Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

ПрАТ «ПРОСТО - страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 80234,30 грн. витрат по виплаті страхового відшкодування та 1378,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2015 між ПрАТ «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PKSI № 1500212 майнових інтересів власника автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] . 04.03.2016 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] сталося ДТП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2016 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР [PERSON] . Відповідно до рахунку № 01265 від 09.03.2016 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] становить 82900,71 грн. 09.03.2016 [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО - страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 4845 від 17.03.2016 ПрАТ «ПРОСТО - страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 80234,30 грн. Тому позивач просить у порядку зворотної вимоги (регресу) стягнути з відповідача витрати страхової компанії пов`язані з страховим випадком. Ухвалою від 09.04.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся завчасно, належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01.04.2015 між ПрАТ «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PKSI № 1500212 майнових інтересів власника автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2018, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] 04.03.2016 року о 18 год. 20 хв. в м. Києві по Наддніпрянському шосе, керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] при зміні напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 1.5., 2.3 б), 10.1 ПДР України. Відповідно до рахунку № 01265 від 09.03.2016 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] становить 82900,71 грн. 09.03.2016 [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО - страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 4845 від 17.03.2016 ПрАТ «ПРОСТО - страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 80234,30 грн. 27.03.2017 під час судового засідання, при розгляді справи Дарницьким районного суду м. Києва Муджірішвілі С.О. було подано заперечення проти позову, відповідно до якого він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові в повному обсязі, оскільки вважає, що при огляді пошкодженого в ДТП автомобіля «Ford Focus» та його оцінці було порушено п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», а саме огляд та оцінка здійснювалися без його присутності. Також зазначив, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ « СК «НОВА», на що було надано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 2725044. Відповідно до наданого відповідачем полісу строк його дії з 09.11.2015 до 08.11.2016 включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., розмір франшизи 0,0 грн. Згідно з ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно з ст.993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Щодо особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, суд вважає, що суб`єктом, який має задовольнити вимоги позивача, є страховик відповідача тобто ПрАТ « СК «НОВА» в межах ліміту страхової відповідальності. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільні правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхово відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 грн. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Судом встановлено,що відповідно до страхового полісу серії АЕ № 2725044 страховиком відповідача є ПрАТ « СК «НОВА». Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже суд дійшов висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги,передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Такого висновку дійшла 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18. Доводи відповідача про те, що він не був присутнім при огляді та оцінці автомобіля потерпілого не заслуговують на увагу, оскільки виклик відповідача для участі в огляді транспортного засобу та його присутність при огляді не є обов`язковими (п. 5.1, 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів»). За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що з [PERSON] на користь ПрАТ «ПРОСТО - страхування» підлягає стягненню різниця, яка перевищує ліміт відповідальності страховика тобто 30234,30 грн. ( 80234,30 - 50000,00 = 30234,30). Що стосується решта позовних вимог суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з вищезазначених підстав. Щодо судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн., які були понесені позивачем та документально підтверджені, то вони відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення 80234,30 грн., а до задоволення підлягає сума в розмірі 30234,30 грн., що становить 37,68 % від заявлених вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 519,23 грн. (1378,00 грн. х 37,68%), які слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial