Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на дитину подана до Київського районного суду м. Одеси 10 грудня 2018 року. У позовній заяві позивач зазначає, що 5 вересня 2003 року між нею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадського стану Одеського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 1416979. [INFO] року у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції в м. Одеси зроблено відповідний актовий запис за № 1251. Шлюб між батьками дитини розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 року. На даний час дитина проживає з позивачем. Враховуючи своє законне право на аліменти на дитину позивач просила сягнути з відповідача на свою користь аліменти на доньку у розмірі, що дорівнює одній четвертій заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше розміру одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання цього позову до суду й до повноліття дитини. В правове обґрунтування позову позивач послалась на положення статей 180, 182, 183, ч. 5 ст. 183 СК України, якими встановлено. що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третин трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ухвалою суду від 11.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 520/19898/18. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відізвався на позов та у відзиві зазначив, що сторони у добровільному порядку намагались встановити розмір аліментів та затвердити його відповідним договором із застосуванням нотаріального посвідчення, однак згоди про таке не досягли. Відповідач заявив, що позовні вимоги визнає у більшому розмірі ніж просить позивач, а саме у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, а також додатково добровільну оплату за навчання доньки [PERSON] у приватному навчальному закладі ПП «Майбуття», розмір якого станом на теперішній час складає 4 500,00 грн. щомісячно. В зв'язку із чим на думку відповідача предмет позову, а саме стягнення аліментів (примусово) відсутній, оскільки відповідачем добровільно сплачуються аліменти на доньку. На цій підставі відповідач просив визначити розмір аліментів на [PERSON], [INFO], які підтягають сплаті [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2 500,00 гри. (дві тисячі п'ятсот гривень) щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Також відповідач звернув увагу суду на те, що він утримує доньку під час коли вона перебуває з ним, проте на протязі останніх двох місяців позивач перешкоджає у спілкуванні з дитиною. У судовому засіданні сторони, за участю їх представників, узгодили між собою спірні питання та за взаємною згодою просили суд присудити до стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень щомісячно на дитину [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. При цьому відповідач визнав, що дитина проживає з матір'ю та має право на аліменти. Крім того, суд роз'яснив сторонам різницю між аліментами та додатковими витратами, й положення частини першої статті 192 СК України, якими встановлено право платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, звернутись до суду з позовом про зменшення чи збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками. У відповідності до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем. Визнання позову не суперечить закону. Судом не встановлено, що таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до частини третьої статті 13, частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі). Частиною четвертою статті 200 та частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачене право суду ухвалити у засіданні рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю. Відповідач це підтвердив. Позивач [PERSON] не спростувала той факт, що відповідач допомагає утримувати дитину, однак за рахунок рішення суду позивач бажає бути впевненою у покладенні стабільного обов'язку на відповідача по щомісячному перерахуванню певної суми грошей на утримання дитини. Суд дійшов висновку, що позивач має законне право на пред'явлення позову про стягнення аліментів на дитину. Підстав для відмови у присудженні аліментів в узгодженому між сторонами розмірі та порядку судом не встановлено. Інші доводи, викладені у позовній заяві та відзиві відповідача, і інші докази, додані до них, на висновок суду не впливають та не спростовують його. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За положеннями, встановленими статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписами частини першої статті 142 ЦПК України, - при визнанні позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містяться і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір». В даному випадку положення частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та частини першої статті 142 ЦПК України застосуванню не підлягають у зв'язку із тим, що відповідач визнав позовні вимоги після початку розгляду справи по суті. Відповідно до статті 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справ позивач була звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved