Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. При вирішенні питання про поважність їх неявки в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка позивача чи його представника без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про можливість розгляду справи без їх участі, а також заперечував проти уточненого позову у повному обсязі, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, тому проси суд відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що 30 липня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №663. Проте, 31 жовтня 2011 року вказаний шлюб було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. За період шлюбу подружжям було спільно набуте майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2005 року серії ВСЕ №676435, укладеного між [PERSON] (як продавцем) та [PERSON] (як покупцем). Як встановлено у судовому засіданні, вищевказаний будинок до теперішнього часу не добудований та не введений в експлуатацію у визначений законом порядку. Таким чином, у зв'язку з не введенням спірного будинку в експлуатацію і, як наслідок, не проведення його державної реєстрації, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є будівельні матеріали, які використані та знаходяться в незавершеному будівництвом будинку. Так, відповідно до ст.ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Разом з цим, згідно вимог ч.ч.2,3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Необхідність прийняття закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, передбачена ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування». Отже, позивач та відповідачка до завершення будівництва (створення майна) є власниками матеріалів та обладнання, що використовувалося для створення незавершеного будівництвом будинку за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] поділ зазначеного майна шляхом його продажу та розподілу отриманих грошових коштів між сторонами, оскільки суд позбавлений можливості визначити ринкову вартість даного майна без проведення відповідної судової будівельно-технічної експертизи. У свою чергу ні позивач, ні відповідачка з клопотаннями про проведення такої експертизи не зверталися, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, суд вважає що позивачем в уточненій позовній заяві невірно обраний спосіб захисту своїх прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed