Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернувся до Дзержинського районного суду м.\~Харкова з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права проживання у будинку ДП «ХЗЕА» №193 [ADDRESS], кім. 11. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Державне підприємство «Харківський завод електроапаратури» надало [PERSON], яка працювала на даному підприємстві з 31.07.1972 року по 28.06.1974 року, з 15.07.1974 року по 09.06.1979 року та з 22.06.1981 року по 29.07.2005\~року, кімнату 924 (теперішня нумерація кімнати № 11) в гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 193. На імя [PERSON] було відкрито особистий рахунок для сплати комунальних послуг за кімнату. Наприкінці 2010 року керівництво підприємства повідомило [PERSON], що з будинку знімається статус гуртожитка, а для зняття статусу гуртожитка з кімнати № 924 з наступним закріпленням її за позивачем по договору найму, позивач повинна подати ордер. Просить суд позов задовольнити, визнати право проживання [PERSON] в кімнаті 11 (попередня нумерація кімнати № 924) будинку 193 по вулиці Клочківській у м. Харкові. Позивач в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, наголосили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, при винесенні рішення покладається на рішення суду. Суд, дослідивши доводи позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працювала у Державному підприємстві «Харківський завод електроапаратури» з 31.07.1972 року по 28.06.1974 року, з 15.07.1974 року по 09.06.1979 року та з 22.06.1981 року по 29.07.2005\~року,, що підтверджується витягом із трудової книжки . Сумісним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» від 26.11.1992 року [PERSON] надана кімната 924 у гуртожитку по вулиці Клочківській, 193, корпус 1, що підтверджується випискою із протоколу №\~6, а також розпорядженням №1570. Позивач [PERSON] постійно проживає в кімнаті 924 будинку №193 по вул. Клочківській в м. Харкові, що підтверджується довідками з місця проживання. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 року №435 будинок № 193 по вул. Клочківській в м. Харкові виключено з числа гуртожитків ДП «Харківський завод електроапаратури» та дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу. Оскільки, ордер на надане позивачу житло свого часу не оформлявся, то в разі передачі будинку до комунальної власності міста, новий власник дійсно може заперечувати правомірність проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні [PERSON] наймачем вказаної кімнати. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, визнання права. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, передбаченому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно статті 1 ЖК України, статті 47 Конституції України, громадяни мають право на житло. Відповідно статей 125, 132 ЖК України, пункту 41 Положення, з гуртожитку не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, особи, які відпрацювали на підприємстві більше 10 років. За весь час проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не оспорював і не оспорює правомірність подальшого проживання позивача в ньому та не пропонує для подальшого проживання інше житлове приміщення. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права проживання у будинку ДП «ХЗЕА» №193 по вул. Клочківській, кім. 924 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки адміністрація підприємства та профспілковий комітет правомірно і в межах своєї компетенції надали вказане житлове приміщення позивачу, у звязку з трудовими правовідносинами на підставі вказаного рішення сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету. Правовідносини позивача з підприємством, щодо проживання в вказаному житлі гуртожитку регулювались Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268 (Положення). Згідно п. 9 Положення, житлова площа в гуртожитку надається за сумісним рішенням адміністрації підприємства і відповідного профспілкового комітету. За таких обставин, суд вважає, що позивач будь-яким чином не може обмежуватись в праві користування наданим йому житлом, у звязку з відсутністю ордеру, оскільки, вказане порушення допущено відповідачем.

Outcome: approved