Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] 29.03.2016 року було укладено договір, поліс № АІ/9367376 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN T4 1.9 D», державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] 31 березня 2016 року біля 10:10 год. по вулиці Героїв Майдану в м. Бар Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Т4», державний номерний знак [NUMBER], здійснюючи маневр руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, не своєчасно вжив заходів щодо зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Almera Classic», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], після чого, на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Вина [PERSON] підтверджується постановою Барського районного суду Вінницької області від 31.05.2016 року. Внаслідок даної пригоди третя особа [PERSON], зазнав матеріальної шкоди через пошкодження майна (автомобіль марки «Nissan Almera Classic», державний номерний знак [NUMBER]). Відповідно до ремонтної калькуляції № 16-64200 від 07.04.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 8 306 грн. 65 коп. Зазначене вище подія була визнана страховою, про що було складено Страховий акт № 160000064200 від 08.07.2016 року. Згідно витягу з реєстру № ЗР039262 від 14.07.2016 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило [PERSON] 7 306,65 грн. 29.03.2018 року відповідачу було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу вих. № 2439/УБК. Відповідач вказаної суми заборгованості не сплатив. Після виплати вказаної суми страхового відшкодування, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 та ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування з винних осіб, тому позивач змушений звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь страхове відшкодування та судові витрати. В судове засідання представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явився, надав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Судом встановлено, що 31 березня 2016 року біля 10:10 год. по вулиці Героїв Майдану в м. Бар Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Т4», державний номерний знак [NUMBER], здійснюючи маневр руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, не своєчасно вжив заходів щодо зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Almera Classic», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], після чого, на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду ТЗ (дефектна відомість) від 31.03.2016 року. Внаслідок даної пригоди третя особа [PERSON], зазнав матеріальної шкоди через пошкодження майна (автомобіль марки «Nissan Almera Classic», державний номерний знак [NUMBER]). [PERSON] 31.03.2016 року надав до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пояснення потерпілого щодо події (ОСЦПВ). Зазначене вище подія була визнана страховою, про що було складено Страховий акт № 160000064200 від 08.07.2016 року. Вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 8 306 грн. 65 коп. відповідно до ремонтної калькуляції № 16-64200 від 07.04.2016 року. Згідно витягу з реєстру № ЗР039262 від 14.07.2016 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило [PERSON] 7 306,65 грн. 29.03.2018 року відповідачу було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу вих. № 2439/УБК. Відповідач вказаної суми заборгованості не сплатив. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] підтверджується постановою Барського районного суду Вінницької області від 31.05.2016 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 7 306,65 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1 762,00 грн., оскільки вони підтвердженні платіжним дорученням.

Outcome: approved