Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 74554 грн. 55 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 21 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101730-cred. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 21 листопада 2008 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, однак,\~відповідач неналежно\~виконувала умови\~кредитного договору,\~у зв`язку\~з чим\~у неї\~станом на\~14\~грудня 2016\~року утворилася\~заборгованість \~2856,50\~доларів США,\~яка складається\~з наступного:\~548,23\~доларів США\~ заборгованість\~за кредитом\~(тілом\~кредиту);\~2163,12\~доларів США\~ заборгованість\~по відсоткам\~за користування\~кредитом,\~а також\~штрафи відповідно\~до договору:\~9,58\~доларів США\~ штраф\~(фіксована\~частина);\~135,57\~доларів США\~ штраф\~(відсоткова\~складова). 06 червня 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова винесено рішення за вказаним позовом, в якому позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено в повному обсязі. 21 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. 02 жовтня 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року скасовано та призначено справу до слухання в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали про скасування заочного рішення та призначення справи до слухання направлялася позивачеві та відповідачу [PERSON] . 26 листопада 2020 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи тим, що відповідно до п.1.4 договору строк повного погашення кредиту 21 листопада 2008 року у порядку та в строки, встановлені графіком погашення кредиту та відсотків (додаток № 1 до договору). Відповідно до графіку погашення кредиту та відсотків, який є невід`ємною частиною договору, додаток № 1, останнім днем виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем є 21 листопада 2008 року. Відповідно до п. 3 додатку до договору № 1, усі зміни та доповнення до графіку погашення кредиту та відсотків мають силу, коли є викладеними письмово та підписані обома сторонами договору. Відповідно до п. 4 додатку № 1 наведений додаток є невід`ємною частиною кредитного договору № 101730 cred від 21 листопада 2007 року. Тобто умовами договору сторони чітко погодили, що останньою датою виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем є 21 листопада 2008 року. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У даному випадку, оскільки умовами кредитного договору є чітко визначеним строк виконання грошових зобов`язань відповідача до 21 листопада 2008 року, враховуючи трирічний строк позовної давності, позивач мав пред`явити позов до суду до 21 листопада 2011 року. Натомість позивач пред`явив позов 02 лютого 2017 року, тобто позивачем пропущені строки позовної давності. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 28 січня 2021 року представник відповідача додатково надав через канцелярію суду пояснення щодо розрахунків позивача та відсутності добровільних сплат відповідача після 2013 року та необхідності застосування строків позовної давності по справі. Відповідач не визнає свої добровільні оплати, які зазначені в розрахунках позивача. Серед іншого, відповідач не визнає факт добровільних сплат після 2008 року. Серед іншого, із рядка за 2016 рік вбачається, що на думку позивача, в 2016 році чи то було сплачено відповідачем, чи то було списано позивачем кошти відсотків на суму 73 чи то копійки чи то відсотки. Відповідач просив суд звернути увагу, що по-перше з розрахунку є незрозумілим, що значать зазначені позивачем цифри, у тому числі рядки після 2088 року (чи це сплата відповідача, чи це списані суми заборгованості банком), по-друге, наведені суми стосуються не суми основного боргу (тіла кредиту), а відсотків річних. При цьому сальдо за сумою основного боргу (тіло кредиту) після 2008 року не змінювалось заборгованість у кожному рядку після 2088 року становила 548 доларів 23 центи. Виходячи з викладеного представник відповідача посилався на відсутність належних та допустимих доказів. 28 січня 2021 року Ленінським районним судом м Харкова винесено ухвалу про обов`язкову явку представника АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання 04 березня 2021 року, у зв`язку з тим, що матеріали справи містять розрахунки заборгованості, які мають суперечливі дані та з якими не погоджується відповідач та для надання особистих пояснень представником АТ КБ «ПриватБанк». 04 березня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Левицька А.В. надала через електронну пошту заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додаткових розрахунків, заперечень на заяви відповідача та пояснень суду не надала. 04 березня 2021 року представник відповідача [PERSON] просив розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог заперечував та просив застосувати строки позовної давності. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою\~статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність»\~та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «Приват Банк». Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 74554 грн. 55 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 21 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101730-cred. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 21 листопада 2008 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, однак,\~відповідач неналежно\~виконувала умови\~кредитного договору,\~у зв`язку\~з чим\~у неї\~станом на\~14\~грудня 2016\~року утворилася\~заборгованість \~2856,50\~доларів США,\~яка складається\~з наступного:\~548,23\~доларів США\~ заборгованість\~за кредитом\~(тілом\~кредиту);\~2163,12\~доларів США\~ заборгованість\~по відсоткам\~за користування\~кредитом,\~а також\~штрафи відповідно\~до договору:\~9,58\~доларів США\~ штраф\~(фіксована\~частина);\~135,57\~доларів США\~ штраф\~(відсоткова\~складова). Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 101730-cred від 21 листопада 2007 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 14 грудня 2016 року складає 2856 доларів 50 центів, що еквівалентно 74554 грн. 55 коп. З наданого розрахунку вбачається списання на погашення відсотків та інших платежів, але не зазначено з яких джерел здійснювались відповідні розрахунки, при цьому сальдо за сумою основного боргу (тіло кредиту) після 2008 року не змінювалось заборгованість у кожному рядку після 2008 року одна: 548 доларів 23 центи. Крім того згідно розрахунки списання коштів відбувалося 21 липня 2010 року, надалі строку перервався до 17 травня 2013 року та надалі 14 грудня 2016 року, що це за списання та на погашення чого саме надійшли кошти не вдається можливим з`ясувати. Крім того з розрахунку вбачається, що останній платіж відповідач здійснила в 2008 році. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов`язання по тілу кредиту, відсотках річних, штрафів та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до відповідача. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною першою\~статті 259 ЦК України\~передбачене збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін. За правилами\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Наслідки спливу позовної давності визначаються\~статтею 267 ЦК України. Термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним кредитним договором встановлений сторонами тривалістю 5 років (пункт 5.7 кредитного договору № 101730-cred від 21 листопада 2007 року). Також судом встановлено, що оскільки останнім платежем за кредитним договором є 20 жовтня 2008 року, а початок перебігу строку позовної давності за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання, п`ятирічний строк позовної давності сплив у жовтня 2013 року, тоді як позов банком був поданий у лютому 2017 року. Так як позивач звернувся з позовом про стягнення кредитних коштів після спливу строку позовної давності, тому у позивача відсутнє право стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також відсотків, пені та штрафів за кредитним договором. Відповідно до ч. 3, ч. 4 та ч. 5\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача надав відповідну заяву та просив застосувати строк позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник позивача не просив суд визнати причини пропущення позовної давності поважними, не ставив таке клопотання на розгляд суду та не скористався своїм правом надати суду підтверджуючі документи в обґрунтування поважності пропуску строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову банку про стягнення кредитної заборгованості слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому\~статтею 141 ЦПК України, а саме оскільки в задоволенні позову відмовлено то судові витрати залишаються за позивачем .

Outcome: dismissed