Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вона є власником 33/100 частини будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд. Відповідачі є власниками іншої частини будинку. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради площею 600 кв.м. Між нею та відповідачами склався порядок користування будинком та земельною ділянкою. Посилаючись на те, що між ними як співвласниками будинку виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування ним, утримання та збереження, позивачка просила припинити право спільної часткової власності на спірну нерухомість; виділити їй на праві приватної власності відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі і споруди, а саме: сіні 1 площею 2,8 кв.м., кухня 2-2 площею 12, 2 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 12,2 кв.м, житлову кімнату 2-6 площею 10,8 кв.м., кухню 2-7 площею 12,1 кв.м., санвузол 2-8 площею 6,7 кв.м., загальною площею 56,8 кв.м., а також огорожу № 4, як окремий об'єкт нерухомого майна. Визначити порядок користування земельною ділянкою розташованої у [ADDRESS] відповідно до порядку користування, якій склався. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач [PERSON], яка є також представником відповідача [PERSON], позов визнала і пояснила, що виділ частки позивача з спільної власності на умовах запропонованих позивачем відповідає порядку користування житловим приміщенням. Порядок користування земельною ділянкою, якій був запропонований експертом, відповідає тому порядку користування землею, якій склався між співвласниками та існує з 1980 року. Іншій відповідач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 33/100 частини будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд. Відповідачі є власниками іншої частини будинку. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради площею 600 кв.м. Зазначені обставини підтверджуються копіями правовстановлюючих документів (свідоцтв про право на спадщина та судових рішень) та технічною документацією на домоволодіння (а.с. 5, 7-12, 61-73) Спірний будинок під літерою А-І складається з наступних приміщень: сіні 1 площею 2,8 кв.м., кухня 2-2 площею 12, 2 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 12,2 кв.м, житлову кімнату 2-6 площею 10,8 кв.м., кухню 2-7 площею 12,1 кв.м., санвузол 2-8 площею 6,7 кв.м., сіні ІІ, кухні 1-2, житлових кімнат 1-4, 1-8, 1-5, кухні 3-3, житлових кімнат 3-7,3-6. З пояснень сторін та висновку спеціаліста № 41 вбачається, що у спірному будинку з тривалий час існують три відокремлені квартири з окремими входами, своїми жилими і підсобними приміщеннями, з самостійними електро-, газо-, водопостачанням і з усіма іншими відокремленими комунікаціями. Сторони в судовому засіданні пояснили, що позивач володіє та користується приміщеннями, які за технічним паспортом віднесені до квартири № 2, а відповідачі приміщеннями віднесеними до квартир під номерами 1 та 3. Виділ в натурі за варіантом запропонованим позивачем не потребує жодних переобладнань у будинку. Обидві сторони знають свої частки в будинку і надвірних будівлях і не мають претензій з цього приводу один до другого, бо це фактичне користування складалося ще у попередніх співвласників. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З ч. 1 ст. 364 ЦК України вбачається, що співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Такі ж роз'яснення містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». З урахуванням наведених вище обставин та норм закону, суд вважає, що вимоги позивача про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі її частки у спільному майні, підлягає задоволенню. Стосовно вимоги позивача про визнання виділеної їй частки окремим об'єктом нерухомого майна, суд вважає за необхідне зазначити, що такій спосіб захисту не передбачений законом. Щодо спірної ділянки суд вважає за необхідне зазначити. Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно із договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно ст. 42 ЗК України (в редакції 1991 р.), який діяв на момент набуття позивачем права власності на частину спірного будинку, угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські споруди. За положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.04 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» -порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось із співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Встановлено, що сторонами у даній справі було замовлено та проведене будівельно-технічне дослідження судового експерту (а.с. 45-48), яким запропоновано один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою з порядком користування, якій склався між сторонами у продовж тривалого часу: позивачу запропоновано виділити у користування земельну ділянку площею 217 кв.м., позначену жовтим кольором у варіанті розділу земельної ділянки Додаток 2 арк 1 (Схема земельних ділянок), а відповідачам земельну ділянку площею 388 кв.м., позначену зеленим кольором у у варіанті розділу земельної ділянки Додаток 2 арк 1 (Схема земельних ділянок). У судовому засіданні сторони зазначили, що порядок користування земельною ділянкою зазначений у наведеному вище висновку спеціаліста відповідає тому порядку, якій був закріплений між співвласниками будинку багато року назад, цей порядок користування усіх влаштовує. У зв'язку з чим, суд вважає, що порядок користування спірної земельною ділянкою має бути визначений за запропонованим експертом варіантом. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивач слід задовольнити частково: припинити право спільної часткової власності позивача на домоволодіння [ADDRESS], виділити у приватну власність позивачу відокремлену частину з житлового будинку яку позивач фактична займає та визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши позивачу земельну площею 217 кв.м., а відповідачам земельну ділянку площею 388 кв.м.. У задоволенні позову в частині визнання виділеної частки окремим об'єктом нерухомості відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial