Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що за її заявою розпорядженням управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому №1305 від 17.02.1994 року їй передана в порядку приватизації в приватну власність двохкімнатну квартиру [ADDRESS], а 21.02.1994 року видане свідоцтво про право власності на житло. Вказана квартира було приватизована нею особисто, оскільки члени її сім'ї - чолові та син, відмовилися від участі у приватизації. У зв'язку з перебування її родини на квартирному обліку в доповнення до вже приватизованої квартири їй та членам її сім'ї було надано кімнату площею 8,6 кв.м., яка використовувалася раніше як колясочна. У встановленому законом порядку, ними було здійснене перепланування та вказана кімнати була приєднана до квартири. У вересні 2015 року вони звернулися до органу приватизації з приводу передачі у власність в порядку приватизації вказаної кімнати, але їм було відмовлено з тих підстав, що приватизацію квартири вже завершено та орган приватизації не має право самостійно скасувати вже видане свідоцтво. На даний час існують розбіжності у характеристиках квартири зазначених у свідоцтві про право власності на житло та технічному паспорті, що перешкоджає їй реалізовувати своє право власності. Тому просить визнати недійсним та скасувати розпорядження управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому №1305 від 17.02.1994 року та свідоцтво про право власності на житло від 21.02.1994 року на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов заперечила та пояснила, що приватизація була проведена з дотриманням вимог закону. Просить прийняти законне та обґрунтоване рішення. Інші сторони повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами поданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.11.1993 року позивач подала до Управління комунального майна та приватизації Сумського міськвиконкому заяву (а.с. 14) про передачу їй у власність квартири. До вказаної заяви було додано довідку про склад сім'ї (а.с. 14 зв. бік) в якій зазначено, що, окрім позивача, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - чоловік позивача, та [PERSON] - син позивача. В подальшому, [PERSON] та [PERSON] подали заяви (а.с. 15, 17 зв. бік) про відмову від участі у приватизації квартири та згоду на приватизацію квартири одноособово позивачем. Розпорядженням управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому № 1305 від 17.02.1994 року квартиру [ADDRESS] передано у приватну власність позивачу (а.с. 13) з доплатою позивачем коштів за надлишки загальної площі. З додатку до розпорядження №1305 від 17.02.1994 року - Розрахунку вартості надлишкової загальної площі квартири, що приватизується (а,с. 13 зв бік) вбачається, що загальна площа квартири становить 49,79 кв.м., розмір надлишкової площі, що підлягає оплаті - 18,79 кв.м. На підставі вказаного Розпорядження № 1305 21 лютого 1994 року було видане Свідоцтво про право власної на житло на ім'я позивача. (а.с. 10). З вказаного Свідоцтва вбачається, що позивачу у приватну власність передана квартира під [ADDRESS] Також встановлено, що рішенням Сумської міської ради №440 від 15.08.1995 року (а.с. 9) позивачу та членам її сім'ї: чоловіку [PERSON] та сину [PERSON], які проживають в окремій упорядкованій двохкімнатній квартирі [ADDRESS] надано кімнату житловою площею 8,6 кв.м., що раніше використовувалася як колясочна, а 13 грудня 1996 року позивачу та членам її сім'ї (чоловіку та синові) було видано ордер на трьохкімнатну квартиру № ; по [ADDRESS] в м. Суми (а.с. 8 зв бік) З копії технічно паспорту (а.с. 11-12) вбачається, що станом на 02.10.1995 року квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною загальною площею 56,4 кв.м. З висновку управління архітектури (а.с. 9 зв бік) від 20.09.1995 року вбачається, що можливе внутрішнє переобладнання квартири [ADDRESS] з приєднанням колясочної, яка прилегла до квартири, Як вбачається з довідки ПЖРЕУ-3 від 12.12.1996 року приміщення, що раніше використовувалося як колясочна, переобладнане під жилу кімнату та придатне для проживання. Наведене свідчить про те, що станом на час прийняття рішення про передачу позивачу у приватну власність в порядку приватизації квартири, її площа становила 49,79 кв.м., а інша кімнати до спірної квартири була приєднана вже після видачі свідоцтва про право власності на житло та, відповідно, набуття позивачем права власності на квартиру. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Відповідно до положень ст. 1 та 2 вказаного Закону в редакції від 19.06.1992 року чинній на час вчинення оспорюваних дій - Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об'єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму. Як встановлено судом, позивачу за її заявою було передано у приватну власність в порядку приватизації займане нею житлове приміщення у повному обсязі. Посилання представника позивача на те, що на час приватизації спірна квартира вже була трьохкімнатною та у розпорядженні та свідоцтві про право власності на житло невірно вказані технічні характеристики житлового приміщення не заслуговують на уваги, оскільки спростовуються наведеними вище доказами. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів на підтвердження порушення прав саме позивача під час передачі йому у власність в порядку приватизації квартири суду не надано. Як не надано суду й доказів того, що відповідач заперечує чи перешкоджає реалізації позивачем права власності на квартиру. За наведених обставин суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed