Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося з позовом до [PERSON] в липні 2016 року та, уточнивши позовні вимоги, просило стягнути на його користь з відповідача 150 815 грн. 84 коп. матеріального відшкодування в порядку регресу та понесені витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» зазначило, що 20 грудня 2012 року між ними та ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1124а/12дп, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «МАН», державний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 22 лютого 2013 року на 88 км автодороги Чернігів-Прилуки сталась ДТП за участю автомобіля «МАН», державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою суду по адміністративній справі встановлено, що вказана ДТП сталась з вини саме водія [PERSON] Відповідно до рахунку №1266 від 14 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту склала 205426 грн. 39 коп. ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого згідно розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №1.001.13.01959/VESKO26085 від 23 липня 2013 року склав 196973 грн. 72 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована за полісом №АВ/4696101 в ПАТ СК «Провідна» на 50000 грн., то позивач звернувся до останнього з позовом про стягнення коштів і Господарським судом м. Києва 16.06.2014 року з ПАТ СК «Провідна» на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» стягнуто 46 157 грн. 88 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 150 815 грн. 84 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2017 року задоволено позов ПрАТ «СК «АХА Страхування», стягнуто з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 150815 грн. 84 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2331 грн. 40 коп., а всього стягнуто з нього 153815 грн. 24 коп. Не погоджуючись з вказаним рішенням, [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити в позові ПрАТ «СК «АХА Страхування» до нього на підставі вимог п.4 ст.267 ЦК України. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом були зроблені хибні висновки про те, що у звязку з відшкодуванням збитків, здійсненим позивачем на умовах договору майнового страхування, у нього виникло право заявлення регресних вимог, в той час, як згідно нормативно-правових актів, якими регулюються зазначені правовідносини у сфері майнового страхування, насправді мало місце виникнення зовсім іншого права, а саме виникнення переходу до позивача від Страхувальника права вимоги відшкодування завданих йому збитків (суброгація). Апелянт вважає, що судом незаконно було залишено без уваги ту суттєву обставину, що трирічний строк позовної давності на заявлення позову у страхової компанії про відшкодування збитків внаслідок сплати коштів Страхувальнику в порядку суброгації сплинув, і відповідно до вимог ст.267 ЦК України суд мав відмовити в позові на підставі заявленого ним клопотання, яке наявне в матеріалах справи. При переході права вимоги від однієї особи до іншої строк позовної давності, який відліковується з моменту завдання шкоди Страхувальнику, за такою вимогою не поновлюється для особи, до якої переходить право вимоги. Апелянт зазначає, що судом були зроблені хибні висновки в частині визначення характеру правовідносин, які виникли у позивача, який є професійним страхувальником, у звязку з виплатою ним страхувальнику відшкодування за договором майнового страхування і надано невірне тлумачення цих правовідносин, як підстави виникнення регресних вимог. Також апелянт вказує, що ним, в межах розгляду справи, подавались докази на спростування розрахунків заборгованості, які були проведені позивачем. Зокрема, він не погоджується з деякими позиціями, які не могли мати відношення саме до даного ДТП. Крім того, апелянт зазначає, що судом було порушено і норми процесуального права. Так, [PERSON] зазначає, що сторони не були повідомлені про розгляд справи 13 березня 2017 року, вказує, що саме 10 березня 2017 року було проведено судове засідання, проте в даному засіданні судове рішення не виносилось. Апелянт зазначає, що насправді останнє судове засідання у справі пройшло 10 березня 2017 року, а судове рішення у справі було винесено з найгрубішим порушенням порядку, дотримання таємниці нарадчої кімнати та взагалі без судового засідання у справі, що є підставою для скасування цього рішення як постановленого незаконно. В запереченні на апеляційну скаргу позивач рішення місцевого суду вважав законним та обґрунтованим і просив апеляційний суд залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «СТ «АХА Страхування», суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, до [PERSON] у позивача «СК «АХА Страхування» виникло право регресу у звязку з виконанням останнім своїх зобовязань за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а тому судовому захисту підлягає лише порушене право. Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. Однак, з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ж до вимог ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки). Тобто надається страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Такий перехід права вимоги до страховика в науці та практиці цивільного права отримав назву суброгація. Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування. Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування. Таку вимогу страховик може предявити до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто така особа (фізична або юридична) повинна бути саме субєктом відповідальності. Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року о 13 год. 30 хв., на 88 кілометрі 650 метрів автодороги Чернігів-Прилуки-Пирятин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР. 20 грудня 2012 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1124а/12дп (а.с.13-22). 20 грудня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до даного договору (а.с.23-26). Відповідно до копії постанови Ніжинського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.27). Згідно висновку №158/13 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 30 березня 2013 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MAN TGM 18.240, державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП складає 205426 грн. 39 коп. (а.с.34-62). ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 196973 грн. 72 коп. на рахунок ПП «Транс Логістик», що підтверджується платіжним дорученням №46881 від 24 липня 2013 року (а.с.63). У судовому засіданні встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ-2705, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4696108 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну 50 тис.грн., франшизи 0 грн. 13.05.2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду м.Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення коштів в звязку з виплатою страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду м.Києва від 16 червня 2014 року стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» грошові кошти у розмірі 46157 грн. 61 коп. Слід зазначити, що Господарський суд задовольнив позов на підставі ст.993 ЦК України. Можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наступних приписів. Майнове страхування це галузь страхової діяльності, в якій об'єктом страхового захисту є майно в найрізноманітніших його проявах. До майнового страхування відносять: страхування засобів повітряного, наземного та водного транспорту, страхування вантажів, інших видів майна, страхування фінансових ризиків тощо. Дійсно, регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації до страховика переходить існуюче у страхувальника право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає з моменту сплати за третю особу. І регрес, і суброгація виникають на підставі закону. Наприклад, право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоровю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного спяніння тощо. Суброгація також виникає на підставі закону ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» та для нсуброгації встановлений особливий правовий режим. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку сам виплатить страхувальнику. Згідно роз'яснень у п.26 та п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст.993 ЦК України. Також зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Колегія суддів вважає, що після виплати страхового відшкодування у позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування», виникло право стягнення з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст.993 ЦК України, а не загальними нормами цивільного права, ст.1191 ЦК України, як це помилково вважав суд першої інстанції. Таким чином, висновок суду першої інстанцій про те, що до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про регрес є невірним, оскільки згідно з вимогами закону у страховика виникло право на звернення до відповідача саме з суброгаційним позовом. Відповідно до ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Такими законами, зокрема, є норми ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування». Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається, регулюють саме положення ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». Оскільки у спірному зобовязанні відбулася заміна кредитора, строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Згідно із ч.2 ст.264 ЦК України, на яку посилався позивач, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Однак, слід ураховувати, що у наведеній нормі йдеться про боржників за одним і тим самим зобовязанням, тоді як страховик у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності не є боржником у деліктному зобовязанні з приводу відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою, яку потерпіла особа одержала внаслідок виконання відповідним страховиком своїх зобовязань за договором страхування відповідальності іншої особи. Зазначені у ч.2 ст.264 ЦК України вимоги мають випливати з одних і тих самих правовідносин за участі тих самих сторін, тоді як вимога до страховика у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності та вимога до безпосереднього заподіювача шкоди щодо сплати різниці між фактичним розміром і розміром страхового відшкодування випливають з відмінних одне від одного правовідносин, у яких беруть участь різні особи. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року 6-2809цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права Вбачається, що відповідач [PERSON], обґрунтовуючи свої заперечення відповідно до вказаних правовідносин, просив у відповідності до вимог ст.267 ЦК України застосувати строк позовної давності до вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування» до нього, які виникли у позивача як суброгація у звязку з переходом до нього права вимоги на підставі виконання умов договору майнового страхування та відмовити у позові і колегія суддів вважає дане заперечення правомірним. Доводи апеляційної скарги щодо невірності розрахунків розміру майнової шкоди не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, а щодо порушення норм процесуального права спростовуються матеріалами справи, зокрема розпискою (а.с.212) та журналом судового засідання (а.с.215-216) Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, через що підлягає скасуванню в звязку з порушенням норм матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з ПрАТ «СК «АХА Страхування» слід стягнути судові витрати понесені [PERSON] при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 2488 грн. 46 коп.

Outcome: approved