Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач прохає визнати за ним право на земельну частку (пай) та виділити йому земельну частку (пай) в розмірі 5,15 умовних кадастрових гектарів по Попівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач Головне управління Держземагенства у Полтавській області позов не визнав. В письмових запереченнях від 16.04.2014 року №9-16-0.8-2051/2-14, він посилається на те, що позивачем не надано доказів щодо свого членства в КСП «Попівське» станом на 08.02.1998 року, тобто тоді, коли йому був виданий Державний акт на право колективної власності на землю, оскільки він до цього часу вже звільнився з КСП. Також посилається на пропуск позивачем строків позовної давності звернення до суду, який визначений законом у три роки, без відсутності доказів щодо поважності причин цього. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Леус О.В. підтримав позицію відповідача. Представник відповідача Попівської сільської ради сільський голова Волоська О.М. проти позову заперечує з тих підстав, що і перший відповідач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку що, позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу у колгосп ім. Тельмана Новосанжарського району Полтавської області,правонаступником якого стало КСП»Попівське» 17.02.1995 року він звільнений з КСП «Попівське» за власним бажанням. Дані факт підтверджується відповідним записами у його трудовій книжці. Відомостей щодо прийняття [PERSON] в члени КСП «Ім. Тельмана» трудова книжка не містить. Однак суд вважає що, такий факт підтверджується іншими доказами у справі, зокрема архівною довідкою від 31.01.2014 року №01-29/166 Новосанжарської райдержадміністрації, з якої убачається, що згідно протоколу №1 засідання правління КСП «Попівське» від 10.03.1993 року, слухали заяву [PERSON] про прийняття в члени колгоспу і вирішили прийняти. Як зазначено у довідці цієї ж архівної установи від 07.02.2014 року №01-29/18, у протоколах засідань правління та зборів уповноважених КСП «Попівське» за 1995 рік, розгляд питання про звільнення з членів КСП «Попівське» за 1995 рік, [PERSON] не значиться. З матеріалів справи слідує що,після роботи в Полтавській ГНК, 05.07.1999 року він знову був прийнятий на роботу в КСП «Попівське» водієм, де працював до 05.03.2008 року, що також підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці. Як слідує із інформації Головного управління Держземагенства у Полтавській області, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Попівське був переданий 08.02.1998 року, і як до так безпосередньо після цього в КСП працював позивач, а тому суд вважає його твердження про те, що йому стало відомо про порушення прав щодо не включення до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) лише в 2014 році, непереконливими. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого, особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж Кодексу, загальна позовна давність визначена терміном у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмові у позові. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що визначена законом позовна давність, ним пропущена з поважних причин, а тому саме із цих підстав слід у позові відмовити. Таким чином, позивач має право на земельну частку (пай) як член КСП «Попівське», відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно з яким право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Однак,незважаючи на це,за заявою відповідачів,до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми закону про позовну давність, і саме з цих підстав слід відмовити у позові.

Outcome: dismissed