Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МТБ БАНК», код ЄДРПОУ 21650966, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про стягнення заборгованості у розмірі 12882,15 грн. за кредитним договором № 03995/RO від 27.10.2017 року, яка складається з наступного: 5811,94 грн. - тіло кредиту; 0,54 грн. - заборгованість зі сплати відсотків; 4455,00 грн. - заборгованість за комісією; 1120,77 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 0,07 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків за користування кредитом; 555,24 грн. - заборгованість за пенею за несплату комісії за користування кредитом; 945,69 грн. - заборгованість по несплаті штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань. Предмет та підстави позову - стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з неналежним виконанням його умов. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 27.10.2017 року між [PERSON] та ПАТ «МТБ БАНК» був укладений кредитний договір №03995/RO, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати позичальнику кошти у вигляді строкового кредиту в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити за користування кредитом 0,01% річних (фіксована процентна ставка), комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору. Позивач виконав умови кредитного договору, в свою чергу відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 18.03.2019 року виникла заборгованість перед Банком у розмірі 12882,15 грн., яка складається з наступного: 5811,94 грн. - тіло кредиту; 0,54 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 4455,00 грн. - заборгованість за комісією; 1120,77 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 0,07 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків за користування кредитом; 555,24 грн. - заборгованість за пенею за несплату комісії за користування кредитом; 945,69 грн. - штраф. Добровільно повертати борг відповідач відмовляється, що істало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 27.10.2017 року між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МТБ БАНК» був укладений кредитний договір №03995/RO, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати позичальнику кошти у вигляді строкового кредиту в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити за користування кредитом 0,01% річних (фіксована процентна ставка), комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору. Також зазначеним договором (п.2.6.) передбачено сплату позичальником Банку щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 2,7% від суми наданого кредиту. Кредит надано відповідачу на строк з 26.10.2017 року по 26.10.2018 року включно. Згідно з п. 2.2. кредитного договору за банківську послугу зарахування грошових коштів кредиту на вказаний у даному пункті рахунок, позичальник сплачує Банку, в день зарахування зазначених коштів на вказаний рахунок, відповідну комісійну винагороду, сплата якої передбачена Договором про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування, який є публічною інформацією і з його текстом можна ознайомитись за електронною адресою https://mtb.ua/publicProp. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору при порушенні позичальником будь-яких термінів та строків повернення кредиту, в тому числі, при порушенні строків, передбачених графіком погашення кредиту, несвоєчасної сплати процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. За кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 (шістдесят) календарних днів зобов`язань по поверненню кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом Банк має право нарахувати штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору при порушенні зобов`язання, передбаченого пп.3.3.3.,3.3.4., позичальник сплачує на першу вимогу Банку штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2.5. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, що належать до сплати кредитним договором, в тому числі і штрафні санкції, у випадку невиконання або неналежного виконання будь яких зобов`язань за кредитним договором, в тому числі прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом щонайменше на 1 (один) календарний місяць. Виконання позичальником вимог Банку щодо дострокового повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, інших платежів відповідно до умов кредитного договору повинно бути здійснено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Банку. Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо видачі кредитних коштів позичальнику на суму 15000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 27.10.2017 року по 15.02.2019 року. В свою чергу, відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 18.03.2019 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту за кредитним договором №03995/RO від 27.10.2017 року у загальному розмірі 12882,15 грн., яка складається з наступного: 5811,94 грн. - тіло кредиту; 0,54 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 4455,00 грн. - заборгованість за комісією; 1120,77 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 0,07 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків за користування кредитом; 555,24 грн. - заборгованість за пенею за несплату комісії за користування кредитом; 945,69 грн. - штраф за невиконання прийнятих зобов`язань. Жодних доказів, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Судом встановлено, що Банком позичальнику направлявся лист від 23.01.2019 року за вих.№48/01 з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, який отримано 30.01.2019 року, проте до теперішнього часу вимогу Банку не виконано. Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно з статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином, у силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обовязком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МТБ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1921,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved