Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» завдану майнову шкоду в розмірі 14 200 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2018 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6201653, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] . 27 грудня 2018 року по вул. Соборній, в м. Рівне, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, у результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА Cerens», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого самовільно залишив місце пригоди. Постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2019 року № 569/104/19 та від 11 січня 2019 року № 569/134/19 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП. 15 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило страхове відшкодування потерпілому за договором страхування в розмірі 14 200 грн. Зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати у межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] було надіслано письмову вимогу щодо відшкодування шкоди, яка станом на момент подання до суду позову, відповідачем не задоволена. Представник позивача Наливайко О.Р. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому вказаних. Також просив розгляд справи провести за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, 26 червня 2018 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6201653, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2019 року по справі №569/104/19, яка внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та набрала законної сили 22 січня 2019 року, 27 грудня 2018 року по вул. Соборній, 77 в м. Рівне, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 811 D» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА Cаrens», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення (а.с.10). Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2019 року по справі №569/134/19, яка внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та набрала законної сили 22 січня 2019 року, 27 грудня 2018 року по вул. Соборній, 77 в м. Рівне, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 811 D», д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП залишив її місце. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення (а.с.9). Вказані обставини також підтверджуються відповіддю Національної поліції України від 29 грудня 2018 року (а.с.11-13). Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, встановлений постановами суду від 11 січня 2019 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль «КІА Cаrens», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] зазнав механічних пошкоджень, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 811 D», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] та подальше залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «КІА Cаrens», номерний знак [NUMBER] , судом встановлено, що його власником є [PERSON] (а.с.18). 28 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням № 21613 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду заподіяну транспортному засобу Потерпілої особи (а.с.14) та подав заяву щодо виплати страхового відшкодування за договором страхування (а.с.16). 28 грудня 2018 року представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна», за участю [PERSON], складено протокол огляду транспортного засобу «КІА Cаrens», номерний знак [NUMBER] (а.с.19). 29 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням № 21613 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком від Страхувальника (а.с.20). Відповідно до заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування до справи № 21613 від 05 лютого 2019 року страховик та потерпіла особа досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування, який склав 14 200 грн., що розрахований наступним чином: 16 200 грн. (розмір матеріального збитку) - 2 000 грн. (франшиза) (а.с.17). З страхового акту № 21613/19Е від 19 лютого 2019 року та розрахунку №21613/19 суми страхового відшкодування від 07 лютого 2019 року слідує, що розмір страхового відшкодування становить 14 200 грн. (а.с.22,23). 15 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 14 200 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1132 від 15 лютого 2019 року (а.с.24). 01 липня 2019 року за № 271 відповідачу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування шкоди, яка відповідачем не виконана (а.с.25). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV). Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний зокрема: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пункту 2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди. Отже, обов`язком водія транспортного засобу в разі дорожньо-транспортної пригоди є негайна зупинка і залишення на місці пригоди принаймні до складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п.п. в) п.п. 38.1.1, п.38.1, ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Факт того, що [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди, встановлено постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2019 року по справі № 569/134/19. Таким чином до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» завдану майнову шкоду в розмірі 14 200 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного ст.ст. 1187, 1190 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved