Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

позивач та її представник просять суд визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0287 га за рахунок земель [PERSON] міської ради Черкаської області, в межах м.Ватутіне, Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства за адресою: м.Ватутіне, Черкаська область, вул.Садова,55 без погодження меж із сусіднім землекористувачем [PERSON], відділу Держгеокадастру в м.Ватутіне Черкаської області здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0287 га за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області вул.Садова, 55, а саме внести відомості до державного земельного кадастру про формування земельної ділянки та присвоєння кадастрового номеру, посилаючись на те, що позивач 14 березня 2000 року придбала у гр.[PERSON] житловий будинок та прилеглу до нього земельну ділянку, що розташовані за адресою: вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 березня 2000 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 березня 2000 року. Продавець [PERSON], володіла зазначеним майном як спадкоємець свого покійного чоловіка, [PERSON], відповідно до свідоцтв про право власності на спадщину на будинок та земельну ділянку від 16 лютого 2000 року. За договором купівлі-продажу земельної ділянки, позивачем, в послідуючому виготовлено державний акт про право власності на землю, та площа прилеглої до будинковолодіння земельної ділянки склала 0, 0676 га. При цьому, до визначеної в правовстановлюючих документах площі земельної ділянки, прилегла ще одна частина землі, яка використовувалась власниками домоволодіння по вул.Садова,55 та використовується позивачем з моменту оформлення угод купівлі-продажу. Відповідно до довідки Юрківської сільської ради №1554 від 06 листопада 2014 року за гр.[PERSON], який проживав [INFO] (вул.Садова,55 м.Ватутіне), згідно Земельної Кадастрової Книги, пр.№2 від 25 квітня 1987 року, рахується земельна ділянка 0,10 га. Тобто, частина землі, прилеглої до придбаної позивачем ділянки по вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області, входила до наділу, який був наданий первісному власнику садиби, [PERSON], але при приватизації землі, останній отримав у власність лише 0,0676 га, при цьому, 0,0287 га залишилось в розпорядженні [PERSON] міської ради Черкаської області. 12 листопада 2014 року позивач звернулась до [PERSON] міської ради Черкаської області з заявою про надання дозволу для виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки по вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області. Рішенням [PERSON] міської ради Черкаської області №66-11/VІ, позивачеві надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у приватну власність по вул.Садова,55. Вказано замовити виготовлення проекту та після погодження подати на чергову сесію міськради для затвердження. 25 листопада 2014 року позивач отримала проект землеустрою на площу земельної ділянки розміром 0,0287 га, який містить акт прийому - передачі межових знаків на зберігання, що повинен бути погоджений з суміжними землевласниками. Даний акт погодили начальник відділу містобудування, архітектури та земельних відносин [PERSON] міської ради, як представник [PERSON] міської ради [PERSON] та сусідка позивача [PERSON]. Не вказуючи причин, відмовився від підпису сусід позивача [PERSON], з яким позивач має неприязні відносини. Позивач звернулась до [PERSON] міської ради Черкаської області з проханням затвердити виготовлені нею технічні документи для подальшої приватизації землі без невмотивованої відмови сусіда [PERSON]. На звернення позивача, комісією [PERSON] міської ради встановлено, що відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Фактично, не даючи свою згоду на погодження зовнішніх меж суміжних ділянок, [PERSON] заважає [PERSON] скористатись своїм правом на приватизацію земельної ділянки. Відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року та ухвали Вищого Спеціалізованого суду України від 07 квітня 2016 року визнано правомірним рішення [PERSON] міської ради про надання [PERSON] дозволу на виготовлення документів на приватизацію земельної ділянки. За відсутності згоди суміжного землекористувача відповідачі по справі відмовляються вчинити інші дії в межах компетенції, повязані з отриманням земельної ділянки у власність позивачем. За таких обставин позивач і змушена була звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача [PERSON] міської ради заявлені вимоги позивача визнав частково лише в частині здійснення реєстрації земельної ділянки, в іншій частині не визнає, оскільки [PERSON] міська рада не перешкоджала позивачу реалізувати його право на приватизацію земельних ділянок. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у м.Ватутіне заявлені вимоги позивача визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивача не визнає повністю. Заслухавши сторони, свідка та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 14 березня 2000 року придбала у гр.[PERSON] житловий будинок та прилеглу до нього земельну ділянку, що розташовані за адресою: вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 березня 2000 року (а.с.6) та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 березня 2000 року (а.с.7). Продавець [PERSON], володіла зазначеним майном як спадкоємець свого покійного чоловіка [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину на будинок та земельну ділянку від 16 лютого 2000 року. За договором купівлі-продажу земельної ділянки, позивачем, в послідуючому виготовлено державний акт про право власності на землю (а.с.8) та площа прилеглої до будинковолодіння земельної ділянки склала 0, 0676 га. При цьому, до визначеної в правовстановлюючих документах площі земельної ділянки, прилегла ще одна частина землі, яка використовувалась власниками домоволодіння по вул.Садова,55 та використовується позивачем з моменту оформлення угод купівлі-продажу. Відповідно до довідки Юрківської сільської ради №1554 від 06 листопада 2014 року (а.с.10) за гр.[PERSON], який проживав [INFO] (вул.Садова,55 м.Ватутіне), згідно Земельної Кадастрової Книги, пр.№2 від 25 квітня 1987 року, рахується земельна ділянка 0,10 га. Тобто, частина землі, прилеглої до придбаної позивачем ділянки по вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області, входила до наділу, який був наданий первісному власнику садиби, [PERSON], але при приватизації землі, останній отримав у власність лише 0,0676 га, при цьому 0,0287 га залишилось в розпорядженні [PERSON] міської ради Черкаської області. 12 листопада 2014 року позивач звернулась до [PERSON] міської ради Черкаської області з заявою про надання дозволу для виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки по вул.Садова,55 в м.Ватутіне, Черкаської області. Рішенням [PERSON] міської ради Черкаської області №66-11/VІ від 20 листопада 2014 року позивачеві надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у приватну власність по вул.Садова,55. Вказано замовити виготовлення проекту та після погодження подати на чергову сесію міськради для затвердження. 25 листопада 2014 року позивач отримала проект землеустрою на площу земельної ділянки розміром 0,0287 га (а.с.13-24), який містить акт прийому - передачі межових знаків на зберігання, що повинен бути погоджений з суміжними землевласниками. Даний акт погодили начальник відділу містобудування, архітектури та земельних відносин [PERSON] міської ради, як представник [PERSON] міської ради [PERSON] та сусідка позивача [PERSON] Не вказуючи причин, відмовився від підпису сусід позивача [PERSON], з яким позивач має неприязні відносини. Позивач звернулась до [PERSON] міської ради Черкаської області з проханням затвердити виготовлені нею технічні документи для подальшої приватизації землі без невмотивованої відмови сусіда [PERSON]. На дане звернення вона отримала відповідь, що комісією [PERSON] міської ради встановлено, що відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Фактично, не даючи свою згоду на погодження зовнішніх меж суміжних ділянок, [PERSON] заважає [PERSON] скористатись своїм правом на приватизацію земельної ділянки. Відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року (а.с.26-27) та ухвали Вищого Спеціалізованого суду України від 07 квітня 2016 року (а.с.28-30) визнано правомірним рішення [PERSON] міської ради про надання [PERSON] дозволу на виготовлення документів на приватизацію земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Третя особа [PERSON] не погоджуючись підписувати технічні документи за якими позивач повинна отримати у власність вказану земельну ділянку діє в порушення встановлених рішеннями судів фактам та діє виключно з особистих неприязних відносин до позивача. За відсутності згоди суміжного землекористувача, відповідачі по справі відмовляються вчинити інші дії в межах їх компетенції повязані з отриманням земельної ділянки у власність позивачем, внаслідок чого, вона не може юридично оформити право на вказані земельні ділянки. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Крім того, чинне законодавство не передбачає обовязку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок. А тому, враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0287 га за рахунок земель [PERSON] міської ради Черкаської області, в межах м.Ватутіне, Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства за адресою: м.Ватутіне, Черкаська область, вул.Садова,55 без погодження меж із сусіднім землекористувачем [PERSON], відділу Держгеокадастру в м.Ватутіне Черкаської області здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0287 га за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області вул.Садова, 55, а саме внести відомості до державного земельного кадастру про формування земельної ділянки та присвоєння кадастрового номеру. На підставі викладеного ст.118, 152, 158 ЗК України та

Outcome: approved