Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачу звернулись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та суду пояснив, що він та [PERSON] з 1986 року та відповідно з 1998 року і по даний час користуються квартирою №7 в житловому будинку с.Щасливе Олешківського району Херсонської області, вул.Молодіжна, 10. Відповідно до даних сільради дане майно не перебуває на балансі, власники відсутні. Він та [PERSON] проживають та зареєстровані за даною адресою з народження. Їх батьки померли. Просить визнати за ним та [PERSON] право спільної сумісної власності власності на дану квартиру за набувальною давністю. Представник позивач позов підтримала. Від відповідача надійшла письмова заява, в якій не заперечують проти задоволення позову та просить розгляд справи провести за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний Кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч.4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 01 січня 2011 року. Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Враховуючи вищенаведене, те, що позивачі дійсно відкрито, безперервно, добросовісно більше 10 років володіють вказаною квартирою, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимим доказами, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved