Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне товариство комерційний банк ( ПАТ КБ) «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.06.2008 р., у звязку з невиконанням з її сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 31.10.2017 року, існує заборгованість - 106980,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2722,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 93840,13 грн., заборгованості за пенею 5085 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф 250 грн. (фіксована частина), 5082,39 грн.- штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1604,70 грн. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала свої письмові заперечення, в яких стверджує, що ліміт встановлено в сумі 250 грн.,тому кредитна заборгованість не може складати 3800 грн.,позивачем не встановлено дату проплати останнього внеску для встановлення можливої перерви у строку позовної давності, вимоги про стягнення неустойки предявлені за більший позовної давності термін, не надані докази про порушення умов договору. Крім того, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 13.06.2008 р.[PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач в день підписання анкети-заяви про приєднання, ознайомлений з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту. Також в довідці прямо зазначені фінансові умови надання платіжної карти, приклади розрахунку суми плати за користування кредитними коштами . Відповідно до п. 3.1 «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у памятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Пунктом 3.2 «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку даних документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку . Відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно з п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком. За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3800 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Проте у довідці про умови кредитування штраф за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів визначений у розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову. Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня, що складається з базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення + 1% від заборгованості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з наданого банком розрахунку , заборгованість за договором б/н від 13.06.2008 р. станом на 31.10.2017 р. складає 106980,17 грн. , яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2722,65 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 93840,13 грн., заборгованості за пенею 5085 грн., а також штрафи-250 грн. (фіксована частина), 5082,39 грн.- штраф (процентна складова). Таким чином, при процентній ставці по кредиту до 31.08.2014 р. -30 %, з 01.09.2014 р. -34,8 %, з 01.04.2015 р. -43,20%, проценти, нараховані Банком, майже в 34 рази перевищує заборгованість за кредитом. Так, починаючи з 30.04. 2014 р. поточна заборгованість згідно розрахунку, складає 695,90 грн. прострочена-2026,75, а всього 2722,65 грн. , проте розмір нарахованих процентів щомісяця збільшується та досягає 6422,85 грн. на місяць. З огляду на викладені обставини, сума щомісячних нарахувань процентів на прострочену заборгованість, яка мала з квітня 2014 р. однакову суму-2026,75 грн., неспівмірно поступово збільшувались, шо не відповідає умовам договору, прозорості та зрозумілості таких нарахувань, перетворюється на непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Приймаючи на уваги недоведеність правомірності нарахування процентів за користування кредитом, суд відмовляє у зазначений частині позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 93840,13 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позовної заяви, заборгованість за кредитом у загальній сумі 2722,65 грн. не погашена. Доводи відповідача щодо закінчення строку дії платіжної картки суд відхиляє, оскільки п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачає дію договіру на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Необгрунтованими суд вважає посилання [PERSON] на невідповідність суми кредитного ліміту-250 грн. розміру кредиту-3800 грн. та заборгованості-2722,65 грн. Як зазначено у п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Таким чином, без згоди відповідача , Банком збільшено кредит до 3800 грн., а через часткове погашення заборгованості [PERSON], що випливає з наданого розрахунку, залишок становить 2722,65 грн. Банком нарахована пеня за період з 05.11.2012 р. по 31.10. 2017 р. в сумі 5085 грн. Статтею 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 05.12.2017 р., він має право на стягнення пені, нарахованої в період з 05.12.2016 р. до 31.10.2017 р., тобто за 11 місяці, з розрахунку 100 грн. на підставі Умов та правил надання банківських послуг , тобто 1100 грн. В Умовах та правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 250 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у\~ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони\~Основним Законом України\~є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 5082,39 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial