Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач у серпні 2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з рухомого майна, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві №511/7 від 02.12.2013 року та зареєстрований 02.12.2013 року за № 14044861 реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на все рухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вищевказаною постановою відповідачем було накладено арешт на все рухоме майно, яке належить позивачу. Проте на даний час виконавче провадження на виконанні у Оболонському РВ ДВС м. ГТУЮ в м. Києві не перебуває, є закритим та знищеним. 21 серпня 2018 року Оболонським районним судом міста Києваза вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні 29.01.2019 позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 29.01.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі та надав письмову інформацію, що перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень встановлено, що переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, що виконавче провадження, в межах якого виносилася постанова №511/7 від 02.12.2013 про накладення арешту на майно [PERSON], на виконані у відділі відсутнє. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві №511/7 від 02.12.2013, що зареєстрований 02.12.2013 року за № 14044861 реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, накладено арешт на все рухоме майно, яке належить на праві власності позивачу [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]) (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що виконавче провадження, в межах якого виносилася постанова №511/7 від 02.12.2013 про накладення арешту на майно [PERSON], на виконані у відділі відсутнє. У Єдиному реєстрі боржників відносно позивача [PERSON] станом на 29.01.2019 відомості відносно нього відсутні, у зв'язку з чим всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача. Відповідно до змісту листа відповідача від 24.05.2018 вбачається, що зняти арешт з рухомого майна [PERSON] у державного виконавця не має змоги, так як виконавчі документи за 2001 по 2015 рік згідно п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, а тому виконавче провадження №511/7 на виконанні відсутнє. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON], оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене і знищене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року,

Outcome: approved