Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося в суд з позовом до [PERSON], у якому просять стягнути з відповідача на користь Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 1 760,67 грн. боргу з безпідставно набутої пенсії. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що [PERSON] призначено пенсію по інвалідності згідно поданої заяви. Оскільки у відповідача був відсутній відповідний страховий стаж (12 років) для призначення пенсії по інвалідності, ним було укладено договір 101 від 07.11.2012 р. про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яким [PERSON] сплатив страхові внески за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р.. Після проведеної сплати страховий стаж відповідача склав 12 років та 04 дні, що є достатнім для призначення пенсії. У зв'язку з рахунковою помилкою (призначення пенсії із 10.09.2012 р., хоча на цю дату у відповідача був відсутній необхідний страховий стаж, виникла переплата пенсії за період із 10.09.2012 р. по 11.11.2012 р. на загальну суму 1 760,67 грн. Представник позивача в судове засідання подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 10 вересня 2012 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК № 0052595. 12 листопада 2012 року [PERSON] звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Статтею 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років. 07 листопада 2012 року між Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі та Відповідачем було укладено Договір 101 від 07.11.2012 р. про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яким [PERSON] сплатив страхові внески за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. Після проведеної сплати страховий стаж відповідача склав 12 років та 04 дні, що є достатнім для призначення пенсії. Як вбачається із розпорядження, винесеного 26 серпня 2016 року начальником Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] і одержує пенсію по інвалідності (ІІІ-я група) в розмірі 1 130 грн. 00 коп. на місяць, установлено, що сума переплати 1 760 грн. 67 коп. згідно з довідкою відділу з призначення (виплати) пенсій утворилася за період з 10.09.2012 року по 11.11.2012 року. Невірно визначено дату права при первинному призначенні пенсії, порушено ст.29, п.1. Справу приведено у відповідність (Договір про добровільну участь). Дана переплата підлягає поверненню з пенсії [PERSON] згідно з п. 4 Порядку про повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed