Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернулися в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Мотивують позовні вимоги тим, що 07.07.2012 року відповідач [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір №В53.102.75094, на підставі якого отримав кредит у розмірі 5885,00 грн. з сплатою 1 % річних, із погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Зазначають, що 30.10.2015 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого, клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.10.2015 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Вказують, що 28.02.2017 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ «ФК «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №В53.102.75094 від 07.07.2012 року, за яким відповідач є боржником. Посилаються на те, що у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на дату відступлення права вимоги 28.02.2017 року утворилася заборгованість, що становить 5092,01 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3594,95 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 1497,06 грн. та після відступлення права вимоги, відповідачем не здійснено оплату заборгованості, у зв»язку з чим, заборгованість станом на 22.08.2017 року становить 5092,01грн. Просять, позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі та стягнення з відповідача судових витрат задовольнити в повному обсязі. Сторони в судове засідання повторно не з'явилися, будучи відповідно належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не представили. Згідно вимог ст. 158 ч. 2 ЦПК України позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано в клопотанні в повному обсязі, які просить задовольнити; надано згоду на заочний розгляд справи. Заперечень проти позову з боку відповідача в суд не надходило. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.\~\~\~Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 07.07.2012 року відповідач [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір №В53.102.75094, відповідно до якого отримав кредит в розмірі 5885,00 грн. зі сплатою 1 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.6-7). 30.10.2015 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.10.2015 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.15-20). 28.02.2017 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ «ФК «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №В53.102.75094 від 07.07.2012 року, за яким відповідач є боржником (а.с.21-32). У звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на дату відступлення права вимоги 28.02.2017 року утворилася заборгованість, що становить 5092,01 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3594,95 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 1497,06 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем не здійснено оплату заборгованості, а тому заборгованість станом на 22.08.2017 року становить 5092,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~ сторони\~ понесені\~ нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Якщо\~\~ позов\~\~ задоволено\~\~ частково,\~\~ судові\~\~ витрати присуджуються\~\~ позивачеві\~\~ пропорційно\~ до\~ розміру\~ задоволених позовних вимог,\~ а відповідачеві -\~ пропорційно\~ до\~ тієї\~ частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 23.08.2017 року, в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved