Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 29.12.2007 року між ним та [PERSON] було укладено договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді відновлюваного кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00% на рік. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 31.12.2014 року у розмірі 11822,31 грн., яка складається з наступного: 2797,57 грн. заборгованості за кредитом, 6736,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2287,86 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 412,94 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 29.12.2007 року у розмірі 9171,78 грн., та судові витрати по справі. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засіданні не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2007 року відповідач подав до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за якою відповідач отримав платіжну картку, валюта карткового рахунку гривня, кредитний ліміт 900 грн., базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 36% на рік, строк дії кредитного ліміту строк дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку. Позивачем не надано доказів отримання будь-яких коштів за цим договором, враховуючи те, що строк дії картки закінчився у грудні 2008 року і позивач не надав даних щодо продовження цього строку. До позовної заяви було додано розрахунок заборгованості (а. с. 6-9) за кредитним договором б/н від 29.12.2007 року, відповідно до якого станом на 31.12.2014 року існує заборгованість у розмірі 11822,31 грн., однак доказів користування картковим рахунком до 31.12.2014 року позивачем не надано. Інших даних щодо наявності заборгованості [PERSON] за договором про відкриття карткового рахунку позивачем не надано. Тому суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed