Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Таун Сервіс» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Пізніше, під час розгляду справи, в якості співвідповідачів до участі у справі було долучено [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, ТОВ «Таун Сервіс» посилалося на те, що підприємство надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою місто Сєвєродонецьк, вул.Вілєсова, 18/4, де мешкають відповідачі. Відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують надані послуги з водопостачання та водовідведенню, що призвело до виникнення заборгованості. Ухвалою суду від 17.12.2013 року у видачі судового наказу було відмовлено. З урахуванням неодноразових уточнень позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь наявну заборгованість з оплати послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення в розмірі 158,79 грн., що виникла в результаті часткового виконання відповідачами своїх обовязків з оплати послуга, а також покласти на відповідачів понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за період з 01.12.2011 року по 29.02.2016 року у розмірі 158,79 грн., надавши розрахунок заборгованості. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі, що складаються з судового збору за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 609,00 грн. та судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1218,00 грн. Також пояснив, що при розгляді справи відповідачами було надано додаткові документи, які впливають на розмір плати за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення. У зв'язку з чим було зроблено перерахунок та зменшено розмір позовних вимог. [PERSON] користується пільгами передбаченими ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У квартирі відповідачів не встановлено засобів обліку води, тому нарахування плати за послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за відсутності засобів обліку холодної води за особовим рахунком на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], здійснюється згідно з установленими соціальними нормативами з розрахунку на одну особу, виходячи з 4-ох зареєстрованих осіб та з урахуванням 100% знижки, яка надається інваліду війни - [PERSON] та членам його сім'ї дружині [PERSON], та неповнолітній дочці [PERSON], тобто з розрахунку 4 м3 на одну особу на місяць. На іншу доньку - [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та зареєстрована за цією адресою, згідно ч. 5 ст.51 Бюджетного Кодексу України пільга не розповсюджується, оскільки цією нормою визначено, що при наданні пільг та здійснення видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років), нараховується плата за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення на загальних підставах, тобто виходячи з розрахунку водоспоживання 250 літрів на одну особу на добу. З урахуванням знижки та норм споживання питної води заборгованість за особовим рахунком [PERSON] з оплати за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення з 01.12.2011 року 29.02.2016 року складає 158 грн. 79 коп. Також пояснив, що пільга [PERSON] та його родині надається з 01.02.2011 року по теперішній час, за виключенням періоду з 01.11.2013 року по 31.12.2013 року, в якій [PERSON] втрачав пільгу. Строки позовної давності не пропущено, оскільки її перебіг переривався [PERSON] шляхом внесення на рахунок ТОВ «Таун сервіс» часткової оплати послуг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали суму існуючої заборгованості у розмірі 158,79 грн. Вимоги щодо стягнення судових витрат по справі не визнали, оскільки вважають, що дія пільг розповсюджується й на вимогу щодо сплати судового збору. Пояснили, що відповідач [PERSON] є повнолітньою, на даний час з ними разом не проживає, проживала до моменту подачі позову, після цього поїхала і зараз проживає у Росії, м.Сургут. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні не визнав вимоги щодо стягнення судового збору, не заперечував проти стягнення наявної суми заборгованості у солідарному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положеннями статті 68 ЖК України встановлено, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. Згідно ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині у частині першій цієї статті. Відповідно до ст. 22 «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст.527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлового комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін тарифів, норми споживання, режим надання житлово комунальних послуг, їх споживачеві, властивості тощо. Із матеріалів справи вбачається, що особистий рахунок 09130018000040 за адресою [ADDRESS], відкритий на [PERSON] Згідно наданої інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно № 44610050 від 28.09.2015 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Вілєсова, 18/4 зареєстровано 4-х осіб: чоловік [PERSON], жінка [PERSON], донька [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] З матеріалів справи слідує, що 02.04.2010 року між ТОВ «Таун сервіс» та [PERSON], як власником квартири, було укладено договір №13037 на водопостачання та водовідведення по зазначеній вище квартирі, за яким ТОВ «Таун сервіс» взяло на себе обов'язок надавати [PERSON] та членам її сім`ї послуги по водовідведенню та водопостачанню, а [PERSON] зобов'язалась своєчасно здійснювати оплату за надані послуги на умовах договору. П.8.1 передбачено автоматичну пролонгацію договору. З заяви [PERSON] від 27.04.2012 року слідує, що вона зверталась до позивача з проханням укласти угоду на погашення заборгованості у розмірі 3925,90 грн. станом на 01.03.2012 року строком на 12 місяців. Також зазначала перелік зареєстрованих та фактично проживаючих у квартирі осіб у кількості чотирьох. З наданої виписки за особовим рахунком вбачається, що здійснювались погашення суми заборгованості та оплата послуг але не в повному обсязі. Вимоги ст.ст.67, 68 ЖК України до даних правовідносин застосовані бути не можуть, оскільки квартира є обєктом приватної власності, та правовідносини по стягненню заборгованості за комунальні послуги регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Як встановлено під час судового розгляду відповідач [PERSON] користується пільгами з оплати житлово-комунальних послуг, передбаченими ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Зазначені пільги розповсюджуються на [PERSON], його дружину [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON] На повнолітню доньку [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO], однак, як встановлено в судовому засіданні, на даний час, після подання позову до суду, не проживає, у відповідності до ст.51 Бюджетного кодексу України пільги не розповсюджуються. З відповіді на адвокатський запит слідує, що пільга [PERSON] та родині надається з 01.02.2011 року по теперішній час, за виключенням періоду з 01.11.2013 року по 31.12.2013 року в який [PERSON] втрачав право на пільгу. З наданої виписки по особовому рахунку вбачається, що сплата послуг з водопостачання та водовідведення відповідачами проводилася, але не регулярно та не в повному обсязі, що обумовило наявну заборгованість. Крім того, розмір заявлених позивачем вимог під час розгляду справи, зменшувався не в наслідок часткового погашення заборгованості відповідачами, а внаслідок проведення перерахунків на підставі наданих документів, що підтверджують право відповідачів на пільги. Також обовязок споживачів раз на 6 місяців, з надання документів, що підтверджують право на пільги передбачено п.4.2.6 договору № 13037 від 02.04.2010 року. Таким чином, визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] існуючої заборгованості у розмірі 158,79 грн. за період з 01.12.2011 року по 29.02.2016 року, що виникла в результаті неповної та нерегулярної оплати послуг з централізованого постачання води і водовідведення не суперечить нормам діючого законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та солідарному стягненню з відповідачів наявної суми заборгованості. Щодо невизнання вимог в частині стягнення судових витрат з підстав поширення на ці вимоги передбачених пільг відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розмір судових витрат підтверджується наданими суду квитанцією № 2289 від 04.11.2015 року про оплату судового збору при звернені позивача з позовом до суду у розмірі 1218,00 грн., та квитанцією № 1910 від 14.09.2015 року про оплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 609,00 грн. Розмір судового збору було сплачено у порядку та розмірі встановленому ЗУ «Про судовий збір» на час звернення до суду. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] користується пільгами передбаченими ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до довідки УПтСЗН є «інвалідом війни 3 групи». Документів в підтвердження того, що на нього розповсюджуються інші пільги, зокрема і зі сплати судового збору, суду не надано. Пільги щодо сплати судового збору визначено у ст.5 ЗУ «Про судовий збір» зокрема п.16 ч.1 даної статі передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів - за подання позовів щодо спорів, повязаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Інших підставі звільнення даної категорії громадян від сплати судового збору не передбачено. Також від сплати звільнено інвалідів Великої Вітчизняної війни, інвалідів I та II груп, однак до жодної з даних категорій [PERSON] не віднесено, а оскільки даний спір є майновим, то відповідачів не звільнено від сплати судового збору. Щодо стягнення судових витрат по справі, суд виходить з того, що загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення (ст.88 ЦПК України), суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати, оскільки вона не повинна нічого втратити внаслідок судового процесу. Витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами. Склад та обсяг судових витрат, не може доводитися іншими засобами доказування. Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, а солідарне стягнення судових витрат не передбачено, їх необхідно стягнути з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved