Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулась з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким стягнути з нього матеріальну та моральну шкоду, заподіяну ушкодженням її здоров'я в результаті дорожно-транспортної пригоди . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала наступним. 14 травня 2011 року близько о 22 годині 20 хвилин в темний час доби [PERSON], керуючи автомобілем АУДІ-80 д. н. [NUMBER], при зміні напрямку руху по вул. Леніна в с. Жовтневе Решетилівського району, Полтавської області ,не впевнившись в безпеці маневру, здійснив на неї наїзд, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. Відповідно до постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.06.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу. Із зазначеної постанови суду вбачається, що [PERSON] порушив вимоги п.10.1 та п.2.10 ПДР України, свою вину визнав повністю. За фактом наїзду на неї 12 жовтня 2011 року, на підставі постанови старшого слідчого СВ Решетилівського РВ ГУМВС України в Полтавській області Хиль С.М., було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.286 КК України. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №95-КЕ/2013пп від 24.05.2013 року, їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю підшкірної гематоми у тім'яній ділянці справа, закрита травма шиї у вигляді неускладненого перелому нижнього суглобового відростку 3-го шийного хребця справа та розриву задньої подовжньої зв'язки у ділянці 3-4 -го шийних хребців, садни в ділянці лівої лопатки, закритий підвивих правої ступні зовні з наявністю підшкірної гематоми на тильній поверхні правої ступні, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судово- автотехнічної експертизи №173 від 5.10.2013 року стало порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України з боку водія [PERSON] Внаслідок наїзду на неї [PERSON] її здоров'я погіршилося, вона проходить постійне лікування для поновлення здоров'я до попереднього стану, несе матеріальні збитки. Майже за три роки [PERSON] жодного разу не надав їй будь-якої матеріальної допомоги, навіть не попросив вибачення за скоєння ДТП. Тому внаслідок злочинних дій [PERSON] їй завдано матеріальної та моральної шкоди. Після ДТП вона не має змоги за станом здоров'я нормально себе співчувати, завжди виникає необхідність продовжувати лікування, що погіршує та фактично унеможливлює її трудову діяльність. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень в наступні періоди часу: з 14.05.2011 року по 17.05.2011 року, з 18.05.2011 року по 31.05.2011 року, з 22.06.2011 року по 05.07.2011 року, з 06.07.2011 року по 20.07.2011 року, з 11.11.2011 року по 21.11.2011 року, з 25.05.2012 року по 08.06.2012 року, з 28.01.2013 року по 08.02.2013 року, з 12.07.2013 року по 22.07.2013 року. Завдана їй матеріальна шкода підтверджується квитанціями на придбання ліків та згідно її розрахунку становить 15 955,27 грн. Також позивач вважає, що крім матеріальної шкоди, винними діями [PERSON] їй завдана фізична та моральна шкода, яка виразилась в фізичних і душевних стражданнях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із знайомими і близькими їй людьми, відмовою [PERSON] компенсувати завдану їй шкоду, а саме: 1. Внаслідок раптового наїзду на неї легкового автомобіля, яким ке рував [PERSON], їй була завдана велика фізична біль, яка спричинила певні великі фізичні та душевні страждання. Наслідки нанесених їй тіле сних пошкоджень вона відчуваю до даного часу. 2. Нанесені їй тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості. Постійна біль, яка супроводжувала її на протязі перших періодів стаціонарного лікування також дає знати і в даний час, постійно причиняє їй фізичні і душевні страждання, що викликає необхідність у продовженні лікування. 3. Після дорожньо-транспортної пригоди у неї з'явилося почуття страху при переході проїжджої частини дороги, де рухаються автомобілі. Дане почуття страху причиняє їй душевні страждання. 4. Внаслідок винних дій [PERSON] порушився її устрій життя та виробничі стосунки. Вона вимушена докладати більше зусиль для організа ції свого життя,втратила душевний спокій, оскільки вимушена багато часу витрачати на лікування та оформлення необхідних документів. По рушені її стосунки із близькими та знайомими людьми. Дані обста вини також причиняють їй душевні страждання. 5. Внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень вона тривалий час не працювала. Для втратила душевний спокій, оскільки вимушена багато часу витрачати на лікування та оформлення необхідних документів. По рушені її стосунки із близькими та знайомими людьми. Дані обставини також причинили їй душевні страждання. 6. Наслідки нанесених їй тілесних ушкоджень турбують її і в даний час. Невідомість того, який ще період часу займе відновлення її фізичного стану, і чи не приведуть нанесені їй внаслідок винних дій [PERSON] тілесні ушкодження до більш тяжких наслідків, постійно причиняють їй великі душевні страждання. 7. Також її душевні страждання посилились нелюдською поведінкою [PERSON], винного у ДТП, який жодного разу не надав їй будь-якої допомоги, навіть не інтересувався станом здоров'я, вже не говорячи про вибачення. Тому, з урахуванням характеру, обсягу і тривалості завданих їй фізичних і душевних страждань, тяжкості вимушених змін у її життєвих і вироб ничих стосунках, завдану їй моральну шкоду вона оцінюю в 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень. 19 березня 2014 року судом було ухвалено заочне рішення, яке за заявою відповідача ухвалою суду від 15 травня 2014 року було скасовано та призначено до нового розгляду. У судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, з'явився його представник, [PERSON], якій діє за довіреністю від 17 грудня 2013 року , яка посвідчена сільським головою Жовтневої сільської ради , Решетиловського району ,Полтавської області, р.№2289.( а. с. 113). Представник відповідача, не оскаржуя винність відповідача в заподіянні позивачу матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позов визнав частково : матеріальну шкоду у розмірі 4208 грн.30 коп., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Часткове визнання позовних вимог мотивував тим, що позивача не надав достатніх та належних доказів для підтвердження вказаних нею збитків. Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що 14 травня 2011 року близько 22 години 20 хвилин в темний час доби [PERSON], керуючи автомобілем АУДІ-80 д. н. [NUMBER], при зміні напрямку руху по вул. Леніна в с. Жовтневе Решетилівського району,Полтавської області не впевнившись в безпеці маневру, здійснив наїзд на позивача, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. Відповідно до постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.06.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу. Із зазначеної постанови суду вбачається, що [PERSON] порушив вимоги п.10.1 та п.2.10 ПДР України, свою вину визнав повністю ( а.с.7). За фактом наїзду на позивача, 12 жовтня 2011 року на підставі постанови старшого слідчого СВ Решетилівського РВ ГУМВС України в Полтавській області Хиль С.М. ,було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.286 КК України. Згідно вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк -1 рік.( а.с.114-115). Цивільний позов [PERSON] у кримінальній справи не заявлявся що підтверджується довідкою СВ Решетилівського РВ ГУМВС України в Полтавській області №3760 від 21.06.2013 року. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того,представник відповідача не оспорює вину відповідача , тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини,визнані сторонами ,які беруть участь у справі,не підлягають доказуванню. Тому вина відповідача у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості та спричинення моральної шкоди не підлягає доказуванню. При задоволенні частково позовних вимог матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд виходить з наступного Як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи №95-КЕ/2013пп від 24.05.2013 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю підшкірної гематоми у тім'яній ділянці справа, закрита травма шиї у вигляді неускладненого перелому нижнього суглобового відростку 3-го шийного хребця справа та розриву задньої подовжньої зв'язки у ділянці 3-4-го шийних хребців, садни в ділянці лівої лопатки, закритий підвивих правої ступні зовні з наявністю підшкірної гематоми на тильній поверхні правої ступні. Факт тривалого лікування, а саме періоди часу, як вказала позивач : з 14.05.2011 року по 17.05.2011 року, з 18.05.2011 року по 31.05.2011 року, з 22.06.2011 року по 05.07.2011 року, з 06.07.2011 року по 20.07.2011 року, з 11.11.2011 року по 21.11.2011 року, з 25.05.2012 року по 08.06.2012 року, з 28.01.2013 року по 08.02.2013 року, з 12.07.2013 року по 22.07.2013 року підтверджується наданими виписками з медичних карт амбулаторного та стаціонарного хворого ( а.с.12-27). Матеріальна шкода, заподіяна пошкодженням одягу, тривалим лікуванням, обстеженнями стану здоров'я, придбанням ліків, транспортних витрат, пов'язаних з поїздками позивача при розслідуванні та слуханні кримінальної справи, зі транспортуванням позивача до лікувальних установ, необхідності додаткового харчування та інші витрати за розрахунком позивача складають 15955,27 грн.(а.с.122-124). Але у цієї частині суд погоджується з запереченнями представника відповідача, що витрати позивача, пов'язані з транспортними витратами, пов'язаними з поїздками позивача при розслідуванні та слуханні кримінальної справи у сумі 1442,33 грн.; пошкодженням одягу у сумі 300,00 грн., мобільного зв'яку у сумі 140,00 грн., оформленням довіреності на представника позивача при розслідуванні кримінальної справи у сумі 262,38 грн., усього у сумі 2124,71 грн., не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач не надав суду належних доказів підтвердження цих витрат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. При цьому суд вважає, що найшли своє підтвердження витрати позивача,пов'язані з лікуванням, обстеженнями стану здоров'я, придбанням ліків, зі транспортуванням позивача до лікувальних установ, необхідності додаткового харчування . Вказані витрати підтверджуються наданими суду чеками, квітками, квитанціями, товарними чеками , договором №23 про надання послуг,рахунками-фактурою( а.с.30,33-35,36-38,40-43,49-53,55-56,59-67,70-72,74,84-100). Що стосується витрат на ліки, які купувалися позивачем у ФОП [PERSON], суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, що їх придбання в даній аптеці не підтверджено належними доказами у зв'язку з відсутністю чеків, проведених через касовий апарат, оскільки вони підтверджуються наданими суду належним чином оформленими товарними чеками та документами, які підтверджують державну реєстрацію вказаної фізичної особи - підприємця ( а.с.149-150). Сума матеріальної шкоди, заподіяної позивачу відповідачем, з урахуванням заперечень відповідача, які судом прийняті, становить 13830,56 коп. Ч.1 ст.1166 ЦК України (загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому вказана сума матеріальної шкоди, яку відповідач не спростував у судовому засіданні, підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суд вважає, що злочинними діями відповідача позивачу дійсно заподіяна значна моральна шкода, яка, як пояснила позивач у судовому засіданні, виразилась у завданні великого фізичного болю; почуття страху при переході проїжджої частини дороги, де рухаються автомобілі порушився її устрій життя та виробничі стосунки.; втраті душевного спокою, по рушені її стосунків із близькими та знайомими людьми; нелюдською поведінкою [PERSON], винного у ДТП, який жодного разу не надав їй будь-якої допомоги, навіть не інтересувався станом здоров'я, вже не говорячи про вибачення. Крім того, як пояснила позивач у судовому засіданні та підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], у зв'язку зі вказаними подіями, у неї не відбулося весілля, яке було заплановано на 04.06.2011 року, були втрачені гроші, які були внесені за оренду кафе, весільний наряд та інше. Після цього тільки 10.09.2011 року вона зареєструвала шлюб, але, празнику вже не було. Погіршились і стосунки з чоловіком, так як вона стало нервовою, зовсім іншою людиною, вона втратила впевненість в собі та радість повного життя, не може прийняти рішення за станом свого здоров'я народити дитини. Все вказане спричиняє їй душевні страждання. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України (підстави відповідальності за завдану моральну шкоду), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я) фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тому суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем, але, суд зменшує розмір її до 25 000,00 грн. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.79,84 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також судові витрати, а саме витрати на правову допомогу адвоката щодо складання позовної заяви у розмірі 1000,00 грн. Суд не погоджується з запереченнями представника відповідача щодо витрат позивача на правову допомогу у сумі 1000,00 грн., яку він вважає завищеною, так як сплата вказаних витрат підтверджена позивачем договором №17/13 від 01 листопада 2013 року на надання правової допомоги та квитанцією про сплату вказаної суми,які також оформлені належним чином, тому не викликають у суду сумніву. На підставі викладеного,

Outcome: partial