Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитом у розмірі 25178,78 гривень, яка складається з: 21201,19 гривні - залишок заборгованості за кредитом, 1,44 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, комісія - 3976,15 гривень та судові витрати в сумі 1762 гривень. Судом ухвалою судді Венглєвської Н.Б. 28 березня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.274 ЦПК України. Заперечень від сторін про розгляд у порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи з викликом сторін не надходило. В поданому позові позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2006309338, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 25000 гривень, з яких: на придбання товару у продавця 1 ФОП [PERSON] - 25000 гривень. Кредит надається строком на 36 місяців з 18 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2016 року, розмір процентної ставки складає 0,01% річних. Відповідачка свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала належним чином. 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» уклало з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір факторингу і у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082,1084 ЦК України відступило вимогу, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2006309338 від 18.10.2013 року. Станом на 28.02.2018 року за відповідачем існує заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка складається в сумі 25178,78 гривень, а саме: залишок заборгованості за кредитом - 21201,19 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1,44 гривні; комісія - 3976,15 гривень. Також відповідно до норм ЗУ «Про судовий збір» позивачем під час подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в сумі 1762 гривні. Представником відповідачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] подано до суду заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог позивача і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами. В поданій заяві вказує, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги. Перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 1.5.4 Договору від 18.10.2013 року передбачено, що у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого зі щомісячних платежів, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу та повернення споживчого кредиту, строк виконання якого ще не настав регулюються чинним законодавством України. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав своє право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 05 січня 2015 року повідомлення (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків). Отже пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у березні 2018 року з пропуском строку позовної давності. Суд дослідивши підстави заявленого позову та надані докази в обґрунтування заявлених вимог, та заяву представника відповідачки про застосування строків позовної давності вважає, що слід застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог та відмовити в задоволені позову, виходячи з наступного. Як встановлено матеріалами справи 18 жовтня 2013 року був укладений договір про надання споживчого кредиту ПАТ «ОТП Банком» відповідачці [PERSON] в сумі 25000 гривень. Даний кредит відповідачка отримала на придбання товару у продавця ФОП [PERSON] в сумі 25000 гривень. Кредит надавався на 36 місяців з 18 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2016 року, розмір процентної ставки 0,01 % річних, що підтверджується копію долученого до позову договору про надання споживчого кредиту. Також позивачем долучено графік платежів, згідно якого відповідачка зобов'язана була сплачувати щомісячно 1182 гривні. 22 грудня 2014 року був укладений договір факторингу, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитом №2006309338 від 18.10.2013 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON], що підтверджується копією договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року. До матеріалів позовної заяви долучено повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 05.01.2015 року відповідачці [PERSON], яким було повідомлено відповідачку про дострокове повернення всієї суми боргу, яка станом на 05.01.2015 року складала 25178,78 гривень. Відповідачка дану вимогу не виконала, а позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитом 23 березня 2018 року, після спливу більше трьох років після того, як була надіслана вимога про дострокове повернення кредиту. Згідно ст.256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення зобов'язання позивач дізнався ще 05 січня 2015 року, а тому є всі підстави для відмови в задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності за заявленим позовом позивачем.

Outcome: dismissed