overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2009 р. між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження виявилося невдалим, останні роки постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Просив розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 26.06.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку з викладеним, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 29 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604 (а.с. 5). Подружжя має дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сімя фактично розпалася. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2007 року уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-18993-291007, з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за користування. Тому позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 5643 грн. 05 коп.. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися, але в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не зявився на пошту для отримання судової повістки. Також він не повідомив суду причин неявки. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 29.10.2007 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-18993-291007, з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати за користування відсотки щомісячними платежами, оплачувати розрахунково-касове обслуговування. /а.с. 3-4/ Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за користування. Тому станом на 15.07.2015 року має перед позивачем борг у сумі 5643 грн. 05 коп., з яких 2785,78 грн. тіло кредиту, 423,18 грн. прострочене тіло кредиту, 2434,09 грн. відсотки./а.с.6/ Із викладеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 1046-1056 ЦК України, відповідно до яких зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відтак заявлена заборгованість підлягає стягненню. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача документально підтверджені витрати позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2011 р. вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на життя. Спільне проживання з відповідачем не можливе, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо з березня 2014 року. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Від позивачки надійшла заява про слухання справи в її відсутність та підтримання позовних вимог. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд встановив, що сторони по справі вступили в шлюб 29 грудня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції в Сумській області, про що зроблено актовий запис № 270, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.04). Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові, різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Сімю відновити неможливо. Таким чином, задоволення предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2011 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 30 % річних на суму залишку. Однак відповідач кошти не повертає, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року має заборгованість у сумі 7 761 грн. 96 коп. Тому позивач просить стягнути вказані кошти та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з'явився за повісткою, про причини неявки суду не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на, що згодний представник позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.12.2011 року позивач уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 30 % річних на суму залишку. /а.с.6-8, 9-32/ Також обумовлений порядок повернення заборгованості щомісячними платежами. При укладенні договору відповідач погодився на користування послугами позивача відповідно до «Условий и правил предоставления банковских услуг». Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Условий и правил предоставления банковских услуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування , за перевитрати платіжного ліміту , а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Зокрема зазначеними Умовами передбачені наслідки порушення зобов'язань, а саме пеня та штрафи. /а.с.9-32/ Відповідач користувався наданими коштами, частково повертав кредит та сплачував відсотки. 20.08.2012 року він останній раз сплатив заборгованість. В результаті цього станом на 31.07.2015 року заборгованість становить 7 761 грн. 96 коп., з яких 449 грн. 27 коп. - заборгованість за кредитом, 3 796 грн. 88 коп. - заборгованість по процентам, 2 670 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 345 грн. 81 коп. - штраф (процентна ставка). /а.с.4-5/ Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобов'язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, направивши заяву про згоду з позовом та слухання справи у її відсутність. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 29 липня 2011 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 920 (а.с. 8). Від спільних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім'ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29 січня 2013 року у відповідача народився син [PERSON]. У 2014 році за заявою сторін в порядку ст. 126 СК України внесено зміни у актовий запис про народження дитини та зазначено позивача батьком [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачу стало відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини. Тому просить виключити запис про нього, як батька з актового запису №240 про народження дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та її представник позов визнали. Представник 3- ї особи в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2013 року народився [PERSON], матірю якого зазначена [PERSON], батьком, зі слів матері, [PERSON] (а.с.8). 11 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва, актовий запис №29 (а.с.10). Після укладення шлюбу сторони звернулися до Зарічного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського МУЮ із заявою про те, що батьком сина позивача [PERSON] є [PERSON]. На підставі вказаної заяви 12 листопада 2014 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського МУЮ видано свідоцтво про народження дитини, в якому в графі «батько» зазначено «Овчаренка Євгенія Юрійовича» (а.с.10). 23 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач дізнався, що він не є біологічним батьком дитини. Відповідач не оспорювала даний факт в судовому засіданні та не заперечувала проти виключення відомостей про батька з свідоцтва про народження дитини. Відповідно до п.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство , предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦП К України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29 січня 2020 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позо визнала в повному обсязі. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 29 січня 2020 року, який зареєстровано у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 72 (а.с. 4). Від спільних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29 червня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі між ними з'явилися непорозуміння, відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 29 червня 2012 року, який зареєстровано у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 17. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, сім'я розпалася і спільного господарства вони не ведуть тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2004 року відповідачу згідно договору № SAMDN03000000360638 надано кредит в сумі 8 000,0 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Так як відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, відсотки за користування кредитом,а також інші витрати згідно кредитного договору не вносить, просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 339 грн. 33 коп. станом на 31.07.2013 року та судові витрати Від представника позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність,проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.01.2004 року відповідачу згідно договору № SAMDN03000000360638 надано кредит в сумі 8 000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення ,що відповідає строку дії картки /а.с.12/. У зв'язку з порушенням взятих на себе зобов'язань за відповідачем станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 33 339,33 грн.,яка складається із: заборгованості за кредитом-9641,62 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом-23 697,71 грн.,що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.4-11). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Таким чином суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 339,33 грн. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 333,39 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2012 року ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», уклало з відповідачем договір № 014/ZB1JDY/3/001, відповідно до якого надало кредит в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою процентів за його використання в розмірі 35 % річних на строк до 30.03.2014 року. Однак відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 13.06.2014 року має заборгованість в розмірі 20 469 грн. 48 коп. Згідно з договором про відступлення права вимоги № 3 від 30.07.2014 року змінився кредитор у зобов'язанні з ПАТ «ФІДОБАНК» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР». Тому позивач просить стягнути вказані кошти та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, втім до суду не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач жодних заяв чи клопотань суду не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», уклало з відповідачем договір № 014/ZB1JDY/3/001, відповідно до якого надало кредит в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою процентів за його використання в розмірі 35 % річних на строк до 30.03.2014 року. /а.с.4-7, 11-14, 23-25/ Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування щомісячними платежами в розмірі, визначеному договором. Однак відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 13.06.2014 року має заборгованість в розмірі 20 469 грн. 48 коп., з яких 12 867 грн. 07 коп. - заборгованість по кредиту, 5 964 грн. 16 коп. - заборгованість по відсоткам, 1 138 грн. 06 коп. - пеня за прострочення по тілу, 500 грн. 00 коп. - пеня за прострочення по відсоткам. /а.с.16-20/ Згідно з договором про відступлення права вимоги № 3 від 30.07.2014 року змінився кредитор у зобов'язанні з ПАТ «ФІДОБАНК» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР». /а.с.44-48/ Із викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 309 грн. 76 коп.

Outcome: approved