Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач у грудні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12.11.2003 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/03050ВГ, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 53000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19,00% на рік з кінцевим терміном повернення 11.11.2004 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки та договору поруки з відповідачкою [PERSON] Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 29.11.2012 року у розмірі 104359,71 грн., яка складається з: 37932,43 грн. заборгованість за кредитом, 26772,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 39655,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1/03050ВГ від 12.11.2003 року у розмірі 94359,71 грн., судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 12.06.2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що позивач вже неодноразово звертався до різних судів з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором та рішеннями судів у 2005 році, 2009 році була стягнута заборгованість. Зараз позивач просить застосувати строк позовної давності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 1/03050ВГ від 12.11.2003 року [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 53000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19,00% на рік з кінцевим терміном повернення 11.11.2004 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 1/03050ВГ від 12.11.2003 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки від 12.11.2003 року та між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивачем заявлено, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 29.11.2012 року у розмірі 104359,71 грн., яка складається з: 37932,43 грн. заборгованість за кредитом, 26772,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 39655,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 1/03050ВГ від 12.11.2003 року виникла з 23.03.2004 року. Тобто перебіг строку позовної давності починається саме з цієї дати. Позивач звернувся із даним позовом до суду 05.12.2012 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed