Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 24.10.2007 р. між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено кредитний договір № 53, за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 66 500 доларів США строком до 22.10.2032 року. В якості забезпечення виконання зобов»язань за договором між сторонами укладено іпотечний договір та договір поруки. Кредитний договір має бути визнано недійсним, оскільки його укладання відбулось з порушенням вимог чинного законодавства. Позивача не було ознайомлено з у письмовій формі з усіма умовами кредитування, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і [PERSON] був позбавлений можливості реально оцінити доцільність отримання кредиту та можливість виконання зобов»язань за договором з огляду на фінансовий стан. За таких обставин представник позивача просить суд визнати недійсним кредитний договір № 53 від 24.10.2007 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що банк надав всю передбачену Законом інформацію про умови кредитування, про що свідчить розділ 7 спірного договору. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується учасниками, що 24.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ Всеукраїнський Акціонерним Банк, правонаступником якого є відповідач. Було укладено кредитний договір № 53 за умовами якого банк взяв на себе зобов»язання надати позивачу грошові кошти у розмірі 66 500,00 доларів США, що складає еквівалент 335 825,00 грн. для проведення розрахунку по договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири № 9, що знаходиться у м. Чернігів, проспект Перемоги, будинок № 20. В свою чергу [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути кошти до 22.10.2032 року та сплачувати проценти у розмірі 13%. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у судовому засіданні відповідач виконав умови договору та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі, передбаченому договором. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір у зв'язку із порушенням положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В свою чергу НБУ в своїй постанові № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.07.2007 р. вказав, що банки зобов»язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з такою інформацією. Як вбачається з п. 7.2. спірної угоди, цей договір відображає повне розуміння сторонами як предмету договору так і його умов. Також за положеннями п. 7.12. договору банк, на виконання вимог постанову НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» , перед укладанням цього договору, надав позичальнику інформацію про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту. Крім того, представником банку долучено до матеріалів справи повідомлення про умови споживчого кредитування а ПАТ «ВіЕйБі Банк» з підписом позивача, що свідчить про ознайомлення останнього з усіма можливостями та перевагами можливих видів кредитування тощо. Зазначені обставини не заперечувались в судовому засіданні представником [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ст. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведене свідчить про те, що під час укладання спірного кредитного договору, його сторонами дотримано вимоги чинного законодавства України, представником позивача не було доведено, що [PERSON], як споживач, не був ознайомлений з усією необхідною інформацією щодо умов кредитування та був позбавлений можливостей оцінити доцільність отримання кредиту або обмежений у виборі контрагента та волевиявленні. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено обставин з якими законодавець пов'язує такі правові наслідки, як визнання угоди недійсною. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed