Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач у квітні 2018 р. звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.05.2016 р. на автошляху Харків-Сімферополь 331 км. за участю автомобіля «Даф» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO-27А д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП. Вказаний напівпричеп на праві власності належить позивачу, застрахований відповідачем за договором страхування від 30.03.2016 р. На вимогу позивача, ПАТ «СГ «ТАС» сплатило страхове відшкодування в розмірі 106 949,49 грн. Не погоджуючись з отриманою сумою страхового відшкодування, на замовлення позивача, виготовлено звіт, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 349 093,92 грн. Фізичний знос деталей становить 153 584,22 грн., а тому, з урахуванням даного зносу, розмір страхового відшкодування складає 195 509,70 грн., розмір невиплаченої суми страхування становить 61 822,84 грн. При зверненні до відповідача з вимогою проведення перерахунку страхового відшкодування та здійснення невиплаченої суми, позивач отримав відмову. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 61 822,84 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 5 000,00 грн., інфляційне збільшення за період прострочення в розмірі 15 307,13 грн., 3 % річних - 3 178,52 грн. Ухвалою суду від 14.05.2018 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 43-44). У відзиві на позовну заяву від 04.06.2018 р. ПАТ «СГ «ТАС» зазначив, що згідно звіту від 08.07.2016 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу відповідача становить 130 368,49 грн., яку відповідач сплатив на підставі платіжних доручень. Відповідно до п. 14.2.1 договору страхування, вартість ремонту транспортного засобу розраховується, виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку. Розмір матеріального збитку, відповідно до звіту, на який посилається позивач, як на підставу позовних вимог, визначено станом на 29.07.2016 р., що не є датою настання страхового випадку. Витрати за автотоварознавче дослідження відносяться до непрямих збитків, які страховиком не підлягають відшкодуванню. Вимога щодо стягнення 3 % річних та збитків від інфляції є необгрутованими та безпідставними, позовні вимоги задоволеню не підлягають. Відповідь на відзив позивач в установлентий термін суду не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить напівпричеп SCHMITZ SKO-27А д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію трансопртного засобу від 29.03.2016 р. (а.с. 9). 30.03.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, об'єктом страхування якого є напівпричеп SCHMITZ SKO-27А д.н.з. [NUMBER] (а.с. 10-15). 25.05.2016 р. [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про настання події - ДТП, що мала місце 23.05.2016 р. о 06:30 на автошляху Харків-Сімферополь 331 км. (а.с. 16-19). Відповідно до звіту №60-Д/21/0 від 08.07.2016 р., вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ з урахуванням фізичного зносу запчастин без урахування ВТВ, складає 130 368,49 грн. Дата оцінки становить 06.07.2016 р. (а.с. 50-56). 19.07.2016 р. та 02.12.2016 р. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 133 686,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 72-73). Не погоджуючись з вказаним розміром відшкодування, на вимогу позивача, складено звіт №142/16 від 29.07.2016 р., відповідно до висновку якого, ринкова вартість прицепу SCHMITZ SKO-27А д.н.з. [NUMBER] на момент проведення дослідження становить 533 665,67 грн., вартість матеріального збитку по факту завдання пошкоджень прицепу, без врахування ВТВ в результаті ДТП, складає 180 190,47 грн. В описовій частині звіту зазначено, що вартість відновлювального ремонту становить 349 093,92 грн. (а.с. 20-27). Позивач просить стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 349 093,92 грн. - 153 584,22 грн. (фізичний знос деталей) - 133686,86 грн. (виплачену суму страхового відшкодування) = 61 822,84 грн. Також позивач просить стягнути витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 5 000,00 грн., інфляційне збільшення за період з 16.07.2016 р. по 02.04.2018 р. в розмірі 15 307,13 грн., 3 % річних за період з 16.07.2016 р. по 02.04.2018 р. - 3 178,52 грн. Встановлені судом факти свідчать, що між сторонами виник спір про стягнення страхового відшкодування та пов'язаних виплат. При вирішенні спору суд виходить з положень ЦК України та вимог Закону України «Про страхування». Пунктом 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути: страхування наземного транспорту (крім залізничного) (п. 6 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про страхування». Частиною 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Пунктом 14.2.1 визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 110 календарних днів з моменту настання страхового випадку). Встановлено, що страховий випадок мав місце 23.05.2016 р., висновок про вартість матеріального збитку за замовленням відповідача складено 08.07.2016 р. з датою оцінки 06.07.2016 р., за висновком якого вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ складає 130 368,49 грн. Вказану суму відповідач сплатив в повному обсязі позивачу. Вказаний розмір страхового відшкодування суд визнає таким, що встановлений відповідно до вимог чинного законодавства, умов договору добровільного страхування від 30.03.2016 р., належно проведеного звіту від 08.07.2016 р. Вимогу позивача про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування за звітом від 29.07.206 р. суд не приймає до уваги, оскільки він проведений за цінами станом на момент дослідження, тобто станом на 29.07.2016 р., що суперечить вимогам договору добровільного страхування від 30.03.2016 р. Прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування страхового відшкодування, встраховиком допущено не було. Витрати за проведення звіту не підлягають стягненню відповідно до укладеного між сторонами договору добровільного страхування, відповідачем прав та обов'язків позивача не порушено. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову задоволення позовних вимог, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: dismissed