Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач у вересні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 16.01.2013 року уклали шлюб. У подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають протилежні погляди на шлюб, відсутні будь-які спільні інтереси. Шлюбні стосунки припинені, разом не проживають чотири роки, примирення неможливе. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 16 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №06. Ухвалою суду від 18.09.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач також у судове засідання не з`явився, подав заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.01.2013 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №06. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.2). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. Позивачем при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 420,40 грн., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved