Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про ресруктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода) від 14.11.2012 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 10571,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з» 1» по « 25» число кожного місяця [PERSON] надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.06.2014 року має заборгованість - 21457, 27 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8369,62 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1963,03 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди - 11124,62 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/ н від 14 листопада 2012 року в сумі 21457, 27 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримає в повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про ресруктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода) від 14.11.2012 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 10571,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з» 1» по « 25» число кожного місяця [PERSON] надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. (а.с.6-7) Згідно пункту 2.7 Генеральної угоди про реструктуризацію датою укладання кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди, а саме 14 листопада 2014 року, про що свідчить особистий підпис [PERSON] (а.с. 6-7) Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позивальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, за обставинами, строк яких на наступив, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-день з моменту настання порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5562, 31 грн. (а.с. 6-7) Також, відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. (а.с. 16) У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.06.2014 року має заборгованість - 21457,27 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8369,62 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1963,03 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди - 11124,62 грн. (а.с. 4-5). В порушення умов даного кредитного договору відповідач [PERSON] належно не виконував взятого на себе зобов'язання і своєчасно не вносив необхідні платежі. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встанволено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. ст. 1054 ч. 2, 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Таким чином відповідач своєчасно не виконав зобов'язання за договором кредиту та має прострочену заборгованість, чим порушив Умови та правила надання банківських послуг, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. ст. 1054 ч. 2 , 1050 ч. 2 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/ н від 14 листопада 2012 року на загальну суму 21457,27 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає в сумі 243,60 грн. як витрат на сплату судового збору, який підтверджується платіжним дорученням № ВО902В0ІTL від 12 червня 2014 року, суд виходить з того, що згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved