Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач, яка діє в інтересах та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення первинних ідеальних часток та затвердження акту розрахунку ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями. Позов обґрунтовує тим, що вона з дітьми є власником є власниками 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2018 року, який посвідчено Тєрєховою С.В., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 422. Право власності зареєстровано 28.03.2018 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1398459635101, номер запису про право власності 25474524, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 118830744. Власником 3/5 частки цього будинку, є відповідачка [PERSON] , на підставі рішення суду від 09.08.2017 року, яке набула у порядку спадкування після [PERSON] . В даний час між співвласниками виник спір щодо визначення частки у праві користування земельною ділянкою, та визначення часток на майно яке належить співвласникам на праві власності та знаходиться у їх користуванні на час розгляду справи у суді. З метою з`ясування підстав та обставин виникнення спільної часткової власності на житловий будинок в [ADDRESS] , її представником було вивчено матеріали інвентаризаційної справи № 826 на житловий будинок в [ADDRESS] , яка зберігається в ОКП КООБТІ м. Кропивницький та з`ясовано, що після прийняття будинку в експлуатацію попередніми власниками розрахунок часток на житловий будинок не проводився, свідоцтва про право власності не отримувалось, але технічні показники суттєво змінились по відношенню до тих, які були в 1970 році в момент поділу житлового будинку. Визначення первинних ідеальних часток зумовлено необхідністю визначення частки земельної ділянки, якою має право користуватись кожен із співвласників житлового будинку. Враховуючи зазначені в позові обставини, норми чинного законодавства, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 28.01.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 01.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позов. 04.03.2021 року представником позивачів подано заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 31.03.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та надав письмові пояснення і просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову, так як поділ житлового будинку відбувся в 1970 році рішенням суду і частки співвласникам виділені. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи № 826 по [ADDRESS] , встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , разом є власниками 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2018 року, який посвідчено Тєрєховою С.В., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 422. Право власності зареєстровано 28.03.2018 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1398459635101, номер запису про право власності 25474524, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 118830744. Власником інших 3/5 частки цього ж будинку, є відповідачка [PERSON] , на підставі рішення суду від 09.08.2017 року, яке набула у порядку спадкування після смерті [PERSON] . З матеріалів інвентаризаційної справи № 826 за адресою: [ADDRESS] , дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що будівництво житлового будинку, розпочато на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки [PERSON] , для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 13.07.1962 року, посвідченого першою державною нотаріальною конторою м. Кіровограда, зареєстровано в реєстрі за № 3-122. Станом на 1970 рік відсоток готовності житлового будинку складав 82%. Рішенням народного суду м. Кіровограда від 23.01.1970 року, в порядку поділу майна подружжя, за [PERSON] визнано право власності на 2/5 частини незавершеного будівництвом домоволодіння [ADDRESS] , суд виділив йому в користування кімнату 1-3 площею 21 кв.м., а за [PERSON] визнано право власності на 3/5 частини та виділено в користування кімнати 1-4 площею 5,9 кв.м., 1-2 площею 7,5 кв.м, та коридор 1-1 площею 4,8 кв.м згідно поверхового плану. 08.10.1970 року за договором купівлі-продажу, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 2/5 частини недобудованого будинку, готовність 82%, договір посвідчено нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, за реєстром № 2-6256. 18.03.1982 року проведено інвентаризацію закінченого будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Згідно Акта від 08.09.1982 року прийнято в експлуатацію один одноповерховий будинок, який складається з двох квартир. Першої квартири житловою площею 5,9 кв.м., корисною площею 18,2 кв.м. Другої квартири житловою площею 21,1 кв.м., корисною площею 33,4 кв.м., загальна площа забудови 71,1 кв.м. Надвірні споруди: сараї літ. «Б, Г», погріб літ.г, уборних літ ВД, дерев`яної огорожі, по [ADDRESS] . Після прийняття будинку в експлуатацію розрахунок часток на житловий будинок з господарськими спорудами між співвласниками не проводився, свідоцтва про право власності власники не отримували. 04.11.1994 року право власності на 2/5 частки будинку перейшло до [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Свідоцтво посвідчене державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори за № 3-9057. 22.09.1995 року за договором купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (договір куп віл-продажу АЕІ № 437186). [PERSON] на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 17.10.2001 року за № 1204, отримав Державний акт на право постійного користування землею площею 329,3 кв.м., в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 12.11.2001 року за № 1552. 16.01.2002 року за договором купівлі-продажу [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , які в подальшому 28.03.2018 року, продали вказану частку позивачам. Вказані обставини встановлені судом та не оспорюються представниками сторін і вважаються судом встановленими. Отже, судом встановлено та сторонами не заперечується, що частки співвласників які зазначено в їх правовстановлюючих документах, не відповідають часткам які належать їм на праві власності у житловому будинку по [ADDRESS] , з моменту введення будинку в експлуатацію в 1983 році, так як вказані частки розраховувались на незавершений будівництвом будинок. З моменту введення будинку в експлуатацію його технічні показники суттєво змінились по відношенню до тих, що були у 1970 році в момент поділу незавершеного будівництвом будинку майна подружжя за рішенням суду. Частина будинку, яка була присуджена стороні позивачів та якою зараз користуються позивачі, була добудована, а саме добудовано кухню площею 4,2 кв.м, кімната площею 5,8 кв.м., коридор площею 2,4 кв.м., корисна площа будинку збільшилась на 12,4 кв.м., житлова на 5,8 кв.м. Також у власності позивачів знаходиться збудований та введений в експлуатацію сарай «Г», погріб «г», убиральня «Д», вигрібна яма «К», які не ввійшли в розрахунок часток на момент їх визначення . Враховуючи, що спірне майно було прийнято в експлуатацію в 1983 році, то спір має вирішуватись за правилами ЦК УРСР в редакції 1963 року, та на підставі підзаконних актів діючих у той час. Відповідно до ст.113 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Не може бути встановлено такий порядок користування жилим будинком, при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, комора тощо). Кожен учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. За приписами ст. 119 ЦК УРСР, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Спільна часткова власність може піддаватися певним поліпшенням, які, за загальним правилом, не впливають на розмір часток співвласників. Водночас, частиною 3 статті 357 ІІК України передбачені винятки з цього правила. Зокрема, частка співвласника може бути збільшена, якщо: а) поліпшення неможливо відокремити від спільного об`єкта; б) поліпшення зроблені за кошти цього співвласника; в) на поліпшення дали згоду інші співвласники; г) поліпшення зроблені з дотриманням встановленого співвласниками порядку використання спільного майна. Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник жилого будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку добудову (прибудову) за свій рахунок незалежно від згоди інших співвласників, але якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який їх зробив, і не змінює розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності. Частиною ч. 5 ст. 357 ЦК України встановлено, що поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Відокремлюваними мають вважатися такі поліпшення, які як складова частина спільної речі можуть бути відділені від речі без її пошкодження або істотного знецінення (ст. 187 ЦК). Зазначений вище порядок виникнення і користування часткою у праві спільної часткової власності був передбачений і чинними на час виникнення спільної часткової власності статтями 113, 115, 117-119 ЦК України 1963 року. Таким чином, зміна часток може бути виражена в різній формі, в тому числі і в акті, складеному працівниками БТІ. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року (з наступними змінами) також роз`яснив, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Відповідно до п.4 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 15.01.1966 року, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу У PCP, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно п.26 вищезазначеної Інструкції, якщо один з власників спільного будинку з дозволу місцевого органу влади зробив прибудову або перебудову, внаслідок чого належна йому частка в загальній власності змінилась, і ніхто з співвласників цього не оспорює, орган комунального господарства, а де його немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих, за письмовою заявою співвласників і після належної перевірки, на підставі рішення виконкому про зміну часток, які належали співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах, видає кожному з них замість правовстановлюючих документів, які вони мають, свідоцтва про право особистої власності на відповідну частку будинку (домоволодіння) (додаток № 2, 2-а). Спори між співвласниками відносно належних їм часток у спільному будинку вирішуються судом в загальнопозовному порядку. Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, після введення житлового будинку в експлуатацію в 1983 році, співвласники мали провести розрахунок ідеальних часток, отримати свідоцтва про право власності, та провести державну реєстрації права спільної часткової власності на житловий будинок в органах БТІ, але вказаного розрахунку часток проведено не було, що й призвело до виникнення спору між співвласниками. За зверненням позивача було замовлено проведення розрахунку первинних ідеальних часток між співвласниками на момент введення будинку в експлуатацію. Згідно акту розрахунку і поділу ідеальних часток станом на 16.02.1983 року, проведеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , первинні ідеальні частки співвласників у житловому будинку по [ADDRESS] складали: [PERSON] ( [PERSON] ) - 67/100 частки житлового будинку; [PERSON] ( [PERSON] ) - 33/100 частки житлового будинку. Також інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , складено Акт розрахунку часток житлового будинку та надвірних будівель які фактично перебувають у користуванні та власності сторін. Згідно вказаного Акту позивачам належить: 73/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а відповідачу належить: 27/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Вказаний акт відповідачем не оспорено, свого розрахунку часток представник відповідача не подавав. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.12.1996 року № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд повинен врахувати, що в разі, коли до вирішення спору між співвласниками будинку про порядок користування земельною ділянкою такий порядок ними не визначався, слід виходити з розміру їх часток у спільній власності на будинок на час перетворення спільної сумісної власності у спільну часткову або на час виникнення останньої. Суд приходить до висновку, що саме з моменту введення будинку в експлуатацію у співвласників виникло право спільної часткової власності на житловий будинок та право користування відповідною часткою земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в суді і позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд відносить судові витрати по данй справі за рахунок держави.

Outcome: approved