Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 березня 2020 року у с. Рованці Луцького району Волинської області сталася ДТП за участю автомобіля позивача Skoda Octavia, [NUMBER] , а також автомобіля Audi 100, [NUMBER] під керування [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність останнього, як власника колісного транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР-117011071. Сторони ДТП у зв`язку з повним визнанням своєї вини водієм [PERSON] , який не надав перевагу у русі виїжджаючи з другорядної дороги, скористалися своїм правом на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (т.з «Європротокол») без виклику працівників поліції та притягнення водія до адміністративної відповідальності. Надіславши всі необхідні документи до відповідача, позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 7 343,07 грн., а також повідомлення страховика про те, що загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 19 423,37 грн., з яких ПДВ - 3 237,23 грн., франшиза - 1 500,00 грн. Страховик повідомив, що ним були застосовані правила п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо вини обох водіїв у завданні шкоди, тому відшкодовано 50 % страхової суми, що становить виплачених позивачу 7 343,07 грн. Позивач з таким висновком страховика не погоджуються та зазначає, що висновок страховика про обопільну вину водіїв є помилковим та матеріалами страхової справи не підтверджується. З наведених підстав просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8 843,07 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування. Позивач у судове засідання не прибув, але подав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Відповідач у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. Посилається на те, що з фотоматеріалів ДТП видно, що автомобіль Skoda Octavia, [NUMBER] знаходився на зустрічній смузі руху, а отже він теж порушив ПДР. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 24 березня 2020 року у с. Рованці Луцького району Волинської області сталася ДТП за участю автомобіля позивача Skoda Octavia, [NUMBER] , а також автомобіля Audi 100, [NUMBER] під керування [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність останнього, як власника колісного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР-117011071. Сторони ДТП, у зв`язку з повним визнанням своєї вини водієм [PERSON] , який не надав перевагу у русі виїжджаючи з другорядної дороги, скористалися своїм правом на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (т.з «Європротокол»), без виклику працівників поліції та притягнення водія до адміністративної відповідальності (а.с.8). 24 березня 2020 року водій автомобіля Skoda Octavia, [NUMBER] письмово повідомив відповідача про ДТП, а 06 травня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9-11). Позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 7 343,07 грн., а також повідомлення страховика, про те, що загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 19 423,37 грн., з яких ПДВ - 3 237,23 грн., франшиза становить 1 500,00 грн. Страховик повідомив, що ним були застосовані правила п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо вини обох водіїв у завдання шкоди, тому відшкодовано 50 % страхової суми, що становить виплачені позивачу 7 343,07 грн. (а.с.12-13). Надаючи правову оцінку висновку страховика про обопільну вину обох водіїв під час ДТП, суд зазначає наступне. Пунктом 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону. З аналізу наданих матеріалів слідує, що першочерговою причиною ДТП, що сталося, є саме неправильні дії водія автомобіля Audi 100, [NUMBER] , [PERSON] , який у наданих письмових поясненнях, які, в тому числі, були у розпорядженні страховика, вказав, що виїжджав з другорядної дороги та не помітив автомобіль Skoda Octavia, [NUMBER] , який рухався по головній, в результаті чого не надав йому перевагу у русі (а.с.10). Пунктом 16.11 ПДР передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. З аналізу вищенаведеного слідує, що законодавець змушує водія, який рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобами, які наближаються до нього по головній дорозі, безвідносно до напрямку їх подальшого руху. Тобто, водій [PERSON] є одноособово винним у даному ДТП, оскільки він не надав перевагу у русі автомобілю Skoda Octavia, [NUMBER] , в незалежності від того, на якій смузі руху перебував автомобіль Skoda та у якому напрямку він рухався. З наведеного слідує, що страховик неправомірно у даному випадку застосував положення п.36.3 ст.33 Закону, а мав виплати страхове відшкодування у повному обсязі, з вирахування інших обов`язкових платежів. Визнаючи суму належного страхового відшкодування, яка мала бути виплачена позивачу, суд зазначає наступне. З матеріалів справи слідує, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 19 423,37 грн. Пунктом 36.2 статті 36 Закону передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Оскільки в поданій заяві страховику від 06 травня 2020 року потерпілий (позивач) просив страховика відшкодувати йому шкоду безпосередньо на його банківський рахунок, сума страхового відшкодування, відповідно до приписів п.36.2 ст.36 Закону, зменшується на суму податку на додану вартість та становить 16 186,14 грн. Підпунктом 12.1 статті 12 Закону визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У матеріалах справи містяться відомості, що франшиза, яка була визначена у полісі ЕР-117011071, становить 1 500,00 грн. (а.с.13). Доказів встановлення меншої франшизи у договорі між власником автомобіля Audi та страховиком, позивач суду не надав. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі п.12.1 ст.12 Закону, сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, та остаточно становить 14 686,14 грн. (16 186,14 - 1 500), з яких відповідач сплатив половину, тобто 7 343,07 грн., а несплаченими залишилося - 7 343,07 грн. Слід зазначити, що позивач не позбавлений права заявити вимоги про відшкодування різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично завданою шкодою, в тому числі і стосовно франшизи, до винуватця ДТП, а також скористатися положенням п.36.2 ст.36 Закону щодо можливості доплати страховиком ПДВ у разі надання документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Оскільки суд визнав неправомірним висновок страховика про обопільну вину водіїв у ДТП, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 7 343,07 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування та задовольнити позов частково. Заявлена позивачем до стягнення сума у розмірі 8 843,07 грн. є завищеною та такою, що не враховує приписів чинного законодавства стосовно відрахування ПДВ та франшизи, про які суд звернув увагу вище. У зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, суд пропорційно стягує судовий збір з відповідача на користь позивача, що становить 698,18 грн. (840,80 х (7 343,07 / 8 843,07).

Outcome: partial