Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Оселя» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 10038 (десять тисяч тридцять вісім) гривень 82 копійок з яких: - 7041 (сім тисяч сорок одна) гривня 33 копійки заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій; - 77 (сімдесят сім) гривень 81 копійок - 3% річних від суми боргу; - 1091 (одна тисяча дев'яносто одну) гривню 68 копійок - інфляційні витрати; - 450 (чотириста п'ятдесят ) гривень 00 копійок - витрати на правову допомогу - 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок - сума судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, але заперечував щодо застосування строків позовної давновності, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, представник відповідача за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за відсутності позивача, а також застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 358 від 17.08.2001 р. товариству з обмеженою відповідальністю «Оселя» з 01.09.2001 р. було передано на обслуговування житлові будинки згідно переліку, вказаного в рішенні, що їх обслуговувало КЖЕП «Оріон», в тому числі і будинок [ADDRESS]. В 2009 р. КЖЕП «Оріон», як балансоутримувач, передало житлові будинки на баланс управлінню житлового господарства міської ради м. Дніпродзержинська. 14 грудня 2009 р. між ТОВ «Оселя» та управлінням житлового господарства укладено новий договір про передачу на утримання і ремонт житлових будинків і прибудинкової території правобережної частини міста відповідно до переліку. ТОВ «Оселя» надавало та продовжує надавати послуги з обслуговування будинків і споруд та прибудинкової території відповідно до переліку послуг та цін на послуги, прийнятих та затверджених рішеннями виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, в тому числі від 25.07.2008 р. № 642. Таким чином, ТОВ «Оселя», як балансоутримувач будинку [ADDRESS] у м. Дніпродзержинську, згідно до вимог п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. 24.12.2015 року між ТОВ «Оселя», як Виконавцем, і [PERSON], як квартиронаймачем квартири [ADDRESS], укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 5- 6). Проте, [PERSON] являються безпосередніми споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових, та впродовж багатьох років не виконують своїх зобов'язань щодо щомісячного внесення плати за надані їм послуги, внаслідок чого утворився борг на суму 7041,33 грн. за період з 01.01.2013 р. по 01.01.2016 р. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Проте [PERSON], як сторона по договору, впродовж 2-х років не виконує своїх зобов'язань щодо щомісячного внесення плати за надані їй послуги, внаслідок чого утворився борг на суму 7041 (сім тисяч сорок одну) гривню 33 копійки за період з 01.01.2013 року по 01.01.2016 року, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 8-9). Згідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до тарифів затверджених рішенням Виконавчого комітету міської ради від 25.07.2008 року (а.с. 18), позивачем проводилися нарахування сум за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що підтверджено розрахунком (а.с. 9-10). Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, з урахуванням укладеного з ТОВ «Оселя» договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 24.12.2015 року. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 24.12.2015 року між ТОВ «Оселя», як Виконавцем, і [PERSON], як квартиронаймачем квартири [ADDRESS], укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період по грудень 2015 року включно. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Оселя» підлягають задоволенню саме за період з 24.12.2015 року, тобто з дня укладення з відповідачем договору, по 31.12.2015 року - строк по який позивач прохає задовольнити свої позовні вимоги. Таким чином з [PERSON] на користь ТОВ «Оселя» підлягає стягненню18,56 грн., виходячи з розміру суми, що нараховується за один день надання послуг - 2,32 грн., та 8 днів прострочення сплати такого боргу за період з 24.12.2015 року по 31.12.2015 року включно. У п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Але, як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 13.07.2015 року (а.с. 11), позивачем укладено договір з приватним підприємцем на виконання послуг, що не є особою, яка має статус адвоката або іншого спеціаліста в галузі права, яку суд в передбаченому ч. 1 ст. 56 ЦПК України порядку допустила до участі у справі, а тому в розумінні ст.ст. 84, 88 ЦПК України, ці вимоги на відшкодування понесених позивачем витрат - не підлягають задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача судового збору, та такий збір підлягає стягненню на користь ТОВ «Оселя» пропорційно задоволених позовних вимог та складає 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 75 копійок. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial