Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої:заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 60 849,43 грн.; 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5877,93 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №06/1603К-07 від 07.09.2007 року в розмірі 2012,23 доларів США; пеню в розмірі 63 773,17 грн. А також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2739,91 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») було укладено кредитний договір №06/16603К-07 згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 7200,00 доларів США під 13,45% річних. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2010 року у справі №2п-3456/10 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 65 429,49 грн., судовий збір у розмірі 655,00 грн. та 120,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Оскільки вказане рішення суду не виконано, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Як випливає із матеріалів справи, 07.09.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») було укладено кредитний договір №06/16603К-07 згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 7200,00 доларів США під 13,45% річних. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним договором, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2010 року у справі №2п-3456/10 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 65 429,49 грн., судовий збір у розмірі 655,00 грн. та 120,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 82 КПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на час звернення ПАТ «Універсал Банк» із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №06/16603К-07 від 07.09.2007 року не погашена, рішення суду не виконано. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором №06/16603К-07 від 07.09.2007 року (розрахунок суми заборгованості без урахування суми, присудженої згідно рішення суду №2п-3465/10) станом на 01.12.2017 року заборгованість становить 4360,64 долари США, в тому числі: 2012,23 долари США - відсотки; 2348,41 долари США - пеня (пеня розрахована за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 01.12.2017 27,155849 грн. за 1 дол.США становить 67 773,17 грн.). Згідно з Розрахунком інфляційних втрат: індекс інфляції за наростаючим підсумком з жовтня 2014 року по жовтень 2017 року становить 1,93, відтак позивачем нарахована сума інфляційних втрат у розмірі 60 849,43 грн. (65 429,49х1,9-65 429,49). Згідно з Розрахунком 3% річних (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України), сума санкцій за період з 30.10.2014 по 30.10.2017 рр. становить 5877,93 грн. (65429,49х3%:366х1096). Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Таким чином, законодавство України передбачає обов'язок боржника добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відтак, позов в частині стягнення заборгованості у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 60 849,43 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5877,93 грн. підлягає до задоволення. Що стосується вимог банку про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №06/1603К-07 від 07.09.2007 року в розмірі 2012,23 доларів США за та пені в розмірі 63 773,17 грн., то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні таких з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на те, що Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» було пред'явлено до позичальника [PERSON] вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, які були задоволені Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2010 року у справі №2п-3456/10, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленій у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (14-10цс18). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог З відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 60 849,43 грн.; 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5877,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були заявлені в розмірі 183 660,66 грн., задоволено вимоги в розмірі 66 727,36 грн., що складає 35,53%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000,91 грн. На підставі та

Outcome: partial