Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Хлібодар звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати поновленим договір оренди землі, укладений між [PERSON] та товариством, який зареєстрований у Знамянському відділі КРФ ДП „ЦДЗК 17.11.2004 року за № 822 і визнати укладеною додаткову угоду до вказаного договору. Вказує, що товариство, як орендар земельної ділянки, на протязі всього строку дії зазначеного договору оренди землі належним чином виконувало умови договору, використовувало орендовану земельну ділянку виключно за цільовим призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва дотримуючись при цьому вимог земельного та екологічного законодавства та згідно з п. 5 договору оренди землі і положеннями ч. 6 ст. ст. 33 Закону України „Про оренду землі, повідомило відповідача про поновлення (продовження) дії договору оренди з наданням відповідних проектів [PERSON] угоди, яка має укладатись обовязковому порядку, тому відмову [PERSON] в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, щодо його поновлення, вважає незаконною. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача позов не визнав та подав зустрічний позов про повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння, в якому зазначено, що договір оренди землі укладався, 17.11.2004 року, строком на 7 років, між товариством та [PERSON], яка померла 04.03.2010 року. [PERSON] зареєстрував своє право на спірну земельну ділянку 20.11.2015 року, тому вважає, що на момент оформлення ним спадщини, договір оренди землі був припиненим, а оскільки законодавство передбачає перехід прав та обовязків до спадкоємців за чинними договорами, вважає використання товариством спірної земельної ділянки самовільним та просить суд витребувати її з незаконного володіння товариства. Ухвалою суду від 01.07.2016 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Представник позивача за первісним позовом заперечив проти зустрічного позову зазначивши, що [PERSON] померла до моменту закінчення строку дії договору оренди землі, тобто в період його чинності, відтак до [PERSON], як до спадкоємця померлої, перейшли всі права та обовязки за чинним договором оренди землі, як то передбачено законодавством. Третя особа державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Знамянському районі [PERSON] В судовому засіданні пояснив , що він здійснює заново реєстацію земельної ділянки і не може бачити наявні на ній договори оренди чи інші обмеження , при реорганізації підприємства не здійснювався перенос данних по земельних ділянка. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Хлібодар та [PERSON] укладено договір оренди землі, зареєстрований у Знамянському відділі КРФ ДП „ЦДЗК 17.11.2004 року за № 822, строком на 7 років. 04.03.2010 року, [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2015 року, [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки переданої товариству в оренду. Успадкувавши земельну ділянку, [PERSON] звернувся до ТОВ „Агрофірма „Хлібодар із заявою в якій зазначав про свій намір самостійно обробляти земельну ділянку. Довідавшись про спадкоємця [PERSON], після отримання заяви [PERSON], ТОВ „Агрофірма Хлібодар листом від 21.03.2016 року, повідомило відповідача про поновлення Договору оренди та надіслало проекти відповідної додаткової угоди до нього. У відповідь на зазначений лист, [PERSON] направив на адресу ТОВ „Агрофірма Хлібодар заяву від 11.04.2016 року, якою повідомив товариство про те, що відмовляється від підписання вищезгаданої додаткової угоди. Відносини щодо оренди земельної ділянки врегульовані Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі. Типовий договір оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3березня 2004 року № 220. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оренду землі, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ст. 13 Закону України „Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст. 14 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України). Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено Загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої ст. 770 Цивільного кодексу України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Відповідно до частини четвертої ст. 32 Закону України „Про оренду землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, смерть фізичної особи-наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обовязки. За ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Механізм поновлення договору оренди землі унормовано наступним. Ст. 764 Цивільного кодексу України передбачає продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найм та відсутності заперечення наймодавця протягом одного місяця. Ч. 6 ст. 33 Закон України „Про оренду землі передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представником [PERSON], протягом місяця з моменту закінчення строку договору, останній будь-яких заперечень щодо поновлення договору оренди товариству не направляв. Водночас, проект додаткової угоди до Договору оренди землі щодо його поновлення підписувати відмовляється. При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (ч. 2 ст. 214 ЦПК України). Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України, 19 лютого 2014 року у справі № 6- 162ц13) висловлені наступні висновки: у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України „Про оренду землі фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій - пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України „Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Водночас, судом враховано, що звертаючись до ТОВ „Агрофірма „Хлібодар з вимогами про виплату йому заборгованості з виплати орендної плати, за період користування земельною ділянкою, вже після терміну закінчення строку дії договору оренди, [PERSON] фактично визнав автоматичне продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору, однак ухиляється від укладення відповідної додаткової угоди, яка відповідно до законодавства повинна бути укладеною в обовязковому порядку. Таким чином, наразі, договір оренди землі, укладений між спадкодавцем [PERSON] та ТОВ „Агрофірма „Хлібодар згідно з ч. 6 ст. 33 Закон України „Про оренду землі є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Поряд з цим, судом враховано, що наряду з поновленням Договору оренди землі, в проекті додаткової угоди, ТОВ „Агрофірма „Хлібодар збільшило розмір орендної плати з 1,5 % до 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 (один) рік користування нею, тобто змінило умови договору на користь [PERSON] Враховуючи, що юридичні факти необхідні для поновлення договору оренди є встановленими, а додаткова угода до договору оренди, відповідно до п. 8 ст. 33 Закону України „Про оренду землі має бути укладена в обовязковому порядку, вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до ТОВ „Агрофірма „Хлібодар, про повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння, суд відмічає наступне. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області [PERSON], проживає в [INFO]. [PERSON] померла 04.03.2010 року. Тобто, 04.03.2010 року є часом відкриття спадщини, після смерті [PERSON] Станом на 04.03.2010 року, договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ТОВ „Агрофірма „Хлібодар був чинний. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 Цивільного кодексу України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України). Таким чином, з 04.03.2010 року [PERSON] знав, що він визначений заповітом, як спадкоємець спірної земельної ділянки, а починаючи з 04.09.2010 року [PERSON] міг оформити право на спадщину або відмовитись від неї. Станом на 04.09.2010 року, договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ТОВ „Агрофірма „Хлібодар також зберігав свою чинність. Відповідно, оскільки, [PERSON] не відмовився від прийняття спадщини спірної земельної ділянки, він успадкував всі права і обовязки за чинним договором оренди землі, укладеним між [PERSON] та ТОВ „Агрофірма „Хлібодар. Водночас, зволікання [PERSON] у часі оформлення права на спадщину не змінює описаних вище правовідносин, тому зустрічний позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. За змістом ст.ст. 81,88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved