Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Представник [PERSON] в інтересах позивачки [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що позивачка [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 14 лютого 2011 року. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей, а саме: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які є малолітніми, проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. На даний час, позивачкою подано позов про розірвання шлюбу. Позивачці матеріально важко утримувати дітей, так як відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання сина та доньки і жодним чином матеріально не допомагає вже більше року. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дітей та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дітям одягу, продуктів харчування медикаментів, хоча є здоровим, являється добре матеріально забезпеченою особою, так як весь час до розірвання шлюбу працював у Російській Федерації, де отримував дохід близько 1500 доларів США за кожен місяць роботи. Позивачці відомий його дохід, так як за період спільного проживання, саме таку суму доходів отримував відповідач, однак, на даний час отримуваний дохід, з метою, уникнення визначеного законом обов`язку щодо утримання дітей приховує. Враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей батьком яких він є, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Так як відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу подачі позовної заяви і до їх повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двоє неповнолітніх дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач та які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітніми дітьми та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 січня 2021 року, і до їх повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за один місяць.

Outcome: partial