Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року в сумі 17677,35 гривень, яка складається: заборгованість за кредитом - 586.55 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 11167.82 гривень, заборгованість за пенею та комісією 4605.01 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) - 817.97 гривень та судові витрати по справі в сумі 1762,00 гривень, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем умов договору, що стало причиною утворення заборгованості по кредитному договору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить стягнути на користь позивач з відповідача [PERSON] кошти в сумі 17677,35 гривень. Вважає, що відповідачем порушено умови виконання кредитного договору. Строк позовної давності для звернення до суту не пропущено, оскільки строк дії кредитного договору закінчився у 2016 році. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що нею була отримана кредитна картка 26 травня 2008 року на суму 700 гривень, строк дії якої закінчився 30 квітня 2012 року (надала на огляд суду картку ПАТ КБ «ПриватБанк», на якій зазначений строк дії). Вважає, що протягом 2008 року отриманий нею кредит погашений в повному обсязі. Повторно кредитну карту не отримувала. Банк з 2008 року жодного разу не звертався до нею з претензією про погашення боргу за кредитом. Вважає, що банком пропущено строк давності звернення до суду та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності. Крім того, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не погоджуючись з розрахунком банку, зазначає, що на суму заборгованості по кредиту 586, 55 гривень, сума відсотків відповідно до умов кредитного договору за 10 років складає 1337,30 гривень ( за період із 22 квітня 2008 року по 31 березня 2018 року). Також зазначає, що останній платіж відповідно до розрахунку, наданого банком, нею був здійснений 30 грудня 2008 року. Просить застосувати наслідки спливу строку загальної та спеціальної позовної давності щодо заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 41-45). У судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем 26 травня 2008 року укладено кредитний договір на отримання кредиту у розмірі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22, 80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2018 року слідує, що заборгованість за кредитом складає 17677, 35 гривень, яка складається: заборгованість за кредитом - 586.55 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 11167.82 гривень, заборгованість за пенею та комісією 4605.01 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) - 817.97 гривень. Останній платіж відповідачем здійснено 30 грудня 2008 року ( а.с.6-8). 26 травня 2008 року [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», де підписала заяву на відкриття кредитного ліміту на суму 700 гривень зі сплатою 22, 8 % із розрахунку 360 днів у році. Розмір комісії за кредитне обслуговування складає 1 відсоток від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки ( а.с. 9). До матеріалів справи додано Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 10-15). З листа позивача, доданого до відповіді на відзив, слідує, що після закінчення строку дії кредитної картки, отриманої відповідачем [PERSON] 26 травня 2008 року, було перевипущено картку зі строком дії до 31 грудня 2016 року ( а.с. 65). З виписки по картках слідує, що операції відповідачем [PERSON] по кредитній картці, отриманій 26 травня 2008 року, останній раз здійснено 30 грудня 2008 року ( а.с. 67-74). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» слідує, що [PERSON] був підписаний кредитний договір, за який було надано наступні кредитні картки: 5457082983335261 (яка була оглянута в судовому засіданні) 22 квітня 2008 року з терміном дії до 30 квітня 2012 року та 5211537341407406 29 грудня 2013 року зі строком дії 31 грудня 2016 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до умов\~кредитного договору\~строк його\~дії закінчився\~30\~квітня 2012\~року \~з закінченням\~терміну дії\~картки.\~Інша картка,\~за твердженням\~банку,\~видана як\~продовження строку\~крединого договору\~-\~29\~грудня 2013\~року,\~тобто значно\~пізніше,\~ніж закінчився\~термін дії\~першої картки.\~Крім того,\~відповідач заперечує\~отримання нею\~картки в\~2013\~року з\~терміном дії\~до 31\~грудня 2016\~року.\~Доказів які\~б свідчили\~про видачу\~карки у\~2013\~році,\~а саме\~заяви [PERSON],\~позивачем не\~надано,\~лише фотографія\~ідентична тій,\~яка додана\~до позовної\~заяви і\~була зроблена\~у 2008\~році.\~ Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за\~\~кредитним\~\~договором\~\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, а тому просить з цих підстав відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України ). Ст. 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а\~ст.258 ЦК України\~передбачена спеціальна позовна давність в один рік щодо неустойки (пені та штрафу). Початок перебігу позовної давності визначається\~ст.261 ЦК України. Так,\~за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила\~( ч.1 ст. 261 ЦК України), а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування\~право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу у межах строку кредитування\~згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України починається після\~невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки відповідач з 31 грудня 2008 року припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, то з цього часу банк мав можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд щодо повернення кредиту, проте до суду звернувся лише в червні 2018 року, тобто поза межами\~позовної давності, про застосування якої просила відповідач. Отже, суд приходить висновку, що клопотання відповідача про застосування до даних правовідносин строку позовної давності підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed