Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.3, 11, 15, 16, 22, 526, 530, 631, 1046-1056 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 7744,40 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі кредитного договору № 001-05012-211111 від 21.11.2011 року відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 5948 грн. на придбання певного майна із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,5% на рік; однак, зобов'язань за договором позивач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 23.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 7744,40 грн., яка складається із заборгованості по кредиту і процентів за користування кредитом; відповідно до положень укладеного сторонами договору наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за його користування. Позивач участі представника в судовому засідання не забезпечив. У позовній заяві позивач просив розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд вважає відповідача таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки в матеріалах справи знаходяться надіслані позивачу за місцем його реєстрації, встановленим згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу ДМС України, повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу під розписку 19.11.2013 року та поштові конверти із судовою кореспонденцією, які повернулись до суду із відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідач причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задовлення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що у відповідності до п.1.1 договору № 001-05012-211111 від 21.11.2011 року відповідач отримав у позивача кредит на придбання майна в розмірі 5948 грн. та оплату страхового платежу в сумі 624,54 грн. (всього на суму 6572,54 грн.).Рахунок-фактура № ФИ-3093 від 21.11.2011 року та видаткова накладна № ФИ-16642 від 21.11.2011 року, виписані ДП «Фокстрот-Житомир» ТзОВ «Фокстрот» на ім'я платника та одержувача товару відповідно «Меньков Володимир Євгенович» на загальну суму вартості товарів 6948 грн. Меморіальним ордером № 41619227 від 22.11.2013 року АТ «Дельта Банк» сплатив ДП «Фокстрот-Житомир» ТзОВ «Фокстрот» за [PERSON] згідно з кредитним договором № 001-05012-211111 від 21.11.2011 року по рахунку-фактурі № ФИ-3093 від 21.11.2011 року 5948 грн. Згідно з п.1.2, п.2.3 кредитного договору № 001-05012-211111 від 21.11.2011 року кредит надавався відповідачу під сплату відсотків у розмірі 0,01% річних за перші сім місяців та у розмірі 36,5% річних з восьмого місяця користування кредитом, на строк 24 місяці, з кінчевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 20.11.2013 року. Як стверджує позивач у позовній заяві та вбачається з доданого до неї розрахунку ціни позову, відповідач кредитних платежів не сплачував, його заборгованість за сумою кредиту становить 6572,54 грн., за відсотками - 1171,86 грн (всього 7744,40 грн.). Відповідно до положень п.6.2 укладеного сторонами договору, внаслідок порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту кредитор вправі достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за його користування. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі кредиту, відсотків, як і в сумі позову загалом, у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Тому

Outcome: approved