Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позиція сторін у справі У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Інформаційні судові системи» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у трудових відносинах, після звільнення позивача з роботи, з ним не здійснено остаточного розрахунку, що є порушенням трудового законодавства. Позивач зазначає, що йому не сплачена заробітна плата за травень 2020 року, компенсація за невикористану відпустку, а також вихідна допомога. Така обставина перешкоджає йому, як суб`єкту декларування, подати до НАЗК декларацію перед звільненням. Порушення відповідачем статті 49 та статті 116 КЗпП України, статті 30 Закону України «Про оплату праці», що виражається у бездіяльності відповідача і ненаданні ним позивачу інформації, може привести до притягнення позивача до відповідальності і є істотним порушенням його прав. Позивач зазнав моральних страждань, які виражені у відчуванні тиску та приниження з боку нового керівництва відповідача. Позивач оцінює спричинену йому відповідачем моральну шкоду в розмірі 68 000, 00 грн, що є розміром середньомісячної заробітної плати позивача, та вважає цей розмір справедливим з урахуванням часу, протягом якого тривають його моральні страждання. Відзив на позов не надходив. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, після приходу нового директора, в перший день видав наказ, яким забрав в нього у всіх заступників права підпису, почалось службове розслідування, яке ні до чого не привело. У зв`язку із невиплатою заробітної плати, не може повноцінно забезпечувати свого сина. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач працював в ДП «Інформаційні судові системи» на посаді радника генерального директора з 20 червня 2029 року. З 09 липня 2019 року позивач працював в ДП «Інформаційні судові системи» на посаді Заступника генерального директора, а з 10 вересня 2019 року після переведення - на посаді першого заступника генерального директора, про що є відповідні записи в трудовій книжці. 18 травня 2020 року позивача звільнено з посади першого заступника генерального директора за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю за статтею 38 КЗпП України, а саме - у зв`язку із простроченням виплати заробітної плати. В заяві про звільнення від 18.05.2020 року позивач просив видати йому довідку про роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи та розміру заробітної плати. Також в заяві про звільнення від 18.05.2020 року зазначено про необхідність проведення виплат усіх сум, що належать позивачеві від підприємства, при звільненні, зокрема, вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. За результатами розгляду заяви позивача про звільнення 18 травня 2020 року відповідачем видано наказ № 83-к про припинення трудового договору з [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, де зазначено наступне: «питання щодо проведення повного розрахунку при звільненні притримується до закінчення роботи тимчасово діючої комісії, яка проводить службове розслідування щодо питань складання Аудиторського звіту за результатами аудиту поточного стану розробки та наявних функціональних можливостей прикладного програмного забезпечення, яке створювалось Адміністратором відповідно до договорів з побудови компонентів ССІТС у 2018-2019 роках та фінансування робіт з його складання». Одночасно відповідач надав позивачу лист від 18.05.2020 року № 2282/6/05-00-20, в якому зазначено, що питання проведення повного розрахунку з [PERSON] притримується. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. За положеннями статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що на момент розгляду справи відповідач так і не провів остаточний розрахунок із позивачем, а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку є обґрунтованими. Суд враховує, що Законодавство України не передбачає підстав «при тримання» повного розрахунку при звільненні, а також не передбачає підстав зволікання письмового повідомлення працівника про суми, нараховані та належні працівникові при звільненні. Положення статей 44, 47, 49 та ст. 116 КЗпП України є імперативними (окрім визначення розміру вихідної допомоги) та не можуть бути змінені наказом керівництва Відповідача. Відповідно до статті 24 ЗУ «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Щодо заробітної плати Відповідно до п. 4.12 Колективного договору адміністрація виплачує заробітну плату два рази на місяць. Аванс виплачується 20-22 числа поточного місяця у розмірі не менше 56 % посадового окладу Працівника або не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу Працівника. Остаточний розрахунок з заробітної плати за місяць здійснюється з 5 по 7 числа місяця, наступного за місяцем, за яким виплачується заробітна плата. Позивача звільнено 18 травня 2020 року. Оскільки ця подія трапилася до дня виплати авансу, коштів за травень 2020 року Позивач не отримав. Розмір заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу Позивача, що підлягає нарахуванню та виплаті Позивачеві за травень 2020 року, становить 24 631, 58 грн, що розраховано наступним чином: 46 800, 00 грн (розмір посадового окладу Позивача) / 19 (загальна кількість робочих днів у травні 2020 року) * 10 (кількість фактично відпрацьованих Позивачем днів у травні 2020 року). Щодо компенсації за невикористану відпустку Відповідно до п. 6.3. Колективного договору тривалість щорічної основної відпуски становить 24 календарні дні. Пунктом 6.4. встановлено, що в додатках 9 та 10 до Колективного договору встановлено перелік посад і професій працівників, що мають право на щорічні додаткові відпуски. Так, додатком 9 до Колективного договору передбачена щорічна додаткова відпустка першого заступника генерального директора тривалістю 6 календарних днів. Таким чином, Позивач має 24 дні щорічної основної відпустки, та 6 днів щорічної додаткової відпустки. Загалом, за відпрацьований Позивачем в ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ» Позивач має 25 днів відпуски, які складаються з 20 днів щорічної основної відпустки (за 314 днів трудових правовідносин) та 5-ти додаткових днів за умовами колективного договору (за неповний рік). Позивач протягом всього терміну роботи в ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ» не використав жодного дня відпустки, що не заперечувалось в судовому засіданні стороною відповідача, а тому відповідно до ст. 83 КЗпП України Позивачу має бути виплачена грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. За час роботи в ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ» на посадах заступника генерального директора та першого заступника генерального директора кількість днів, за які Позивачу належить виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, становить 25 днів. Згідно з відповіддю Пенсійного фонду, отриманою позивачем через електронний кабінет у пенсійному фонді, ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ» нараховано Позивачу в травні 2020 року 87 180, 82 грн. Сума цього нарахування складається з розміру заробітної плати за травень 2020 року, не виплаченої позивачу, а також з суми компенсації за невикористану відпустку. Відповідно до зазначеної інформації, сума компенсації за невикористану Позивачем відпустку становить 62 549, 24 (87 180, 82 - 24 631, 58 = 62 549, 24). Разом з тим, до зазначеної суми компенсації не включена частина компенсації за невикористану відпустку Позивача на посаді радника генерального директора, на якій він працював до 09.07.2019 року, а тому стягненню підлягає грошова сума у розмірі 87 180, 82 грн, яка включає в себе цей період. Щодо вихідної допомоги Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Колективним договором Відповідача іншого розміру вихідної допомоги при звільненні працівника не визначено. Тож, застосуванню підлягає розмір, встановлений статтею 44 КЗпП України. Останнім днем роботи Позивача є 18 травня 2020 року. Відповідач повинен був провести розрахунок із Позивачем 18 травня 2020 року. Розмір вихідної допомоги, що підлягає виплаті працівнику при звільненні, розраховується наступним чином: ВД = (ЗП : РДф) х (РДсум : 2) х 3, де ВД - розмір вихідної допомоги при звільненні за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; ЗП - зарплата за фактично відпрацьовані працівником робочі дні розрахункового періоду (за 2 повні місяці роботи, що передують місяцю, в якому працівника було звільнено); РДФ - кількість фактично відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді; РДсум - сумарна кількість робочих днів за останні два календарні місяці за графіком роботи установи, організації. Таким чином, розмір вихідної допомоги Позивача становить (135 942, 87 / 42)*(42 /2)*3 = 203 914, 31 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Щодо середнього заробітку Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, (далі - Порядок № 100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4.12 Колективного договору встановлено, що адміністрація виплачує заробітну плату два рази на місяць. Аванс виплачується 20-22 числа поточного місяця у розмірі не менше 56 % посадового окладу Працівника або не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу Працівника. Остаточний розрахунок з заробітної плати за місяць здійснюється з 5 по 7 числа місяця, наступного за місяцем, за яким виплачується заробітна плата. Згідно із штатним розписом Відповідача посадовий оклад першого заступника генерального директора становить 46 800, 00 грн. Відповідно до даних виписок з банківського рахунку Позивача Позивач отримав наступні платежі за останні повні 2 місяця роботи в ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ»: 20.03.2020 року - аванс за березень 2020 року в розмірі 16 145, 99 грн, 07.04.2020 року - остаточний розрахунок з заробітної плати за березень 2020 року в розмірі 55 614, 02 грн, 22.04.2020 року - аванс за квітень 2020 року в розмірі 8 970, 01 грн, 13.05.2020 року остаточний розрахунок з заробітної плати за квітень 2020 року в розмірі 28 703, 99 грн. Зазначені суми отримані Позивачем після вирахування з них податків та зборів. Розмір середнього заробітку за час затримки, згідно роз`яснень п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1993 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», визначається без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Розмір нарахованої заробітної плати Позивача до вирахування податків та зборів за березень 2020 року становить 89 142, 86 грн (утримано податків 17 382, 86 грн), за квітень 2020 року - 46 800, 00 грн (утримано податків 9 126, 00 грн). Таким чином, середньоденна нарахована заробітна плата Позивача за останні повні два місяці складає 3 236, 74 грн в день, із розрахунку: 89 142, 87 грн (повна зарплата за березень 2020 року) + 46 800, 00 грн (повна зарплата за квітень 2020 р.) = 135 942, 87 грн / 42 роб. дні = 3 236, 74 грн. Час затримки виплати розрахунку, починаючи з 18.05.2020 р. по звернення до суду з позовною заявою, а саме 18.06.2020 (включно), складає 23 робочих днів. Середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні станом на день подачі цього позову до суду складає 74 445, 02 грн (3 236, 74 грн*23 = 74 445, 02 грн). Щодо моральної шкоди Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У статті 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Те, що внаслідок не проведення роботодавцем з працівником розрахунку при звільненні, йому спричинюється моральна шкода, зазначається Конституційним судом України в Рішенні № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року у справі, щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України. У відповідності до зазначеної норми, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі порушення законних прав працівника та у випадку, якщо таке порушення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно з пунктом 3 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п.9 зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій Відповідача щодо оголошення двох безпідставних та протиправних доган від 06.05.2020 року та 18.05.2020 року, створення перешкод йому як керівнику здійснювати свої керівні функції внаслідок переміщення його робочого місця в приміщення, непризначене для проведення нарад з підлеглими працівниками, невиплати заробітної плати за травень 2020 року, вихідної допомоги та компенсації за невикористану щорічну відпустку йому завдано значної моральної шкоди. Моральні страждання Позивача виражені в відчуванні тиску та приниження з боку нового керівництва Відповідача. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», на всій території України встановлено карантин. Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженому Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надаються вихідна допомога або інші виплати при звільненні з підприємств, установ та організацій або закінченні строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку. Обґрунтованими є доводи позивача про те, що він не має підстав протягом трьох місяців після звільнення отримати допомогу по безробіттю, оскільки виплата такої допомоги відкладається згідно зазначеної вище норми порядку її надання. Залишившись без джерела доходу та позбавлений тримісячного розміру заробітної плати на час пошуку нової роботи, Позивач втратив нормальні життєві зв`язки. І на сьогодні ситуація, що склалася, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач знаходиться в стресовому стані, має проблеми зі сном, відчуває пригнічення та розчарування. Також суд враховує, що позивач має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , якого він зобов`язаний утримувати з метою виконання своїх батьківських обов`язків. Внаслідок неправомірних дій Відповідача з не проведення розрахунку з Позивачем, Позивач не має можливості утримувати дитину, що особливо відчутно в такий кризовий час. Одночасно заслуговують на увагу твердження позивача про те, що він відчуває стрес внаслідок неможливості отримання від Відповідача повної та достовірної інформації для подання ним декларації перед звільненням до НАЗК, що може мати наслідком притягнення його до адміністративно-правової відповідальності за несвоєчасність подання декларації або подання недостовірних відомостей. Враховуючи вищенаведене, виходячи із вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для компенсації позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн стороною відповідача. Щодо допуску рішення суду до негайного виконання За правилом пункту 7 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а відтак рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 24 631, 58 грн допускається до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, сторона позивача зробила заяву про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесених витрат у зв`язку з розглядом справи.

Outcome: partial