Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 25.02.1995 року її син [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. 10.08.1995 року у них народилась донька [PERSON]. Після укладення шлюбу [PERSON], [PERSON] і онука [PERSON] проживали усі разом у неї за адресою : м.Суми , вул. Гоголя, 1. 21.10.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. 07.09.2005 року [PERSON] та онука [PERSON] були зареєстровані за адресою [INFO]. В серпні 2006 року між [PERSON] зібрала речі та добровільно виїхала з житлового приміщення. В 2008 році [PERSON] забрала доньку і разом з нею проживає в Італії. Просить винести рішення про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], які не мешкають в житловому приміщенні м.Суми , вул. Гоголя, 1. В судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Представник Сумського РВПМУ УМВС України в Сумській області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа : [PERSON] судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів Судом встановлено, що\~[PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної власності належить одноквартирний будинок по вул.Гоголя, 1, в м.Суми , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.03.1995 року , виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів згідно розпорядження від 22.03.1995 року № 1007 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 25 лютого 1995 року уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.13). 21 жовтня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.14). \~Згідно копії будинкової книги [PERSON], [PERSON] (а.с.11) за зазначеною адресою зареєстровані позивач та відповідачі. Відповідачі без поважних причин не проживають за зазначеною адресою понад 3 роки. Як вбачається з заяви [PERSON] посольству Італії в Україні, останній надав колишній дружині [PERSON] дозвіл на виїзд з України на постійне місце проживання за кордон, до Італії, разом з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.15). Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачі не проживають за спірною адресою близько 8-10 років. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 закону №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те що закон №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 30.06.2015 (справа №21-1438а15). Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та проведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлений позов є передчасним та необґрунтованим.

Outcome: dismissed