Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 128 гривень 62 копійки; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 лютого 2014 року в м. Києві на Харківському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого з ТДВ «СК «Індіго» автомобіля «Nissan», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Dodge», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. 22 березня 2013 року між ТДВ «СК «Індіго» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 206-В1003-13, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Nissan», д.н. [NUMBER]. 03 лютого 2014 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту № 17139/206 від 22 березня 2013 року, рахунку № 00584 від 05 лютого 2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 48 128 гривень 62 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № 7641 від 31 липня 2014 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2014 року о 15 годині 50 хвилин по Харківському шосе в м. Києві між автомобілем «Dodge Caravan», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Nissan», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.24). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Звіту № 062/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Nissan X-TRAIL», д.н. [NUMBER] від 06 лютого 2014 року, складеного Фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість майнової шкоди складає 53 445,83 гривень (а.с.12-18). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. Верховний Суд України у справі № 6-2808цс15 в постанові суду від 20 січня 2016 року, висловив правову позицію з приводу того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», д.н. [NUMBER] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» на підставі договору страхування наземного транспорту № 206-В1003-13 від 22 березня 2013 року (а.с.4-5). 03 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Індіго» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (добровільне страхування наземного транспорту (крім залізничного) (а.с.6). В подальшому, на підставі розрахунку стразового відшкодування, страхового акту № 17139/206 від 31 липня 2014 року, рахунку № 00584 від 05 лютого 2014 року, позивачем було сплачено на користь страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 48 128,62 гривень (а.с.9-11). Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем письмових заперечень на позовну заяву подано не було, суд приходить до висновку, що страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, [PERSON] на користь позивача, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 128 гривень 62 копійки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved