Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 02 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір б/н, згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30.09.2013 року має заборгованість - 22447 грн. 97 коп., яка складається з наступного: 5227 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 15675 грн. 62 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1045 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова). Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 22447 грн. 97 коп. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача Маякова І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та підтвердила доводи, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав надавши суду письмове заперечення проти позову в якому позові вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, просив суд застосувати вимоги ст.. 257 ЦК України. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії Договору б/н (а.с.9-12) видно, що 02 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір б/н , згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.11). У зв'язку з зазначеними порушеннями та зобов'язаннями даного кредитного договору відповідач [PERSON] станом на 30 вересня 2013 року має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» - 22447 грн. 97 коп., яка складається з наступного: 5227 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 15675 грн. 62 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1045 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-7). Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України - строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, згідно ст. 252 ЦК України Згідно до ст. 256 ЦК України, особа звертається до суду з вимогами про захист свого цивільного права та інтересів на протязі строку позовної давності. Згідно п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона, є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, з визначеним строком виконанням перебіг строку позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право пред'явити вимогу про його виконання боржником. Відповідно до рішення № 1214/8830/2012 провадження № 22ц/782/2808/13 від 24 липня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області при перегляді рішення міського суду у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача про стягнення заборгованості, встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому як міський суд виніс не вірне рішення про задоволення вказаного позову. У зв'язку з чим, апеляційним судом Луганської області дане рішення було скасоване та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку звернення до суду. Крім того, відповідно до постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (по цивільній справі № 6-116 цс 13) правова позиція є такою - відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які впливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність строком в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України. Договором позовна давність між сторонами не збільшувалась. Роз'яснення п. 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки строк кредиту у три роки сплив, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до вимог ст.. 257 ЦК України. На підставі викладеного

Outcome: dismissed