Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до Ялтинського міського суду АР Крим з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю - будинком [ADDRESS], шляхом демонтажу самовільно зведених конструкцій, а саме - споруди літ.О та літ. С, у тому числі стовпчасті фундаменти, розташованих за адресою: [ADDRESS]. У випадку невиконання добровільно рішення суду [PERSON] протягом строку, примусово знести самовільно зведені споруди літ.О та літ. С, розташовані за адресою: [ADDRESS], з послідуючим стягненням витрат з [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником домоволодіння [ADDRESS]. На суміжній земельній ділянці прибудинкової території будинку [ADDRESS] відповідач збудував самовільні будівлі впритул до стін у будинку позивача, перекривши потрапляння світла в приміщення будинку позивача, що перешкоджає [PERSON] у користуванні власністю. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з тих самих підстав. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлені, причину неявки суду не надали. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши думку позивача та його представника, пояснення експерта, дослідивши матеріали даної цивільної справи, цивільної справи №2/121/1649/2013, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09 липня 1983 року, за реєстровим №2-3062, позивачу [PERSON] (раніш - [PERSON].) належить на праві власності 17/100 часток будинку, який знаходиться у [ADDRESS] (а.с.6). Крім того, [PERSON] є власником нежитлової будівлі літньої кухні літ.Р загальною площею 32,7 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2010 року (а.с.89). [PERSON] належить на праві власності житловий будинок літ. К, розташований за адресою: АР Крим, [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 лютого 2009 року, за реєстровим №175 (а.с.18). Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 04 листопада 2013 року зобов'язано [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 20 кв.м., за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самовільно зведених металевих конструкцій каркасу навісу, а у випадку невиконання рішення суду [PERSON] протягом строку, наданого на добровільне виконання, примусово звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 20 кв.м., за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самовільно зведених металевих конструкцій каркасу навісу, з послідуючим стягнення витрат з [PERSON]. Крім того, рішенням суду апеляційної інстанції від 04 листопада 2013 року, встановлено, що раніше житловий будинок літ. К, розташований за адресою: АР Крим, [ADDRESS] належав [PERSON], згідно свідоцтва про право власності від 10 серпня 2005 року, яке видане виконавчим комітетом Ялтинської міської ради №1138 від 28 липня 2005 року «Про затвердження рішень міжвідомчої комісії по реєстрації будівель та внутрішніх перепланувань, списків приміщень придатних і непридатних для постійного проживання». На підставі вказаного рішення виконкому була дозволена реєстрація приміщень літ. «К» по [ADDRESS] (житлова кімната 1-1 пл. 9,9 кв.м., санвузол 1-2 пл.2,2 кв.м., веранда 1-3 пл. 8,3 кв.м.. При цьому, в вищевказаному переліку приміщень, на реєстрацію яких було надано дозвіл не знаходилися навіси «С» та «О». Згідно із технічною документацією, навіс «С» на плані садибної ділянки був зазначений як самовільно збудований. Після чого, відповідачем [PERSON] на вказаному місці було самовільно зведені металеві конструкції у виді каркасу на металевих опорах із збільшенням площі. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт порушення прав позивача наявністю самовільних споруд підтверджується висновком проведеної в рамках розгляду даної справи судової будівельно-технічної експертизи від 03 лютого 2014 року №111, згідно якого фактично відстань між будівлею літньої кухні літер «Р» у домоволодінні [NUMBER] та спорудою навісу літер «С» та об'єктом літер «О» у домоволодінні [NUMBER] складає 1,5 м та 1,52 м., відповідно, що не відповідає вимогам ДБН 360-92 (а.с.129). Також, допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив суду, що при зведенні навісу літер «С» у домоволодінні [NUMBER] [PERSON] з метою захисту території двору від сонячного світла та атмосферних опадів, порушилась освітленість приміщень у літній кухні літер «Р», яка належить на праві власності позивачу. Зазначені обставини відображені також висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 лютого 2014 року №111. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved