 42-47). Відповідно до виставлених ФОП [PERSON] рахунків фактур ремонт автомобіля «Лексус» становить у загальній сумі 240 369,80 грн: -Рахунок-фактура № ТЕ-0000028 від 12.10.2020 на суму 199 824,80 грн (а.с.53) -Рахунок-фактура № ТЕ-0000029 від 12.10.2020 на суму 40 545,00 грн (а.с.54). Позивач оплатив виставлені йому ФОП [PERSON] рахунки, що підтверджується: квитанцією № 0.0.1903169169.1 від 13.11.2020 на суму 140 000,00 грн, квитанцією №0.0.1914155802.1 від 20.11.2020 на суму 59 824,80 грн (а.с. 55), квитанцією № 0.0.1927888578 від 02.12.2020 на суму 40545,00 грн. (а.с. 56). Відповідно до видаткової накладної № ТЕ-0000019 від 10.12.2020 вартість запчастин для ремонту автомобіля «Лексус» становить 199 824,80 грн (а.с. 57). Згідно акту № ТЕ-0000019 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з ремонту автомобіля «Лексус» становить 40 545,00 грн (а.с. 58). Згідно банківської виписки по рахунку позивача ТДВ «СГ Оберіг» сплатило [PERSON] 127 500,00 грн (а.с. 48). [PERSON] від [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся з претензією про відшкодування фактичних збитків до [PERSON] , в якій вимагав протягом 7 днів з дня отримання цієї претензії здійснити виплату невідшкодованого [PERSON] збитку та вартості збереження пошкодженого автомобіля в розмірі 46 047,77 грн. (а.с. 49-50). Факт направлення зазначеної претензії відповідачу підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 05.10.2020 (а.с. 51), копією накладної АТ Укрпошти № 0318629602488 (а.с. 52) та фіскальним чеком АТ Укрпошти від 20.10.2020 (а.с. 52). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Вина відповідача, у завдані збитків (майнової шкоди) позивачу встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/14111/20 (провадження № 3-6457/20) (а.с.17), яка в силу приписів ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення. Відповідно до п 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Отже, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 910/14693/17. Згідно з даними з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 42454399 від 06.08.2020 [PERSON] передала [PERSON] право розпорядження автомобілем «Лексус» (а.с. 15). Відповідно до довіреності посвідченої приватним нотаріусом Немирівського районного округу Вінницької області Люлько Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 674, [PERSON] цією довіреністю уповноважила [PERSON] розпоряджатись належним їй автомобілем «Лексус» (а.с. 14). [PERSON] володіє посвідченням водія (а.с. 13). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. За змістом п.п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі 94 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 227/2996/16-ц. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно і ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18. Судом встановлено, що позивач на ремонт автомобіля «Лексус» витратив 240,369,80 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ТЕ-0000028 від 12.10.2020 на суму 199 824,80 грн (а.с.53); рахунком-фактурю № ТЕ-0000029 від 12.10.2020 на суму 40 545,00 грн (а.с.54); квитанцією № 0.0.1903169169.1 від 13.11.2020 на суму 140 000,00 грн, квитанцією № 0.0.1914155802.1 від 20.11.2020 на суму 59 824,80 грн (а.с. 55), квитанцією № 0.0.1927888578 від 02.12.2020 на суму 40545,00 грн (а.с. 56). Згідно банківської виписки по рахунку позивача, ТДВ «СГ Оберіг» сплатило [PERSON] 127 500,00 грн (а.с. 48). Таким чином, за встановлених обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення матеріальної шкода в розмірі 112 869,80 грн. (240,369,80 грн матеріальної шкоди - 127 500,00 грн., виплачених страховиком). Щодо вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних розглядом справи у сумі 19 025,0 грн. Позивач стверджує, що для відновлення свого порушеного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди права позивач вимушена була понести наступні витрати. У зв`язку з тим, що позивач мешкає та працює у м. Немирів, Немирівського району, Вінницької області, а дорожньо-транспортна пригода за участі її авто сталась у м. Києві, вона фактично не мала можливості приймати участь у страховій процедурі - підписувати та подавати необхідні документи. Для представництва своїх інтересів перед страховою компанією «Оберіг» позивач уклала договір з ТОВ «Клевер Експерт» про надання юридичних послуг від 22.06.2020. За викладених обставин (проживання у іншому місці), з метою досудового врегулювання спору, що може виникнути між позивачем та страховою компанію «Оберіг» через невиплату (неповну виплату) останньою страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, позивач уклала договір з ТОВ «Клевер Експрес» про надання юридичних послуг від 01.07.20220. Крім того, відповідно до акту здачі-приймання робіт ПП «Тріаль» № 34 від 09.09.2020 вартість збереження пошкодженого автомобіля становить 1 275,00 грн. На підтвердження надання позивачу послуг правничої допомоги надано: копію договору про надання юридичних послуг від 22.06.2020, укладеного між ТОВ «Клевер Експерт» та [PERSON] , відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надавати правничу допомогу замовнику з питань, пов`язаних з поданням документів в «СК Оберіг» для отримання виплати страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Лексус», що належить [PERSON] на праві приватної власності, внаслідок ДТП, в обсязі та на умовах, визначених цим договором (а.с. 59-61). Згідно квитанції Приватбанку поповнено рахунок [PERSON] на суму 4 950,00 грн та сплачено 9 грн за комісію (а.с. 62). Згідно акту від 22.06.2020 складеного та підписаного [PERSON] та ТОВ «Клевер Експерт» вартість робіт вказаних в п. 1 договору становить 5 000,00 грн (а.с.63). 01.07.2020 між ТОВ «Клевер Експерт» та [PERSON] уклали договір про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати правничу допомогу (юридичні послуги) замовнику з питань, пов`язаних з досудовим врегулюванням спору, що виник (може виникнути) між замовником та страховиком з «СК Оберіг» через невиплату (неповну виплату) останнім страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Лексус», що належить замовнику на праві приватної власності, внаслідок ДТП, в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Замовник в свою чергу, зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги та здійснити їх оплату (а.с. 64-66). Відповідно до копії дублікату квитанції № 0.0.1791701815 від 05.08.2020 [PERSON] оплатила послуги ТОВ «Клевер Експерт» у сумі 12 750,00 грн (а.с. 67). Відповідно до акту від 05.08.2020 складеного та підписаного [PERSON] та ТОВ «Клевер Експерт», вартість робіт (винагорода (гонорар) виконавця), вказаних у п.1 становить 12 750,00 грн.; вартість робіт сплачена замовником у повному обсязі. Претензій у виконавця немає (а.с. 68). Згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 34 від 09.09.2020 підписаного ПП «Тріаль» та [PERSON] вартість за зберігання автомобіля становить 1 275,00 грн (а.с. 69). З копії квитанції № 0.0.1836970538 від 16.09.2020 вбачається, що [PERSON] сплатила ПП «Тріаль» 1 275,00 грн, з призначенням платежу: «оплата за надані послуги згідно рах 41» (а.с. 70). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Наведені витрати позивача є його збитками, які здійснені у зв`язку із пошкодженням автомобіля для його зберігання та з метою відновлення свого порушеного права щодо визначення матеріальної шкоди завданої позивачу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим будо б відновлення свого порушеного права. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо збитків в частині збереження автомобіля в сумі 1 275,00 грн, суд вважає такі вимоги не доведеними, оскільки з доданого до матеріалів справи акту здачі-приймання робіт № 34 від 09.09.2020 на суму 1 275,00 грн. (а.с. 69) не вбачається відомостей про те, який саме автомобіль перебував на збережені, у який саме період та вартість таких послуг. Щодо витрат позивача на послуги ТОВ «Клевер Експерт» за договором про надання юридичних послуг від 22.06.2020 у розмірі 5 000,00 грн., суд відмовляє в їх стягненні з відповідача, оскільки, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт понесення позивачем витрат у сумі 5 000,00 грн. Так, з долученої копії квитанції від 23.06.2020 (а.с. 62) вбачається, що 23.06.2020 рахунок [PERSON] поповнено на 4 950,00 грн., однак відсутня інформація про платника та про призначення платежу. Крім того, суд відхиляє доводи позивача про те, що вона проживає в іншому місті у зв`язку з чим була вимушена звернутись за послугами ТОВ «Клевр Експерт», оскільки позивач могла надавати необхідні страховій компанії документи засобами поштового чи електронного зв`язку. На підставі наведеного, вказані збитки у сумі 5 000,00 грн задоволенню не підлягають. Щодо витрат позивача на послуги ТОВ «Клевер Експерт» за договором про надання юридичних послуг від 01.07.2020 (досудове врегулювання спору, що виник чи може виникнути через невиплату страховиком страхового відшкодування) у сумі 12 750,00 грн., суд зазначає, що такі задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Вказані витрати у сумі 12 750,00 грн були понесені позивачем за власним бажанням та вільним волевиявленням, а не були результатом винних дій відповідача, оскільки відповідач не може нести відповідальність за теоретичну можливу невиплату страхового відшкодування у повному обсязі. При цьому суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 591/5118/14-ц вказано, що хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У п. 5 вказаної постанови Пленуму вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні докази завдання позивачу моральної шкоди, яка згідно його доводів полягає у душевних стражданнях, пов`язаних із порушенням нормального ритму життя, на що позивач посилався в позові, зазначені обставини не підтверджені відповідною медичною документацією, висновками медико-психологічних експертиз тощо. При цьому сам факт завдання матеріальних збитків внаслідок пошкодження майна позивача, не може бути безспірним доказом заподіяння моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, суд погоджується з тим, що є очевидним, що позивач пережила негативні емоції через ДТП та відсутність можливості використовувати пошкоджений автомобіль. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі (за його недоведеності) та враховуючи принципи розумності та справедливості, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 1 000,00 грн. Висновки суду Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача 112 869,80 грн. заборгованість, що не покрита страховим відшкодуванням, 1 000,00 грн моральної шкоди та 1 418,95 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог відмовити. Судові витрати Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що позивач була вимушена звернутись до суду з даним позов у зв`язку з неправильними дій відповідача, судовий збір у сумі 1 419,00 грн покладається судом на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial