Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

ПрАТ «Українська страхова група» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 983 грн. 18 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.09.2012 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ «Українська страхова група» автомобіля «Нісан Жук», д/з [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] та застрахованого в ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» автомобіля «Фольксваген Бора», д/з [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] ДТП сталася з вини водія [PERSON], в результаті якого автомобілю «Нісан Жук», д/з [NUMBER] була заподіяна шкода в розмірі 11 983 грн. 18 коп., яка була відшкодована ПрАТ «Українська страхова група» на користь [PERSON], шляхом оплати вартості ремонту пошкодженого автомобіля. Оскільки винним в ДТП визнаний відповідач [PERSON], добровільно відшкодувати завдані збитки не бажає, як і страхова компанія, яка страхувала його цивільно-правову відповідальність також, тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, зазначаючи, що вимоги вони ставлять лише до [PERSON], оскільки мають право вибору у визначенні відповідача, який в даному випадку є винною в ДТП особою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, вказуючи, що його цивільно-правова відповідальність в момент ДТП була застрахована СК «ЛАФОРТ», а тому саме вона має проводити всі відшкодуванння, а не він, як винна в ДТП особа. З огляду на відповідні права позивача у визначенні відповідача у справі та обмежені можливості суду у вирішенні вказаного, до участі у справі в якості третьої соби було залучено ПрАТ СК «ЛАФОРТ», яка в судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена, у розумінні статті 74 ЦПК України належним чином, про причини неявки не повідомила, а тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутність за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задовлення позову з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що 03.09.2012 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ «Українська страхова група» автомобіля «Нісан Жук», д/з [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] та застрахованого в ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ / 7799750 автомобіля «Фольксваген Бора», д/з [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20.09.2012 року та не заперечується сторонами у судовому засіданні. В результаті вказаного ДТП автомобілю «Нісан Жук», д/з [NUMBER] заподіяна шкода. Згідно Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 04.09.2012 року, відповідної калькудяції, страхового акту, розрахунку суми стархового відшкодування, розпорядження ПрАТ «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування, рахунка-фактури ТОВ Автомобільний центр Голосіївський, матеріальний збиток у результаті пошкодження в ДТП становить 11 983 грн. 18 коп., яку і було виплачено позивачем своєму страхувальнику, шляхом перерахування коштів на рахунок СТО - ТОВ Автомобільний центр Голосіївський, що підтверджується платіжним дорученням № 12041 від 28.09.2012 року. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. У зв'язку з тим, що цивільно-правову відповідальність [PERSON], який на законній підставі керував в момент ДТП автомобілем «Фольксваген Бора», д/з [NUMBER], застраховано третьою особою ПрАТ «СК «ЛАФОРТ», що підтверджується відповідним Полісом, який міститься в матеріалах справи, то саме ця страхова компанія, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства має виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, тобто відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в порядку регресу в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, яка знову ж згідно вище вказаного полісу є нульовою. Оскільки, такі позовні вимоги до ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» позивачем не заявлялись, тому таке страхове відшкодування не можу бути з неї стягнуто судом в даному провадженні, так само як і з відповідача, з огляду на вище викладену позицію та визначену Полісом обов»язкового стахування нульової франшизи. Слід звернути увагу і на те, що у разі настання страхового випадку страхувальник може сам відшкодувати потерпілому завдані збитки, а потім звернутися за компенсацією до страхової компанії, в якій він застрахував свою цивільну-правовову відповідальність. Разом з тим у страхувальника за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не виникає права регресу до страховика, який видав поліс. У різі настання страхового випадку винною особою є не страхова компанія, а водій транспортного засобу, який заподіяв шкоду. Отже, очевидно, що в порядку регресу звертатись до страхової компанії ця особа не може. Верховний Суд України в своєму рішенні № 6-7876св09 також вказував на необхідність враховувати судами в таких випадках положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, з огляду на вказані норми, посилання представника позивача на право вибору звернення до суду з вказаним позовом за стягненням лише з винної особи в ДТП матеріальної шкоди не є абсолютним в розумінні його позитивного вирішення. Посилання представника позивача на те, що ПрАТ «Українська страхова група» зверталося із відповідною заявою до ПрАТ «СК «ЛАФОРТ», яка відмовила у виплаті такого відшкодування з причин не чинності Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ / 7799750 укладеного з гр. [PERSON], оскільки останній не вніс страховий платіж, також оцінюються судом критично, з огляду на існування відповідного спору цивільного між вказаними організаціями, який суд вважає наявним із відповіді ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» - ПрАТ «Українська страхова група» від 18.12.2012 року, яка окрім зазначеного вище вказує, що матеріали по агенту, який займався реалізацією даного полісу страхування, направлено до правоохоронних органів, із пояснень у судовому засіданні [PERSON], який пояснював, що при укладенні вказаного полісу сплатив всі необхідні внески, із відповіді ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» - [PERSON] від 18.12.2012 року, яке також повідомляє його про здійснення ними певного рослідування щодо укладання вказаного полісу та відповідно його оплати, з подальшим вирішенням питання виплати страхового відшкодування потерпілому в ДТП. Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову.

Outcome: dismissed