Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення з відповідачів на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - 50000 грн, з [PERSON] 211007,47 грн, на відшкодування моральної шкоди з [PERSON] 30000 грн, судові витрати, пов»язані з проведенням експертного товарознавчого дослідження, з [PERSON] в сумі 1100 грн, з страховика і [PERSON]- судові витрати у вигляді судового збору. В порядку ст..31 ЦПК України позивачева сторона неодноразово збільшувала позовні вимоги в частині розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] В заяві від 1.04.2015 року викладена вимога про стягнення з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 338176,7 грн. Після відновлення провадження по даній справі (провадження зупинялось на період проведення експертних робіт) позивачева сторона до суду не з»являється, про час і місце слухання справи сповіщалась судом відповідно до вимог ст..74 ЦПК України: [PERSON] за судовими повістками не з»являється до поштового відділення, представник позивача про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Пояснення за позовом представник позивача надавав в минулих судових засіданнях. Представник [PERSON] позов не визнав. Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» до суду не з»явився, надав письмову заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вивчив надані документи і встановив наступне: 09 жовтня 2014 року о 14 годині на вул..Фонтанська дорога,123 в м.Одесі сталося ДТП - водій автомобіля марки «Форд» н\\з ВН 4759ЕВ [PERSON] допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки »Хонда» н\\з ВН3363ЕК. Причиною ДТП стало порушення водієм [PERSON] п.12.1 Правил дорожнього руху: водій не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив виїзд на лівий тротуар та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шкода» і з автомобілем марки «Хонда», що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження №351\\2014, виконаного ФЛП «[PERSON]В.», розмір матеріальної шкоди власнику автомобіля «Хонда» складає 146127,88 грн, вартість відновлюючого ремонту автомобіля складала 214379,22 грн. Постановою Київського райсуду м.Одеси від 18 листопада 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі страхового полісу АІ\\3425787 від 01.08.2014 року. Ліміт відповідальності за зазначеним полісом складає 50\~000 грн. Як зазначено в позовній заяві [PERSON] 10.10.2014 року звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з повідомленням про ДТП. Представник відповідача також стверджує, що [PERSON] повідомив страховика про ДТП відповідно до вимог закону. У зв»язку з тим, що страхова компанія не сплатила [PERSON] страхового відшкодування, і [PERSON] не відшкодував спричинену шкоду і понесені у зв»язку з ДТП витрати , позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на отримання відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Позивач вимагав стягнути з страховика страхове відшкодування у сумі 50000 грн в межах ліміту відповідальності. З [PERSON] позивач вимагав стягнути на відшкодування матеріальної шкоди вартість відновлюючого ремонту автомобіля - 338176,7 грн з розрахунку вартості долара США станом на 1.04.2015 року 23,45 грн. (при визначенні вартості відновлюючого ремонту в жовтні 2014 року експерт враховував офіційний курс гривні до долара США і станом на 14.11.2014 року вартість відновлюю чого ремонту складала 214379,22 грн, що дорівнювало 16552,46 дол.США). Позивачева сторона, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалась на такі докази: постанову Київського райсуду м.Одеси по справі за №520\\13927\\14п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, довідку інспектора УДАЇ про механічні пошкодження автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER], отримані внаслідок ДТП від 09.10.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звіт автотоварозгавчого дослідження №351\\2014, виконаний ФЛП «[PERSON]В.» з протоколом огляду транспортного засобу, ремонтною калькуляцією, фото таблицями, поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, квитанції про понесені витрати у зв»язку зі зверненням до суду з цим позовом. Представник відповідача [PERSON], не визнаючи позовні вимоги, стверджував, що позивач не довів розмір матеріальної шкоди, спричиненої йому відповідачем внаслідок порушення правил дорожнього руху, оскільки перелік пошкоджень автомобіля «Хонда CR-V» д.н.з. [NUMBER], наведений в протоколі огляду транспортного засобу суб»єктом оціночної діяльності значно перебільшує (в два рази) перелік пошкоджень цього ж автомобіля, що наведений в довідці інспектора ДПС. Судова ухвала про призначення товарознавчої експертизи з питання визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої саме під час ДТП, що сталось 9.10.2014 року, не виконана експертною установою з тих підстав, що позивач не надав для дослідження пошкоджений автомобіль, тому як автомобіль позивачем було продано без відновлюю чого ремонту. Представник страхової компанії в запереченнях на позов [PERSON] посилався тільки на те, що позивач вимагав страхове відшкодування без врахування франшизи. При викладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав: за загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187,1190 ЦК, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Ст.22 Закону №1961- ІV визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи. У даному випадку згідно з полісом АІ №3425787 цивільна відповідальність власника автомобіля марки «Форд» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». За умовами договору страхування страхова компанія забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правові відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Надані суду письмові докази свідчать, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» свої зобов»язання щодо відшкодування потерпілому в ДТП [PERSON] не виконало. У зв»язку з неявкою відповідача до судових засідань, суд не отримав від страховика пояснень щодо причин невиконання зобов»язань за договором страхування. Відповідно до ст.3 Закону №1961- ІV обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та\\або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника. Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №4 від 1.03.2013 року (п.16) роз»яснив, що «питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону №1961- ІV обов»язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Непрд»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі». Позивач вимагає стягнути на його користь з страховика на відшкодування завданої унаслідок ДТП майнової шкоди 50000 грн, що відповідає ліміту, визначеного полісом і п.9.3. ст.9 Закону №1961- ІV, але не враховує франшизу. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону «Про страхування». Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст. 12 Закону № 1961-IV. Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. У даному випадку розмір франшизи у полісі №АІ\\3425787 визначений у розмірі 1000 грн. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», не визнаючи позов [PERSON], у письмових запереченнях посилалась саме на положення ст..12 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Інших заперечень щодо вимог [PERSON] страховик в письмових запереченнях на позов не наводив. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] до страховика підлягають задоволенню в розмірі 49000 грн = 50\~000 1000 грн (франшиза). Вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року « у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).Відповідно до\~положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому\~збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).\~Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно\~до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або\~виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У даному випадку суд встановив, що позивач не поніс будь-яких витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, тому його вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі відновлюю чого ремонту пошкодженого автомобіля є безпідставними. Звітом автотоварозгавчого дослідження №351\\2014, виконаний ФЛП «[PERSON]В.» визначено розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням автомобіля, - 146127,88 грн. Але відповідач [PERSON], не погоджуючись з розміром матеріальної шкоди, вказав, що пошкодження автомобіля, наведені в протоколі огляду транспортного засобу суб»єктом оціночної діяльності значно перебільшують (в два рази) перелік пошкоджень цього ж автомобіля, що зазначені в довідці інспектора ДПС. За клопотанням відповідачевої сторони суд призначив по даній справи авто товарознавчу експертизу, але позивач не надав для дослідження автомобіль. Відповідно до положень ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди також є недоведеними. У позові [PERSON] зазначає, що «моральна шкода полягає в порушенні його права власності, зокрема, внаслідок пошкодження автомобіля позивач зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють порушене право позивача та не сплачують в добровільному порядку завдану шкоду.» В судовій практиці під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4). Відповідно до положень ст..79,88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з страховика витрати на оплату судового збору в сумі 490 грн (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial