Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач у вересні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у зв′язку з ДТП, просив про стягнення з відповідача на його користь 5 318.73 грн. по відшкодуванню шкоди, а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 24.09.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено транспортний засіб марки «Фольксваген Тігуан» д.н. [NUMBER]. Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2013 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген Тігуан» д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група», а оскільки судом було встановлено, що відповідач порушив ПДР і ДТП сталася з його вини, то мав місце страховий випадок. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування і 07.10.2013 року позивачем на підставі рахунку №2310125524-2 від 27.09.2013 року було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №СТОКА-304, а також здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 318.73 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18028 від 09.10.2013 року. Оскільки позивачем було відшкодовано шкоду потерпілій особі, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як було встановлено при розгляді справи, 24.09.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено транспортний засіб марки «Фольксваген Тігуан» д.н. [NUMBER]. Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2013 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген Тігуан» д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група», а оскільки судом було встановлено, що відповідач порушив ПДР і ДТП сталася з його вини, то мав місце страховий випадок. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування і 07.10.2013 року позивачем на підставі рахунку №2310125524-2 від 27.09.2013 року було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №СТОКА-304, а також здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 318.73 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18028 від 09.10.2013 року. Оскільки позивачем було відшкодовано шкоду потерпілій особі, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наразі, приймаючи до уваги те, що позивачем було відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій стороні, відповідач, як винна особа в ДТП повинна відшкодувати страховику завдану шкоду, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених до відповідача вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків підлягають задоволенню, оскільки є доведеними представником позивача в судовому засіданні в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом. На підставі наведеного,

Outcome: approved