Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК»\~ (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості за кредитним договором на загальну суму 34014,18 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 травня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 18000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами\~ надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 26 лютого 2018 року має заборгованість в розмірі 34014,18 гривень, яка складається з наступного: 547,54 гривень заборгованість за кредитом; 22943,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 8427,34 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 1595,91 гривень штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 годину 35 хвилин 11 травня 2018 року. Судове засідання призначене на 09 годину 35 хвилин 11 травня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2018 року, було відкладено на 14 годину 00 хвилин 01 червня 2018 року для надання відповідачу можливості ознайомитись з позовною заявою. Також, судове засідання призначене на 14 годину 00 хвилин 01 червня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2018 року, було відкладено на 14 годину 10 хвилин 19 червня 2018 року для надання представнику відповідача можливості ознайомитись з матеріалами справи, яке в подальшому, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2018 року, було відкладено на 09 годину 00 хвилин 27 липня 2018 року за клопотанням представника позивача. В свою чергу, судове засідання, призначене на 27 липня 2018 року, було відкладено на 11 годину 00 хвилин 17 серпня 2018 року у звязку із перебуванням судді на листку непрацездатності, 17 серпня 2018 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області судове засідання було відкладено на 10 годину 00 хвилин 04 жовтня 2018 року за клопотанням представника відповідача. Судове засідання, призначене на 04 жовтня 2018 року, було відкладене на 15 годину 00 хвилин 30 жовтня 2018 року у звязку із знаходженням судді у відгулах. 29 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача, зі змісту якого вбачається, що 04 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем, як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник згоден з тим, що ця хартія разом з памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг,а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена та згідна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті. Заявник зобовязується виконувати вимоги умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Заявник зобовязується виконувати вимоги умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Заявник виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Згідно з п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, ознайомлення з якими не оспорює відповідач, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за пере розхід платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі п.2.1.1.12.6 умов і правил банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Пунктом 2.1.1.12.6.1 умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. клієнт виплачує банку пеню, яка розраховується як сума базової процентної ставки за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та 50 грн. одноразово. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Крім того, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п.2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій вказані тарифи банку, які не оспорює відповідач, базова процентна ставка в місяць складає 2,5 %. Розмір щомісячних платежів складає 5% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, з 01 квітня 2014 року 5% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, з 01 квітня 2014 року 5% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Звернувшись із позовом позивач просить, серед іншого, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути з неї заборгованості за кредитом в сумі 547,54 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 22943,39 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30% на рік, далі процентна ставка була змінена 01 вересня 2014 року збільшена до 32,40 %та 01 квітня 2015 року збільшена до 42%. Згідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Кредитний договір між сторонами укладено 04 грудня 2012 року, тобто після набрання чинності цим Законом. Згідно з п.1.1.3.2.3 умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до пункту 1.1.2.3 умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви від 29 жовтня 2013 року, умов і правил надання банківських послуг, тарифів банку та памятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зімну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. У звязку з наведеним є усі підстави вважати, що одностороннє збільшення розміру процентної ставки зі сторони банку є незаконним. Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083%. Тому заборгованість за процентами за період з 01 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 26 січня 2018 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги) є добутком 17981,70 грн. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої не змінювався), 1274 днів (з 01 вересня 2014 року до 26 лютого 2018 року включно) та 0,083% і становить 19014 грн. З огляду на викладене, заборгованість за весь період користування кредитом дорівнює 19778,17 грн. (сума 764,17 грн. до 01 вересня 2014 року та 19014 грн. після 01 вересня 2014 року). Тому просить позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2013 року б/н в сумі 20325,71 грн., яка складається з 547,54 грн. заборгованості за кредитом та 19778, 17 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. До судового засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, у позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності в разі неявки в судове засідання відповідача та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні відзив на позовну заяву підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві, просив суд задовольнити позовні вимоги у розмірі, який вказаний у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено споживчий договір кредиту № б/н від 12 травня 2011 року, шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими позивачем умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір. Споживчий строковий кредит кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки (а.с.10-26). Згідно копії статуту у новій редакції ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» за рішенням\~ загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.32). Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д (а.с.31). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.30). З копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) від 27 грудня 2016 року вбачається, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою, його керівником є [PERSON], та видами діяльності за КВЕД-2010 є:\~ 64.19 Інші види грошового посередництва, 64.92 Інші види кредитування, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.29). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12 травня 2011 року вбачається, що станом на 326 лютого 2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 34014,18 гривень, яка складається з наступного: 547,54 гривень заборгованість за кредитом; 22943,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 8427,34 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 1595,91 гривень штраф (процентна складова) (а.с.5-9). Згідно листа голови Правління банку, який надійшов до суду 19 липня 2018 року за № 22618, з 21 травня 2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви. З метою уникнення в подальшому перешкод для виконання судових рішень, ухвал, прийнятих відповідно до позовних заяв за позовами Банку та до Банку, поданих до реєстрації змін до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», просить по всім судовим провадженням, судовий розгляд по яким не завершено, вказувати нову назву банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині кредиту у розмірі 547,54 грн. - заборгованість за кредитом обґрунтовані, окрім того визнанні та не спростовуються самим відповідачем та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 547,54 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22943,39 грн., то суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно договору №б/н від 12 травня 2011 року встановлені проценти на рівні 30% річних. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач знайомилась у день підписання заяви, так як ставила свій підпис в правилах. Позивач не надав суду підписані відповідачем умови та правила надання банківських послуг, а лише посилається на сайт Банку, де вони розташовані. Окрім того, позивач не надав суду обґрунтування підняття процентної ставки без згоди відповідача, окрім того у позовній заяві йдеться мова про нарахування відповідачу процентів на рівні 36% річних, але з розрахунку яким шляхом він нараховував відповідачу 30% річних на суму залишку заборгованості, що у нього вийшла сума заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 22943,39 грн. не зрозуміло, тобто позивач не довів саме цей розмір заборгованості за процентами, а тому суд приймає розрахунки відповідача стосовно заборгованості за процентами, а саме - в розмірі 19778,17 грн. Загальний розмір заборгованості, яку треба стягнути з відповідача становить 20325,71 грн., тобто заборгованість за кредитом у розмірі 547,54 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 19778,17 грн., і тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 19778,17 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року\~ розяснено щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, а саме у п. 3.2 вказаного рішення одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 Цивільного Кодексу України. Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї [PERSON] Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою\~ прямого чи\~ опосередкованого обману споживача. За правилами частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах,у листах, телефонограмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій \~ \~ \~ \~ формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи із правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 2.1.1.7.6 яких установлено відповідальність у вигляді сплати штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.10-26), не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови та правила не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву, а також те, що умови та правила містили таку відповідальність в момент підписання анкети-заяви, або в подальшому такі умови та правила, зокрема щодо відповідальності зі сплати штрафу, не змінювались. У звязку з цим відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачені окремі самостійні зобовязання по сплаті комісії за обслуговування та пені як відповідальності за невиконання обовязку погашення кредиту, а також окремий порядок нарахування комісії та пені. Окрім того, відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України ніхто\~не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.\~В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню,\~що відповідає правові позиції викладені у постанові Верховного суду України №6-2003цс15. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 8427,34 гривень та штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 1595,91 гривень (процентна складова), то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. В подальшому\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р\~зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~та\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON], яка проживає в місті Артемівську (нині Бахмут) Донецької області, не надано своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим нараховано заборгованість за пенею та комісією та штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, разом з тим, починаючи з 14 квітня 2014 року є підстави для застосування вимог\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 8427,34 гривень, а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 1595,91 гривень (процентна складова) задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1052,91 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 20325,71х1762/34014,18=1052,91, де 20325,71 гривень сума задоволених позовних вимог; 1762 гривень сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 34014,18 гривень ціна позову, 1052,91 гривень судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial