Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з будинку № 48 по вул. Правдинська в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, який належить на праві власності позивачеві відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, виданого виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 28 січня 2000 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі проживають в даному будинку без укладення договору найму, їм неодноразово пропонувалось викупити будинок, яким вони користуються, але дана пропозиція відповідачами залишилась без розгляду. На даний час Правдинський робітничий кооператив проходить процедуру ліквідації і належні на праві власності основні засоби продаються. З метою реалізації даного будинку членами кооперативу прийнято рішення про виселення [PERSON] та [PERSON] з будинку по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області. Оскільки вони в добровільному порядку не звільнили будинок, звернулися до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідачі вселилися в будинок по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області на підставі ордеру, виданого виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області у 1990 році і проживають по даний час. Будинок є власністю робітничого кооперативу відповідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області. Робітничим кооперативом неодноразово пропонувалось відповідачам придбати будинок, в якому вони мешкають, а також уклати договір найму житлового приміщення, але відповіді від відповідачів не отримали. На даний час Правдинський робітничий кооператив ліквідується і все майно продається. Оскільки мешканці будинку відмовились викупити будинок або виселитись в добровільному порядку, то прийнято рішення Правдинським робітничим кооперативом про реалізацію його іншим особам за 300000 гривень, у звязку з чим звернулися до суду про виселення відповідачів з будинку, який перебуває у їх користуванні. Крім того, вважає, що відповідачі мають намір отримати будинок у власність безкоштовно, а посилання на відсутність коштів є безпідставними, тому що вони продали батьківський будинок. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачі вселилися та проживають в будинку по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області на законних підставах, сплачують квартирну плату, приймали безпосередню участь в будівництві будинку як власними коштами так і власною працею. Прожили в будинку близько 27 років і весь цей час підтримували будинок в належному для проживання стані. За відсутності коштів не мали можливості його придбати, але ліквідація власника житла не є підставою для виселення користувачів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та підтримала думку представника. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У судовому засіданні встановлено, що Правдинський робітничий кооператив зареєстрований у 1993 році, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.7). З статуту Правдинського робітничого кооперативу слідує, що це споживче товариство, створене на засадах добровільного членства і взаємодопомоги з метою спільного господарювання. Обєктами права власності споживчого товариства є майнові комплекси, будівлі, споруди, машини, устаткування, та інше. Субєктами права власності споживчого товариства є його пайовики, трудові колективи підпорядкованих йому підприємств і організацій, а також саме споживче товариство як юридична особа. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обовязкового пайового, грошових та інших внесків, а також нарахованих на них дивідентів. У разі ліквідації споживчого товариства його майно, що залишилося після сплати членами споживчого товариства пайових і інших внесків, їх частки в майні споживчого товариства та дивідендів на них, розрахунків з оплати праці, виконання зобовязань перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, розрахунків із спілкою, членом якої є споживче товариство, розподіляється між членами споживчого товариства. Першочергове право викупу майна основного фонду надається трудовому колективу споживчого товариства ( а.с.а.с. 61-67) Відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, форма власності - колективна. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 20 січня 2000 року № 6 ( а.с. 12). Право власності Правдинського робітничого кооперативу на житловий будинок по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 8). Земельна ділянка площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області перебуває у комунальній власності ( а.с. а.с.9-10). Відповідно технічного паспорта на домоволодіння по вул. Правдинській, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, власник - Правдинський робітничий кооператив, домоволодіння складається з житлового будинку, сараю, погріба, обнесений огорожею. Жила площа будинку - 58 кв.м., загальна площа 103,4 кв.м. (а.с. а.с. 13-14). 02 серпня 1990 року Кириківською селищною радою Великописарівського району Сумської області видано ордер на жиле приміщення №02 [PERSON] на сімю з трьох чоловік: [PERSON], [PERSON] Жилий будинок складається з чотирьох кімнат жилою площею 61,1 кв.м. по вул. Правдинській, 48. В ордері зазначено, що він є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення та дійсний протягом 30 днів (а.с. 69). Рішенням виконавчого комітету Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області № 72 від 02 серпня 1990 року затверджено рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Правдинського робкоопу про надання житлової площі [PERSON] та членам її сімї з зняттям з квартирного обліку (а.с. 70). Правдинським робітничим кооперативом неодноразово направлялись повідомлення [PERSON] про необхідність укладення договору найму житлового приміщення (а.с. а.с. 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 23). У 2003 році [PERSON] було запропоновано викупити будинок, в якому вона мешкає, по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області (а.с. 24). Крім того, пропозиція викупити будинок [PERSON] надходила в 2013 році (а.с. 25). 02 квітня 2014 року [PERSON] було запропоновано викупити будинок по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області або звільнити його у звязку з ліквідацією робітничого кооперативу (а.с. 26). 07 грудня 2015 року [PERSON] було повідомлено про ліквідацію Правдинського робітничого кооперативу, а також запропоновано придбати будинок або звільнити його, оскільки все майно продається (а.с. 27). Пропозиція викупити будинок надходила [PERSON] в 2016 році (а.с. 28). Відповідно до витягу з протоколу №1 загальних зборів пайовиків Правдинського робітничого кооперативу від 15 серпня 2016 року пайовики вирішили продати будинок по вул. Правдинська, 48 за 300000 гривень (а.с.113). Допитана в ході судового засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно [PERSON] працювала в робітничому кооперативі. На земельній ділянці, яка виділена під будівництво, було побудовано 6 будинків робітничим кооперативом. Рішення про будівництво прийнято загальними зборами та визначено кількість будинків і хто з працівників буде проживати в них. Після закінчення будівництва прийнято рішення про надання будинків. Пізніше, будинки були продані, оскільки не підлягали приватизації. Один будинок за 35\~000 гривень, один за 80000 гривень, одна сімя викупила будівельні матеріали, так як будинок не був побудований, а сімї [PERSON] та [PERSON], починаюючи з 90-х років, відмовляються придбати будинок у власність. У зязку з ліквідацією робітничого кооперативу проведено дооцінку основних засобів. Вартість будинків складає 120000 гривень, але на зборах пайщиків вирішено продати будинки по 300000 гривень, за реальну їх вартість. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є членом робітничого кооперативу з 1994 року. Йому відомо, що на балансі в робітничому кооперативі є житлові будинки по вул. Правдинська, №48 та №50 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, в яких проживають сімї [PERSON] та [PERSON] За рішенням зборів робітничого кооперативу інші будинки було продано. У 2015 році було прийнято рішення ліквідувати робітничий кооператив, а майно продати. Встановлена балансова вартість 120000 гривень, але вирішили продати за 12000 доларів. Він нещодавно придбав будинок за 6000 доларів, який є меншим та побудований значно раніше, оскільки проживає у відомчому житлі. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] мали можливість протягом цього часу викупити свої будинки зі знижкою або придбати собі інше житло. Будинок, в якому проживає сімя [PERSON], находиться на балансі робітничого кооперативу. Давши аналіз дослідженим в ході судового розгляду доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Констинуції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власнність або взяти в оренду. [PERSON] України «Про споживчу кооперацію» слідує, що споживча кооперація в Україні - це добровільне об'єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану. Вона здійснює торговельну, заготівельну, виробничу та іншу діяльність, не заборонену чинним законодавством України, сприяє соціальному і культурному розвитку села, народних промислів і ремесел, бере участь у міжнародному кооперативному русі. Споживча кооперація незалежна у своїй діяльності від органів державної влади, політичних партій та громадських організацій. Забороняється будь-яке втручання, що може обмежувати права споживчої кооперації або перешкоджати їх здійсненню, якщо це не передбачено законом. Відповідно ст.9 [PERSON] України «Про споживчу кооперацію» власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Вона складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обов'язкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Правовідносини між сторонами виникли у 1990 році, тобто з моменту вселення відповідачів в будинок по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області. Підставою для вселення був ордер, виданий виконкомом Кириківської селищної ради відповідно до рішення адміністрації та профспілкового комітету Правдинського робітничого кооперативу про надання житлового приміщення сімї [PERSON], що відповідає вимогам ст. 58 ЖК України. Стаття 61 ЖК України зазначає, що користування жилим приміщенням у будинках державного та громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Зі ст. 277 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) слідує, що договір найму житлового приміщення в будинках державного та громадського фонду здійснюється у відповідності з договором найму житлового приміщення, укладеним між наймодавцем - житлово- експлуатаційною організацією (а при її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Положення даної статті відповідає вимогам ч.2 ст.61 ЖК України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сімї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом України, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. На час виникнення правовідносин діяв Типовий договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду в Українській РСР, який затверджений [PERSON] Міністрів Української РСР від 11 серпня 1988 року № 243, що втратив чинність у 1998 році у звязку з затвердженням [PERSON] Кабінету Міністрів України від 22 червня 1998 року №939 Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. Сторонами не надано доказів, які б свідчили про укладення договору найма житлового приміщення на час виникнення правовідносин. Як слідує з матеріалів справи питання про укладення договору найму житлового приміщення стало після набрання чинності ЦК України 2004 року, де міститься глава 59 найм (оренда) житла. Відповідно Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З ст. 62 ЖК України слідує, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу РСР і Української РСР. У той же час наймачем та наймодавцем погоджено плату за користування житлом, комунальні послуги, проведення поточного ремонту, про що свідчить квитанція про внесення плати за користування житлом, рішення зборів пайовиків про розмір, порядок та строки її сплати. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. У ст. 116 ЖК України зазначено, що виселення громадян без надання іншого жилого приміщення можливе, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Інші підстави ЖК України не визначені. Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст.16, ч. 1 ст.20 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки ліквідація власника житла не передбачена законодавством як підстава для виселення, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed