Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач у листопаді 2017 року через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача і просить визнати фіктивний трудовий договір від 01.10.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , - недійсним. В обґрунтування позову представник позивач зазначив, що 04.05.2011 ПАТ «ВіЕйБі Банк» оформлено наказ № 499-п про прийняття на роботу [PERSON] на посаду провідного менеджера (з навчання) Управління навчання персоналу Департаменту управління персоналом. 30 грудня 2011 року оформлено наказ № 1343-п про переведення [PERSON] на посаду начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці з 03.01.2012. Таким чином [PERSON] відповідно до умов укладеного з нею трудового договору було встановлено основну заробітну плату у розмірі посадового окладу (12 866,00 грн) та додаткову заробітну плату у розмірі індивідуальної надбавки (5 514,00 грн) в сумі - 18 380,00 грн. Трудовий договір, оформлений наказами № 449-п від 04.05.2011 та № 1343-п від 30.12.2011, не припинено. 01 жовтня 2014 року між Головою правління ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було підписано ще один трудовий договір, згідно якого відповідач знову ж таки приймається на посаду начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці із щомісячною оплатою праці 18 380,00 грн та додатковою заробітною платою у розмірі 36 760,00 грн. Однак жодного наказу на підставі трудового договору від 01.10.2014 не видавалося, а [PERSON] продовжувала виконувати роботу на підставі трудового договору, оформленого наказами № 449-п від 04.05.2011 та № 1343-п від 30.12.2011. Позивач вважає, що 01.10.2014 посадова особа, яка була наділена компетенцією укладання трудових договорів, а саме голова правління ПАТ «ВіЕйБі Банк» Мальцев Д.К. за попередньою змовою з [PERSON] уклав з останньою трудовий договір без наміру нею фактично виконувати роботу за цим договором. Метою укладення трудового договору від 01.10.2014 є незаконне отримання відповідачем заробітної плати за цим договором та набуття відповідного трудового (страхового стажу). Зазначені дії щодо укладення фіктивного договору призводять до того, що грошові кошти в процедурі ліквідації банку, які мали би бути спрямовані на виплати вкладникам та іншим кредиторам Банку, в тому числі Національному Банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у порядку черговості мають бути спрямовані на виплату по фіктивному трудовому договору, що безпідставно укладений колишнім керівництвом Банку з [PERSON] . Також позивач звертає увагу суду на ті обставини, що відповідно до п. 4.2 фіктивного трудового договору від 01.10.2014 Працівнику повинно бути нарахована та виплачено 21.11.2014 додаткова заробітна плата в розмірі 36 760,00 грн. Дата нарахування та виплати незрозумілим чином збігається з введення у ПАТ «ВіЕйБі Банк» процедури тимчасової адміністрації. Укладення даного договору було спрямоване не на настання трудових обов`язків, а лише на отримання неправомірної вигоди у вигляді одноразової виплати значної суми коштів за трудові обов`язки, до яких відповідач не мала наміру приступити та виконувати. 10 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва підсудність вищевказаного позову визначено Оболонському районному суду м. Києва. 12 січня 2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання. 17 квітня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 липня 2019 року. У судове засідання 25.07.2019 представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в підготовчі судові засідання 12.03.2018, 25.04.2018, 20.08.2018, 30.11.2018, 17.04.2019 та в судове засідання 25.07.2019 не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом відправлення судових повісток та оголошення на сайті суду, причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕЙБі Банк») до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 з 24.11.2014 повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Славкіній Марині Анатоліївні (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до Постанови Правління НБУ № 188 від 19.03.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» 20.03.2015 та призначення Уповноваженою особою Фонду гарантування вклад фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» М.А. Славкіну. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018 включно (а.с.9). Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 04 травня 2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» оформлено наказ № 499-п про прийняття на роботу відповідача [PERSON] на посаду провідного менеджера (з навчання) Управління навчання персоналу Департаменту управління персоналом (а.с.13). 30 грудня 2011 року оформлено наказ № 13443-п про переведення [PERSON] на посаду начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці з 03.01.2012 (а.с.14). Згідно із ч. 3 ст. 24 КЗпП України (в редакції станом на 04.05.2011) укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Отже з [PERSON] ПАТ «ВіЕйБі Банк» уклав трудовий договір від 04.05.2011, що було оформлено відповідно до вимог КЗпП України наказом № 499-п від 04.05.2011, та за її згодою та на підставі її ж заяви було переведено на посаду начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці 03.01.2012, про що було оформлено відповідний наказ (а.с.13-14). Відповідно до штатного розпису ПАТ «ВіЕйБі Банк» начальнику Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці встановлено посадовий оклад в розмірі 12 866,00 грн та індивідуальну надбавку в розмірі 5 514,00 грн (а.с.15-18). З матеріалів справи не вдається встановити, що відповідно до ст. 36 КЗпП України між сторонами було припинено трудовий договір, що оформлений наказами № 449-п від 04.05.2011 та № 1343-п від 30.12.2011 не припинено. Проте 01.10.2014 між Головою правління ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було підписано ще один трудовий договір, згідно умов якого відповідач знову приймається на посаду начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці із щомісячною оплатою праці 18 380,00 грн (пункт 4.1 Трудового договору), додатковою заробітною платою у розмірі 36 760,00 грн (пункт 4.2 Трудового договору) (а.с.10-12). Відповідно до п. 6.10 Договору цей Договір є підставою для видання наказу про прийняття Працівника на роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак відповідачем но доведено суду, що на підставі трудового договору від 01.10.2014 було видано відповідний наказ, а також, що по вказаному договору нараховувалась заробітна плата та додаткова заробітна плата. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що трудовий договір від 01.10.2014 по своїй суті є фіктивним, оскільки при прийнятті на посаду начальника навчання персоналу Департаменту персоналу та праці відповідача не припинено трудового договору, оформленого наказами № 449 від 04.05.2011, № 1343-п від 30.12.2011, відповідно до яких [PERSON] вже прийнято на вказану посаду. Відповідач не могла приступити до виконання обов`язків за трудовим договором від 01.10.2014, так як у ПАТ «ВіЕйБі Банк» посада начальника Управління навчання персоналу Департаменту персоналу та праці є лише одна, а виконувати посадові обов`язки на одній і тій же посаді за двома трудовими договорами не вбачається можливим. Окрім того відповідно до п. 4.2 фіктивного трудового договору від 01.10.2014 Працівнику повинно бути нарахована та виплачено 21.11.2014 додаткова заробітна плата в розмірі 36 760,00 грн. Дата нарахування та виплати 21.11.2014 є аналогічною даті введення у ПАТ «ВіЕйБі Банк» процедури тимчасової адміністрації. Вказане свідчить, що укладення договору від 01.10.2014 було спрямоване не на настання трудових обов`язків, а лише на отримання неправомірної вигоди у вигляді одноразової виплати. Зазначене не спростоване відповідачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд вбачає правильним позов задовольнити та визнати фіктивний трудовий договір від 01.10.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , - недійсним. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. На підставі викладеного, ст. 21, 24, 36 КЗпП України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: approved