Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з 13.04.2010 року працювала в КБ «ПриватБанк» на посаді касира. З 03 січня 2013 року стала працювати за графіком два робочі дні, дві доби на відпочинок з окладом 1315 грн., без урахування надбавок. 01.09.2015 року звільнилась за угодою сторін. Після звільнення відповідач не здійснив виплату надбавки до заробітної плати за працю в нічні та вихідні дні. Внаслідок невиплати коштів вона перебуває в стані постійного стресу. В зв'язку з цим вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача несплачену заробітну плату за роботу в нічний час в сумі 10843,11 грн., відшкодування витрат на спеціаліста в сумі 1000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 16843,11 грн. (а.с.18-19 т. 2). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на уточнену позовну заяву (а.с.41-43 т. 2). Ухвалою судді Зарічного районного суду м.Суми Прокудіною Н.Г. від 10.02.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 24 березня 2016 року. Протокольною ухвалою від 24.03.2016 року розгляд справи відкладено за письмовим клопотанням представника відповідача до 04.05.2016 року. Протокольною ухвалою від 04.05.2016 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача до 31.05.2016 року. Протокольною ухвалою від 31.05.2016 року розгляд справи відкладено за письмовим клопотанням позивача та представника відповідача для мирного врегулювання спору до 01.07.2016 року. Протокольною ухвалою від 01.07.2016 року розгляд справи відкладено до 23.08.2016 року в зв'язку з витребуванням доказів. Протокольною ухвалою від 23.08.2016 року розгляд справи відкладено до 22.09.2016 року . 22.09.2016 року розгляд справи відкладено до 28.11.2016 року в зв'язку із зайнятістю головуючого в іншій справі. Протокольною ухвалою від 27.12.2016 року розгляд справи відкладено до 24.01.2017 за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою від 24.01.2017 року розгляд справи відкладено до 25.01.2017 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою від 25.01.2017 року розгляд справи відкладено до 27.02.2017 року за клопотанням представника позивача. 27.02.2017 року розгляд справи відкладено до 10.04.2017 року в зв'язку з зайнятістю головуючого в розгляді іншої справи. Протокольно ухвалою від 10.04.2017 року розгляд справи відкладено до 29.05.2017 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою від 29.05.2017 року розгляд справи відкладено до 21.06.2017 року в зв'язку з витребуванням доказів. Протокольною ухвалою від 21.06.2017 року розгляд справи відкладено до 14.08.2017 року для виклику спеціаліста. Протокольною ухвалою від 14.08.2017 року розгляд справи відкладено до 18.09.2017 року в зв'язку з неявкою сторін. 18.09.2017 року в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному розгляд справи відкладено до 13.11.2017 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2017 року справа передана в провадження судді Шелєхової Г.В. Ухвалою судді Шелєхової Г.В. від 06.11.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 27 листопада 2017 року. Протокольною ухвалою від 27.11.2017 року оголошено перерву до 26.12.2017 року за клопотанням позивача та представника відповідача. Протокольною ухвалою від 27.12.2017 року справу відкладено до 22 січня 2018 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою від 22.01.2018 року по справі оголошено перерву до 23 січня 2018 року надано час для узгодження остаточної позиції по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін , свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 13.04.2010 року була прийнята ПАТ КБ «ПриватБанк» Сумська філія на посаду касира Напрямку переліку та інкасації грошових коштів згідно трудового договору. 01.09.2015 року звільнена за угодою сторін (ст.36 п.1 КЗпП України) (а.с.5). Згідно трудового договору № 19314556 від 13.04.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], позивач була прийнята на роботу строком на 1 рік на період з 13.04.2010 до 13.04.2011 рік (а. с. 99-101 т.1). Після закінчення строку дії договору, в зв'язку з продовженням фактичних трудових відносин та відсутністю заперечень сторін щодо його припинення, договір був автоматично продовжений на невизначений строк. Вказаний факт визнається сторонами та не оспорюється. Наказом № Э.SU-ГР-2012-134843 від 31.01.2012 р. [PERSON] було змінено графік роботи, з 01.02.2012 р. встановлено графік роботи № 347 - 11,5 - годинний робочий день, 2 через 2, початок роботи о 08:00 годині, закінчення роботи о 20:00 годині. Наказом № Э.SU-ГР-2012-19304318 від 02.02.2012 р. [PERSON] було змінено графік роботи, з 02.02.2012 р. встановлено графік роботи № 360 - 11,5 - годинний робочий день, 2 через 2, початок роботи о 08:00 годині, закінчення роботи о 20:00 годині. Наказом № Э.SU-ГР-2012-19322342 від 30.05.2012 р. [PERSON] було змінено графік роботи, з 01.06.2012 р. встановлено графік роботи № 460 - ковзкий, 3 через 3. Наказом № Э.SU-ГР-2012-19335552 від 31.08.2012 р. від 30.05.2012 р. [PERSON] було змінено графік роботи, з 01.09.2012 р. встановлено графік роботи № 549 - ковзкий, 2 через 2, 11,5 годинний робочий день. (а.с.129-135 т.1 ). Таким чином судом встановлено, що починаючи з 01.02. 2012 року [PERSON] працювала за змінним графіком роботи за спірний період з лютого 2013 року по дату звільнення [PERSON] було відпрацьовано 14 днів у святкові та неробочі дні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала разом з позивачем касиром в ПАТ КБ «ПриватБанк» з 2010 року в одній зміні 2 ночі (з 08 вечора до 8 ранку). Нічних змін приблизно 10. Відмічались у внутрішньо-банківській програмі через пароль. В систему можна було зайти на свою сторінку і зробити роздруківку за весь період роботи . Суд не може покласти в основу рішення покази вказаного свідка, оскільки документального підтвердження роботи в нічний час позивачем надано не було. Свідок не надав суду конкретних пояснень щодо розміру заробітної плати та різниці в розмірі оплати, щодо дат виходів позивача у нічні зміни у спірний період та загальної кількості відпрацьованих годин. Витребувані за клопотанням позивача табелі обліку робочого часу не містять доказів роботи позивача у нічний час. Позивач в обгрунтування своєї позиції посилалася на роздруковані нею табелі обліку робочого часу, які нею суду та відповідачу у справі не були подані у строк, визначений нормами ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відомості про час реєстрації працівників у програмному комплексі зберігаються на серверах банку протягом року, а тому станом на дату розгляду справи відомості про початок та закінчення роботи [PERSON] за весь спірний період збереглись лише частково- за серпень 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення трудових прав , позивачем та представником позивача в судове засідання надано не було . Що стосується посилання представника відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як встановлено в судовому засіданні в ПАТ КБ «ПриватБанк» впроваджена процедура ознайомлення працівників із загальною сумою заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати, сумою заробітної плати, що належить до виплати, з використанням електронних ресурсів банку. Вказаний факт визнаний сторонами в судовому засіданні і не оспорювався. Заробітна плата про стягнення якої ставить питання позивач у справі їй не нараховувалася в тому розмірі, на якому вона наполягає, тобто між сторонами наявний спір щодо її розміру. Суд вважає, що доводи відповідача щодо того, що позивач звернулась до суду після спливу трьохмісячного строку після звільнення та отримання розрахунку заслуговують на увагу.. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 23 ч.3 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. є похідною від вимоги позивача про стягнення заробітної плати за роботу у нічний час. Суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача вона зазнала значних моральних страждань, втратила нормальні життєві зв'язки і це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а відтак підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд не вбачає. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] необґрунтований, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю за необґрунтованістю. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed