Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач у січні 2018 р. звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 18.02.1998 р. по 07.10.2010 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у період якого народилась донька [PERSON], [INFO] р. Рішенням суду від 10.03.2011 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мініму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2010 р. На підставі виконавчого листа, відкрито виконавче провадження. 20.04.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки дитина досягла повноліття. Впродовж дії виконавчого провадження, відповідач жодного разу не сплачував аліменти на утримання дитини, заборгованість зі сплати аліментів становить 87 635,32 грн., сума пені за період з 01.01.2011 р. по 30.07.2016 р. складає 26 828,48 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та пеню. Ухвалою суду від 13.02.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Підготовче провадження завершено, суд перейшов до розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 30). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 24, 25), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останньої на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.02.1998 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб (а.с. 6). [INFO] р. у сторін народилась донька - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва від 07.10.2010 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). 03.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист за рішенням суду від 10.03.2011 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.12.2010 р. і до досягнення повноліття дитини (а.с. 11-14). 20.04.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що дитина досягла повноліття. Заборгованість, станом на 30.07.2016 р., становить 91 727,39 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 22.12.2010 р. по 01.01.2013, станом на 01.01.2013 р. становить 23 530,69 грн. (грудень 2010 р. 303,06 грн., за 2011 р. - 10 764,86 грн., за 2012 р. - 13 690,78 грн.), за 2013 р. - 19 194,00 грн., за 2014 р. - 16 165,53 грн., за 2015 р. - 20 120,75 грн.. за 2016 р. - 14 220,75 грн. (а.с. 15-17). Відповідач [PERSON] який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, своїх заперечень у разі їх наявності, всупереч ст. 81 ЦПК України, не подав, у зв'язку з чим суд приймає до уваги складений головним державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам, який, при цьому, відповідачем не оскаржувався. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Встановлено, що розрахунок заборгованості відповідача по аліментам нараховувалась відповідно до положення ч. 3 ст. 195 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а тому суд вважає вказаний розрахунок є вірним. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки відповідачем не було направлено на адресу суду заперечень на позов, суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок пені та вважає можливим покласти його в основу рішення. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердженні та обґрунтування в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved