Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 14 квітня 2015 року у розмірі 41691,92 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500975522, за умовами якого позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 36 329,28 грн., а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього (графіком погашення кредиту).Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 36 329,28 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого, станом на 17 лютого 2016 року має заборгованість, яка складається: по кредиту - 35 394,34 грн., за відсотками - 1 512,00 грн., по комісії - 3 195,39 грн., загальна сума заборгованості - 41 691,92 грн., яку й просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір №500975522, за умовами якого позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 36 329,28 грн.., а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього (графіком погашення кредиту). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 36 329,28 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого, відповідно до розрахунків заборгованості відповідача за кредитним договором №500975522 від 14 квітня 2015 року, заборгованість станом на станом на 17 лютого 2016 року має заборгованість, яка складається: по кредиту - 35 394,34 грн., за відсотками - 1 512,00 грн., по комісії - 3 195,39 грн. Відповідно до умов договору у разу невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користання, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. 17 лютого 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на адресу позичальника було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та обумовлених договором платежів. Проте на дату подання позовної заяви вимога відповідачем виконана не була. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку(штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved