Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір: № 1961510514 від 29 листопада 2016 р. \~ 30.07.2018 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 10203,40 гривень заборгованість за основною сумою боргу; - 1,54 гривень заборгованості по відсоткам; - 7750,98 гривень заборгованості за щомісячними процентами, - 5396 гривень сума заборгованості за пенею, - всього 23351, 92 гривень заборгованості, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що представником позивача до позову додано заяву, в якій він зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд\~ ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір: № 1961510514 від 29 листопада 2016 р. 30.07.2018 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором. \~ В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 10203,40 гривень заборгованість за основною сумою боргу; - 1,54 гривень заборгованості по відсоткам; - 7750,98 гривень заборгованості за щомісячними процентами, - 5396 гривень сума заборгованості за пенею, - всього 23351, 92 гривень заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 \~«Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 \~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1077-1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як зазначено в ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши з наданих доказів обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов`язок\~ відповідача повернути позивачу, як новому кредитору, кошти відповідно до умов відповідних кредитних договорів, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved