Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи стягувати аліменти від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживала однією сім'єю з 02.08.2013 року і по 2016 рік. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблений відповідний запис за №117, у його свідоцтві про народження, виданого 24.12.2013 року. Їхній малолітній син проживає разом з позивачем, коли хворіє вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте, всі додаткові витрати пов'язані з утриманням дитини позивач несе одна. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про склад сім'ї, наданою виконавчим комітетом Томаківської сільської ради Дніпропетровської області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). За своїм станом здоров'я та матеріальним становищем відповідач в змозі надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання сина. Стягнень з відповідача за виконавчими листами не проводиться і відповідно він має реальну змогу сплачувати аліменти. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги з посиланням на обставини, викладені у позовній заяві та просила задовольнити викладені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на сина. При цьому зазначив, що добровільно приймає участь в його утриманні і надає матеріальну допомогу в можливому для нього розмірі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~Судом встановлено, що сторони у справі мають сина, [PERSON], [INFO],\~ що підтверджується копією\~свідоцтва про його народження серії І-КИ №471017, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №117 від 24.12.2013 року, відповідно до якого, сторони у справі дійсно є батьками неповнолітньої дитини.\~ На утримання дитини відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний батьком дітей і зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved