Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач \~ТОВ «ОТП\~Факторинг Україна»\~звернувся з\~уточненим \~позовом\~\~до [PERSON],\~[PERSON]\~ та\~просить суд\~ \~ звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно житлову квартиру №53 загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 40 років Оборони Одеси, буд. №2, яка належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] шляхом продажу цього майна на публічних торгах через органи державної виконавчої служби за початковою ціною не нижче 635\~105 (шістсот тридцять пять тисяч сто пять ) гривень, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №СNL-502/013/2007 від 18.05.2007 р. у загальній сумі 385 160,86 грн., з яких заборгованість по тілу - 337 372,62 грн., по відсоткам за період з 21.06.2012р. по 16.05.2013р. - 46 067,74 грн., судового збору за подачу позову про стягнення заборгованості по кредиту 1 720,50 грн. Також просить стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~600 грн. та за проведення експертної оцінки в розмірі 4\~952 грн., а всього 6 552,00 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 18.05.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №СNL-502/013/2007, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 50 547 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних з кінцевим терміном повернення 18.05.2017 року. З часу отримання кредиту боржник, належним чином не виконував грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. В забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON] 18.05.2007 р. укладено Іпотечний договір, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно житлову квартиру №53 загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 40 років Оборони Одеси, буд. №2. 27 липня 2012 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та Договір про відступлення права вимоги. Оскільки АТ «ОТП Банк» свої зобовязання виконав та надав [PERSON] кредит у названій вище сумі, а [PERSON] умови договору виконувала неналежним чином, кредит та відсотки по кредиту не виплачувала, то у звязку з цим утворилася заборгованість, яка склала у розмірі 383\~440 гривень 36 копійок, з яких 337\~372 гривень 62 копійок - заборгованість за кредитом, 46\~067 гривень 74 копійок - заборгованість по відсоткам. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-502/013/2007 від 18 травня 2007 року в сумі 383440 гривень 36 копійок, з яких: - залишок заборгованості за кредитом \~\~- 337372 грн. 62 коп.; - відсотки за користування кредитом за період з 21.06.2012 р. по 16.05.2013р. 46067 грн. 74 коп.; В частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо стягнення пені за прострочення виконання зобовязань за період з 27.06.2012 року по 17.05.2013 року відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.06.2012 року частково недійсним, розірвання кредитного договору №CNL-502/013/2007 від 18.05.2007 року залишено без задоволення. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати:судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп., тобто по 1720 грн. 50 коп. з кожного. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.01.2015 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.05.2014 року залишено без змін. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відповити в задоволенні позову у повному обсязі. В судове засіданні представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 18.05.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №СNL-502/013/2007, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 50 547 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних з кінцевим терміном повернення 18.05.2017 року (а.с.9-16); 18.05.2007 року [PERSON] звернулася до ЗАТ «ОТП Банк» з кредитною заявкою про отримання кредиту у розмірі 50\~547 доларів США (а.с.26); 17.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №СNL-502/013/2007 від 18.05.2007 року (а.с.18-21); 20.12.2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №СNL-502/013/2007 від 18.05.2007 року (а.с.22-25); У звязку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору, станом на 18.05.2007 р. за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 383\~440\~гривень 36\~копійок,\~з яких\~337\~372\~гривень 62\~копійок -\~заборгованість за\~кредитом,\~46\~067\~гривень 74\~копійок -\~заборгованість по\~відсоткам (а.с.33); Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-502/013/2007 від 18 травня 2007 року в сумі 383440 гривень 36 копійок, з яких: - залишок заборгованості за кредитом \~\~- 337372 грн. 62 коп.; - відсотки за користування кредитом за період з 21.06.2012 р. по 16.05.2013р. 46067 грн. 74 коп.; В частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо стягнення пені за прострочення виконання зобовязань за період з 27.06.2012 року по 17.05.2013 року відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.06.2012 року частково недійсним, розірвання кредитного договору №CNL-502/013/2007 від 18.05.2007 року залишено без задоволення. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати:судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп., тобто по 1720 грн. 50 коп. з кожного (а.с.41-44); Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.01.2015 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.05.2014 року залишено без змін (а.с.34-40); В забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON], [PERSON] 18.05.2007 р. укладено Іпотечний договір, згідно якого [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно житлову квартиру №53 загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 40 років Оборони Одеси, буд. №2 (а.с.52-61); 20.12.2010 року між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON], [PERSON] укладено додатковий договір №1 до Іпотечного договору від 18.05.2007 р. (а.с.62-69); Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видано Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 09.09.1999 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.70-71); Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14581677 від 17.05.2007 року квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] - 2/3 частини (а.с.199); 27 липня 2012 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та Договір про відступлення права вимоги (а.с.74-85); 04 вересня 2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON] в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме залишку заборгованості за кредитом у розмірі 42208, 51 доларів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 2442,07 доларів США, а також витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 гривень (а.с.205-206); Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Перший Суворовський відділ ДВС ОМУЮ, [PERSON] про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано виконавчий напис від 04 вересня 2013р., який вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у реєстрі № 6721, щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON] в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме залишку заборгованості за кредитом у розмірі 42208, 51 доларів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 2442,07 доларів США, а також витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 гривень таким, що не підлягає виконанню. В решті позовних вимог [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме про зняття арешту, зупинення виконавчого провадження відмовлено у повному обсязі (а.с.207-215); Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27.10.2015 року, апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року залишено без змін (а.с.216-221); Відповідно до\~висновку експерта\~Одеського науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз №17-2873\~від 30.11.2017\~року,\~ ринкова\~вартість квартири\~[ADDRESS]складає у розмірі 635\~105 гривень (а.с.33-41); За змістом\~Закону України\~«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон), протягом строку дії цього Закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України « Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб»єктами Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції». Частиною другою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно із ч.3 ст.36 Закону України « Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України « Про іпотеку». Договором іпотеки визначено, що за своїм вибором іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки в один з перерахованих способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року по цивільній справі № 6-124цс13, яка є обовязковою для виконання всіх судів України згідно вимог ст.360-7 ЦПК України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що\~ за кредитним договором № CNL-502/013/2007 від 18 травня 2007 року існує заборгованість в сумі 383440 гривень 36 копійок, з яких: - залишок заборгованості за кредитом \~\~- 337372 грн. 62 коп.; - відсотки за користування кредитом за період з 21.06.2012 р. по 16.05.2013р. 46067 грн. 74 коп. Отже, позовні вимоги\~ТОВ «ОТП Факторинг Україна»\~про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Крім того, слід відстрочити виконання рішення у даній частині на весь строк дії\~Закону України\~«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву, відповідачка [PERSON] посилається на ст.258\~ЦК України та просить застосувати строк позовної давності. Загальна позовна давність в три роки встановлена ст.257 ЦК України. З матеріалів справи вбачається про те, що з моменту укладення кредитного договору, відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобовязання, у звязку з чим позивач звертався до суду з відповідними позовами. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок - ст.253 ЦК України.. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку - ч.1ст.264ЦК України. Відповідно до ч. 3ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Доводи відповідачки [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності не знайшли свого підтвердження, оскільки з моменту укладення кредитного договору, відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобовязання, у звязку з чим позивач звертався до суду з відповідними позовами, у звязку з чим строк позовної давності переривається відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 6\~552 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved