Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31 липня 2008 року між АКБ «Правекс-банк», як кредитодавцем та [PERSON] , як позичальником був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті у розмірі 1 000 000 доларів США для споживчих цілей, а також, з метою сплати страхових внесків відповідно до договорів страхування заставного майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного договору. З метою забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] , як іпотекодавцем та АКБ «Правекс-банк» був укладений договір іпотеки № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, предметом якого є забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] перед кредитодавцем за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, для чого в іпотеку було передано належне [PERSON] нерухоме майно: домоволодіння, яке в цілому складається з житлового будинку (літ. А) загальною площею 447,30 кв.м., житловою 131,80 кв.м., огорожі (№ 1-3), сараю (літ. Б), навісу (літ. В), свердловини (№ 4), каналізаційного колодязя (№ 5), каналізаційного колодязя (№ 6) по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2056 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, кредитодавець звернувся до третейського суду. Рішенням постійно діючого незалежного Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 08.10.2012 року по справі № 308/11 було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (як поручителя) на користь кредитодавця 7 999 234,18 грн. заборгованості за кредитним договором, а також витрати по оплаті третейського збору у розмірі 23 800,00 грн.. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року по справі № 6-2014/12 був виданий виконавчий лист на підставі вищевказаного рішення третейського суду. 27.12.2016 року між ПАТ КБ «Правекс-банк», як первісним кредитором, та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», як новим кредитором, був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Правекс-банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. Відповідно до умов п. 1.2 договору відступлення до ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року було замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження, відкритого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Київській області на підставі виконавчого листа № 6-2014/12, виданого Печерським районним судом м. Києва від 12.02.2013 року за ухвалою суду від 19.12.2012 року з ПАТ КБ «Правекс-банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар». З метою задоволення своїх кредиторських вимог ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, у зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки запис про іпотеку був скасований, іпотечне майно відчужено на користь інших осіб. Позивач зазначав про те, що під час встановлення обставин справи було з`ясовано, що запис про державну реєстрацію іпотеки скасовано на підставі підроблених документів і в подальшому відчужено. Речові права, що були зареєстровані на спірне майно на підставі договору іпотеки № 5-043/08ф від 31.07.2008 року є відновленими, іпотека згідно інформаційних довідок № 112787408 від 05.02.2018 року та № 112786530 від 05.02.2018 року зареєстровано, що дає право кредитору задовольнити свої грошові вимоги. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Паращака В.М. від 29.05.2014 року № 13428754 було внесено під № 5839706 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року на домоволодіння за іпотечним договором та припинено чинність запису про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Паращака В.М. від 29.05.2014 року № 13429041 внесено під № 5839873 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року на земельну ділянку за іпотечним договором та припинено чинність запису про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року. Вказані записи про іпотеку були припинені на підставі постанови про звільнення майна з-під арешту від 21.11.2013 року старшого державного виконавця Козар О.П. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції (ВП 20039454) при виконанні виконавчого листа № 2-1447, виданого 19.05.2012 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 2 453 958,00 грн. на користь ПАТ КБ «Правекс-банк». Позивач посилався на те, що постанова про звільнення майна з-під арешту від 21.11.2013 року є підробкою, оскільки згідно довідки Святошинського районного відділу ДВС м. Києва від 27.07.2017 року виконавчий лист № 2-1447 від 19.05.2012 року, виданий Печерським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-банк» на виконанні у відділі не перебував та не перебуває. Згідно довідки Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року № 2087/17, перевіркою даних комп`ютерної програми «Діловодство-3» було встановлено, що [PERSON] та АКБ «Правекс-банк» не є учасниками цивільної справи № 2-1447/12. Згідно відомостей ЄДРСР під № 2-1447 від 06.06.2012 року розглядалась справа за позовом до Держави України в особі Державного казначейства України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську Котовського району Одеської області, про відшкодування шкоди. За фактом підроблення офіційних документів та вчинення шахрайських дій Києво-Святошинським ВП відкрито кримінальне провадження № 12018110200001482, внесене до ЄРДР 03.03.2018 року. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» у розмірі 7 999 234,18 грн. за Договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, укладений між АКБ «Правекс-банк» та [PERSON] , а саме на домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), житловою площею 131,8 кв.м., загальною площею 447,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 377426632224); земельна ділянка площею 0,1107 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», надати ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі, а також право проведення усіх дій, пов`язаних із збереженням та реалізації предмета іпотеки; визнати за ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право підпису договору купівлі-продажу предмету іпотеки в якості продавця; надати ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» іпотечне майно в управління на період його реалізації з метою його збереження та забезпечення передпродажної підготовки; з метою збереження іпотеки та його реалізації надати ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між АКБ «Правекс-банк» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф, відповідно до умов п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою сплати страхових платежів відповідно до договорів страхування заставного майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного договору з графіком зменшення ліміту кредитування. Відповідно до умов п. 1.2 договору кредит надається позичальнику строком з 31.07.2008 року до 31.07.2013 року, зі сплатою 15 % річних. Відповідно до умов п. п. 3.1., 3.3. договору в забезпечення зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату відсотків та несвоєчасне повернення кредиту, штрафу за нецільове використання кредиту, а також по відшкодуванню збитків у зв`язку з порушенням даного договору, позичальник або його майновий поручитель передає в заставу банку належне їм на праві власності майно. При непогашенні заборгованості позичальника перед банком в повному обсязі банк звертає стягнення на майно позичальника відповідно до чинного законодавства України. 31 липня 2008 року між АКБ «Правекс-банк» та [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 5-043/08ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 4313, 4314. Відповідно до умов п. 1.1 договору іпотеки іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: домоволодіння, яке і цілому складається з житлового будинку (літ. А) загальною площею 447,30 кв.м., житловою площею 131,80 кв.м., огорожі № 1-3), сараю (літ. Б), навісу (літ. В), свердловини (№ 4), каналізаційного колодязя (№ 5), каналізаційного колодязя (№ 6) по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2056 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] . Відповідно до умов п. 1.2.1 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний повернути кредит у розмірі 1 000 000 доларів США у строк до 31 липня 2013 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, встановленого в п. 1.1 кредитного договору. Рішенням постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 08 жовтня 2012 року по справі № 308/11 за позовом ПАТ КБ «Правекс-банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року стягнуто з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» 7 999 234,18 грн. за договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» витрати по оплаті третейського збору у розмірі 23 800 грн. 00 коп.. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2013 року задоволено заяву ПАТ КБ «Правекс-банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого незалежного третейського суду Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 08.10.2012 року у справі № 308/11 за позовом ПАТ КБ «Правекс-банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 27 грудня 2016 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» був укладений Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого первісний кредитор (ПАТ КБ «Правекс-банк») відступає, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників за кредитними договорами згідно Додатку № 1 до даного договору, в порядку і в обсязі, що визначені цим Договором, відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, але не виключно, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України. До нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитними договорами і повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, з якими новий кредитор ознайомлений до підписання даного договору та заперечень, зауважень не має. Згідно акта прийому-передачі права вимоги до Договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 27.12.2016 року ПАТ КБ «Правекс-банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, який був укладений між первісним кредитором та [PERSON] .. Згідно акта прийому-передачі кредитних договорів (оригіналів договорів іпотеки/оригіналів договорів застави/оригніалів договорів поруки/оригіналів договорів) про внесення змін та доповнень до них, а також інших необхідних (Додаток № 23 до договору відступлення права вимоги за кредитними договорами від 27.12.2016 року) ПАТ КБ «Правекс-банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» право вимоги за договором іпотеки № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиновою І.В. за реєстровим номером № 4312 з усіма змінами та доповненнями до нього. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 6-2014/12. Замінено сторону виконавчого провадження, відкритого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на підставі виконавчого листа № 6-2014/12, виданого Печерським районним судом м. Києва12 лютого 2013 року за ухвалою суду від 19 грудня 2012 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором № 5-043/08ф від 31.07.2008 року у загальному розмірі 8 023 034,18 грн. судових витрат 107,30 грн., а саме стягувача ПАТ КБ «Правекс-банк» замінено на стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар». Згідно довідки Печерського районного суду м. Києва за вих. № 2087/17 від 05.07.2017 року на запит ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» надано відповідь, в якій казано про те, що проведеною перевірко даних комп`ютерної програми «Діловодство-3» було встановлено, що [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» не є учасниками цивільної справи № 2-1447/12. Згідно довідки Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 27.07.2017 року представнику ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» повідомлено про те, що проведеною перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 26.07.2017 року виконавчий лист № 2-1447 від 19.05.2012 року, виданий Печерського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-банк» на виконанні у Відділі не перебував та не перебуває. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 01.12.2017 року про неможливість вчинення нотаріальних дій вбачається, що приватний нотаріус відмовив у здійсненні звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, з тих підстав, що предмет іпотеки не перебував у власності іпотекодавця. Позивач у позові посилався на те, що під час встановлення обставин справи було з`ясовано, що запис про державну реєстрацію іпотеки скасовано на підставі підроблених документів і в подальшому відчужено. Речові права, що були зареєстровані на спірне майно на підставі договору іпотеки № 5-043/08ф від 31.07.2008 року, є відновленими, іпотека згідно інформаційних довідок № 112787408 від 05.02.2018 року та № 112786530 від 05.02.2018 року зареєстрована, що дає право кредитору задовольнити свої грошові вимоги. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Паращака В.М. від 29.05.2014 року № 13428754 було внесено під № 5839706 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року на домоволодіння за іпотечним договором та припинено чинність запису про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Паращака В.М. від 29.05.2014 року № 13429041 внесено під № 5839873 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року на земельну ділянку за іпотечним договором та припинено чинність запису про іпотеку № 7668433 від 31.07.2008 року. Вказані записи про іпотеку були припинені на підставі постанови про звільнення майна з-під арешту від 21.11.2013 року старшого державного виконавця Козар О.П. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції (ВП 20039454) при виконанні виконавчого листа № 2-1447, виданого 19.05.2012 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 2 453 958,00 грн. на користь ПАТ КБ «Правекс-банк». Позивач посилався на те, що постанова про звільнення майна з-під арешту від 21.11.2013 року є підробкою, оскільки згідно довідки Святошинського районного відділу ДВС м. Києва від 27.07.2017 року виконавчий лист № 2-1447 від 19.05.2012 року, виданий Печерським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-банк» на виконанні у відділі не перебував та не перебуває. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 11 2787408 від 05.02.2018 року вбачається, що домоволодіння загальною площею 447,3 кв., житловою 131,8 кв.м., що в цілому складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 377426632224); та земельна ділянка площею 0,1107 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , належать на праві власності [PERSON] . Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Оскільки позичальник не виконує взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, суд вважає, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення розміру існуючої заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єктів нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об`єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Згідно вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно до вимог ст. 39 Закону України « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності до роз`яснень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Разом з тим, вирішуючи питання початкової ціни предмета іпотеки, слід виходити з того, що дана ціна встановлюється в самому договорі, якщо остання не оспорюється сторонами. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Згідно висновку оціночно-будівельного експертного дослідження № 2436 від 12.02.2018 року, наданого судовим експертом Київської незалежної судово-експертної установи Перекрьостова В.М. встановлено, що ринкова вартість земельна ділянка площею 0,1107 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господасрьких будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на дату проведення експертного дослідження становить 1 470 900,00 грн.. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,949 га з цільовим приначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господасрьких будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на дату проведення експертного дослідження становить 1 261 000,00 грн.. Ринова вартість домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), житловою площею 131,8 кв.м., загальною площею 447,3 кв.м. станом на дату проведення експертного дослідження становить 6 485 500,00 грн.. Умови п.п. 3.1.3 договору іпотеки передбавчено, що іпотекодержавтель має право на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 3.2 даного договору), шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержавтелю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи для погашення боргових зобов`язань перед позивачем, як це передбачено умовами договору та Законом України «Про іпотеку». Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Враховуючи, що позичальником [PERSON] належним чином не виконані зобов`язання за кредитним договором, кредитор має право з метою задоволення своїх вимог щодо стягнення заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5-043/08ф від 31.07.2008 року у загальному розмірі 7 999 234,18 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), житловою площею 131,8 кв.м., загальною площею 447,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 377426632224); земельна ділянка площею 0,1107 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Щодо решти заявлених вимог щодо визнання за ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» права підпису договору, надання ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» іпотечне майно в управління на період його реалізації, та надання право обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, то суд відмовляє в їх задоволені, оскільки дані вимоги позивача є необґрунтованими, та жодна з них не підтверджена належними доказами, які б давали суду підстави для їх задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: partial