Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач у лютому 2019 року звернувся до суду із позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 287/1-463 від 22.05.2007 року в сумі 725 039,01 грн., на користь АТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та примусово виселити відповідачів з вказаного житлового будинку. Свої вимоги мотивували тим, що 22.05.2007 року між банком «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 287/1-463, за умовами якого відповідач отримала кредит на купівлю житлового будинку, який зобов`язалась повернути частинами та сплатити відсотки за користування кредитом згідно договору. Умови договору [PERSON] належним чином не виконувала і станом на 22.03.2016 року заборгованість за вказаним кредитним договором становила 725 039,01 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 170 477,53 грн., заборгованості по відсоткам 261 581,49 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 89 917,43 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 89 676,58 грн., інфляційних витрат за кредитом 56 769,02 грн., інфляційних витрат за відсотками 56 616,96 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язання між «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 22.05.2007 року укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно адресної довідки у вказаному будинку зареєстровані відповідачі. Представниками банку на адресу відповідача направлені письмові вимоги про звільнення даного житлового будинку, однак в добровільному порядку звільнити приміщення відмовляються. З метою захисту майнових прав змушені звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за місцем реєстрації. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні просила в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відмовити у задоволенні позову. Оскільки відповідачі не повідомили про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подали відзив на позов та представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що 22.05.2007 року між банком «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір кредиту № 287/1-463, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 180 000 грн. на купівлю житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21.05.2027 року (а.с. 7-10). З метою забезпечення виконання зобов`язання 22.05.2007 року [PERSON] уклала з банком «Укрсоцбанк» іпотечний договір №1, яким передала в іпотеку житловий будинок, розташований на неприватизованій земельній ділянці, загальною площею 78,0 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-14). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2007 року; вартість предмету іпотеки становить 212 000 грн. [PERSON] зобов`язання по договору належним чином не виконувала та станом на 22.03.2016 року заборгованість за кредитним договором № 287/1-463 від 22.05.2007 року становила 725 039,01 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 170 477,53 грн., заборгованості по відсоткам 261 581,49 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 89 917,43 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 89 676,58 грн., інфляційних витрат за кредитом 56 769,02 грн., інфляційних витрат за відсотками 56 616,96 грн. Розмір заборгованості у вказаному розмірі підтверджено і в рішенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/1593/16-ц від 14.12.2016 року, яке набрало законної сили 30.01.2017 року (а.с. 77-78). На підставі зазначеного рішення виданий виконавчий лист (а.с. 79), однак заборгованість не погашена. Згідно копії паспорту [PERSON] (а.с. 74-76) та довідки ЦНАП Новоград-Волинської міської ради боржник [PERSON] має п`ять дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 10.01.2019 року представниками банку на адресу відповідачів направлена письмова вимога про добровільне погашення наявної заборгованості, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також пропозиція добровільно звільнити предмет іпотеки, що стверджується копіями поштових повідомлень (а.с. 84-86). Стосовно вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Стаття 33 ЗУ «Про іпотеку» визначає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ця норма дублюється і у статті 4 укладеного між сторонами іпотечного договору № 1. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов`язання та зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги, що сума заборгованості по кредиту становить 725 039,01 грн., а вартість предмету іпотеки відповідно до п.1.2 договору іпотеки становить 212 000 грн. (а.с. 68), тобто сума заборгованості за кредитом є співмірною з вартістю іпотечного майна. Також є доведеним факт неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору № 287/1-463 від 22.05.2007 року, розмір заборгованості по договору встановлений рішенням суду, що набрало законної сили, тому судом встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Стосовно вимог про примусове виселення відповідачів з житлового приміщення, що є предметом іпотеки, то суд аналізує наступні норми права. За змістом статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя цієї статті регулює порядок виселення громадян. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. На час розгляду справи відповідачі в добровільному порядку не звільнили житловий будинок по [ADDRESS] . Оскільки відповідачі отримали вимогу банку про виселення і після 30 днів не виселились в добровільному порядку та не надали доказів, що вони є наймачами та членами їх сімей, відповідачі зобов`язані звільнити будинок по [ADDRESS] Так як житловий будинок по [ADDRESS] придбаний відповідачем [PERSON] за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення, тому вимоги позивача про примусове виселення відповідачів з предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення ґрунтуються на положеннях закону підлягають задоволенню у повному обсязі. Також суд стягує з відповідачів в дольовому порядку судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України 7851,81 грн. та 1921 грн. судового збору, тобто по 1396,12 грн. з кожного.

Outcome: approved