Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач-Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], передачі дитини органам опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для подальшого влаштування, закріплення житла за малолітнім [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що дитина знаходиться з 09.08.2017 р. на обліку служби у справах дітей по Новобаварському району, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. У серпні 2017 р. надійшло повідомлення КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» про те, що дитина проживає з бабусею, яка зловживає алкоголем, місце знаходження матері невідомо, дільничного лікаря до будинку не пускають, на телефонні дзвінки не відповідають. Комісією здійснено вихід за адресою проживання родини, обстежені умови проживання, за результатами якого встановлено, шо газопостачання та електропостачання у будинку відключено через заборгованість, житло знаходилось в занедбаному стані, брудно, не прибрано, шпалери на стінах обідрані, у дитини відсутнє спальне місце. Мати дитини з родиною не проживає, самоусунулась від виховання і матеріального забезпечення сина, свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків.Баба дитини [PERSON] звернулась до служби із заявою про влаштування онука до закладу для дітей, як такого, що залишився без батьківського піклування. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO] р. народження.Відомості про батька дітей записані згідно з вимогами ч.1 ст. 135 СК України. Згідно довідки ділянки № 9 комітету жителів приватного сектору Жовтневого району м.Харкова від 17.02.2015 р. [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] проживав і зареєстрований в [ADDRESS], що належить бабці [PERSON] У серпні 2017 р. до служби у справах дітей по Новобаварському району надійшло повідомлення № 1183/01-14 від 04.08.2017 р. КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» щодо малолітнього [PERSON], який опинився у складних життєвих обставинах, мати дитини самоусунулась від виховання і з родиною не проживає, малолітній мешкає з бабусею, яка зловживає алкоголем, лікаря до будинку не пускає, на телефонні дзвінки не відповідає. Комісією представників структур, причетних до роботи з дітьми, здійснений вихід за адресою проживання родини, обстежені умови її проживання, про що складено відповідний акт від 08.08.2017 р., яким зафіксовано, що будинок складається з двох кімнат, кухні, коридору, вбиральні, газопостачання та електропостачання відключено через заборгованість, житло в занедбаному стані, шпалери на стінах обідрані, підлога без покриття, брудно, меблі, побутова техніка у ветхому стані, у дитини відсутнє окреме спальне місце, не облаштовано місце для ігор. 09.08.2017 р. бабка дитини [PERSON] звернулась до позивача із заявою про влаштування онука до закладу для дітей, як такого, що залишився без батьківського піклування. Як випливає із заяви [PERSON], мати дитини [PERSON] вихованням сина не займається, матеріально підтримує частково, веде асоціальний спосіб життя і її необхідно позбавити батьківських прав. На підстав акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про відкинуту чи знайдену дитину від 09.08.2017 р. малолітній [PERSON] доставлений до Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19». Як вбачається з довідки комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 04.10.2017 р. № 01-14/40, дитина [PERSON] перебувала на обстеженні та лікуванні з 09.08.2017 р. по 04.10.2017 р. За час знаходження дитини в стаціонарі мати дитину не відвідувала, станом її здоров'я не цікавилась, догляд не здійснювала. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.09.2017 р. № 564 малолітній [PERSON] влаштований на повне державне забезпечення до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 2», де перебуває по теперішній час. За Актом від 04.10.2017 р. КЗОХ « Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» передала дитину [PERSON] КЗОХ «Обласний будинок дитини № 2» на підставі рішення Харківської міської ради № 564 від 06.09.2017 р. Згідно з інформацією адміністрації зазначеного обласного будинку дитини від 29.01.2018 р., 16.05.2018 р., 01.08.2018 р., малолітнього [PERSON], [INFO] за весь час перебування у закладі, а саме з 04.10.2017 р. до наступного часу мати [PERSON] не відвідувала, не телефонувала до закладу, станом його здоров'я та розвитком не цікавилась. 06.11.2017 р. дитину відвідала бабусі -[PERSON] Як вбачається з довідки Центра соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова, з матір'ю дитини [PERSON]-[PERSON] був спланований порядок вирішення соціальних питань , оформлення реструктуризації боргу для відновлення газопостачання, шляхи повернення дитини, але відповідач не виконувала рекомендації спеціалістів , подальшою долею дитини не цікавилась, не проявляла інтересу у вирішенні питання щодо поліпшення умов проживання, запрошення центру ігнорувала, контактний телефон вимкнений. Під час відвідування відповідача [PERSON] дома не було. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За нормами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З наданих суду доказів встановлено, що мати малолітнього [PERSON]- [PERSON] ухилялась від виконання своїх обов'язків, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунулась від виховання та утримання сина, не спілкувалась з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, а з 2017 р. зовсім з ним не бачиться, не проявляє ніякого інтересу до життя, розвитку сина. Відповідно до висновку комісії Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 433 від 05.07.2018 р., як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини, доцільна позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON]. За вимогами ч.5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно п. 2 ч.1 ст. 248 Сімейного Кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. На підставі викладеного і

Outcome: approved