Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. [PERSON] отримує послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг по договору від відповідача не надходило. Відповідач, в порушення умов договору та вимог законодавства, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 року по 31.10.2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 6 671 грн. 50 коп. Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на його користь, крім заборгованості за надання послуг, 3% річних у розмірі 731 грн. 94 коп. та інфляційні втрати в розмірі 4 000 грн. 55 коп. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому погоджується з тією обставиною, що з 05.08.2014 року позивачем надавалися послуги з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення на підставі публічного договору, разом з тим не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, через їх необґрунтованість, а також подав заяву про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримує послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , даний факт відповідачем не заперечується. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом статей 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а.с. 7). Даним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що в разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1. договору про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач у поданих до суду запереченнях та відзиві на позов, не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що Договір приєднання, на який посилається позивач, як на джерело виникнення прав та встановлення обов`язків, втратив чинність і не може бути підставою для нарахування заборгованості з січня 2017 року. Крім того, відповідач посилається на те, що поданий позивачем розрахунок заборгованості є некоректним та відображені у ньому суми боргу не відповідають дійсному стану виконання відповідачем обов`язку щодо сплати за отримані послуги з водопостачання і водовідведення, оскільки заборгованості по сплаті за спожиті послуги в нього немає і не було. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем 16.06.2020 р. надано до суду відповідь на відзив, в якому вказує на те, що 01.07.2014 р. по 01.01.2017 р. нарахування відповідачу проводилося згідно п. 11 Правил № 630, оскільки до моменту укладання Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 01.07.2017 р. інформація про наявність приладів обліку по особовому рахунку [NUMBER] відповідачем не надавалася. Покази приладу обліку в період з 01.01.2017 р. по теперішній час надаються відповідачем нерегулярно, у зв`язку з чим рахунки за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі відповідача, формуються за середніми показниками. Крім того, позивачем надано суду новий розрахунок заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та відведення холодної та гарячої води за період з 01.07.2014 р. по 31.10.2019 р., згідно якої заборгованість відповідача становить 3 798 грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 731 грн. 97 коп., інфляційні витрати 4 000 грн. 55 коп. Разом з тим, позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, в обґрунтування нового розрахунку заборгованості, а також доказів надання вищевказаних послуг у зазначених розмірах, з огляду на те, що відповідач заперечує позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності до спору, з огляду на те, що позивач просить суд стягнути з них борг з 01.07.2014 року. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 18.12.2019 р. Відповідно до заявлених вимог ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» просить суд стягнути з відповідача заборгованість, починаючи з 01.07.2014 р. Однак, позивачем при зверненні до суду не наведено жодних підстав, які б обґрунтовували поважність пропуску строку, встановленого ст. 257 ЦК України, для звернення до суду з даними вимоги та не заявлено про їх поновлення. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.07.2014 р. по 17.12.2016 р., позивач не довів належними доказами наявність такої заборгованості у відповідача. Таким чином, звертаючись з даним позовом про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, позивач не довів, що така заборгованість дійсно існує, що вона утворилася саме у зазначеному розмірі. Зважаючи на такі обставини, суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості, співставити період нарахування такої заборгованості з періодом, встановленим судом, за який позивач має право порушувати питання про стягнення заборгованості. Недоведеність правильності суми нарахування основної заборгованості, тягне за собою неможливість задоволення похідних вимог - про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак і про відмову у їх задоволенні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed