overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 24.03.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 29393 грн. 01 коп.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити , та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився подавши до суду заяву (а.с 33), що просить слухати справу в відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується направленим за адресою реєстрації відповідача повідомлення про час та місце слухання справи, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 24.03.2011 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20000 грн.(а.с.5). Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту ,заборгованості по процентам за користуванням кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, пені за несвоєчасні виконання за договором в розмірі 29393,01 грн., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідач 293 грн.93 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов'язання по договору і пов'язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 25.01.2011 року між відповідачем та представником позивача сторонами був укладений кредитний договір, в виді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2700,00 грн.. Відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 31205,18 грн.. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши, що вразі неявки в судове засідання відповідача вони не заперечують проти розгляду справи за відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні викладені обставини справи в позовній заяві не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 25.01.2011 року між [PERSON] та позивачем по справі був укладений кредитний договір ,у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту, заборгованості по процентам за користуванням кредитом, штрафи в розмірі 31205,18 грн., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.5-9). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1921 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 26.11.2012 року між відповідачем та представником позивача сторонами був укладений кредитний договір, в виді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн.. Відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 26324,45 грн.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, вказавши, що вразі неявки в судове засідання відповідача вони не заперечують проти розгляду справи за відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 22.11.2012 року між [PERSON] та позивачем по справі був укладений кредитний договір ,у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту, заборгованості по процентам за користуванням кредитом, штрафи в розмірі 26324,45 грн., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1762 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов'язання по договору і пов'язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 27.01.2014 року між відповідачем та представником позивача сторонами був укладений кредитний договір, в виді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн.. Відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 21677,62 грн.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, вказавши, що вразі неявки в судове засідання відповідача вони не заперечують проти розгляду справи за відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив що викладені в позовній заяві обставини відповідають дійсності. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.01.2014 року між [PERSON] та позивачем по справі був укладений кредитний договір ,у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту ,заборгованості по процентам за користуванням кредитом, комісії за розрахункове обслуговування, штрафи в розмірі 21677,62 грн., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.5). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію , або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1600 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов'язання по договору і пов'язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 27.08.2012 року між відповідачем та представником позивача сторонами був укладений кредитний договір, в виді кредитного ліміту на платіжну картку, згідно якого сторона отримала кредит в розмірі 2000 грн.. Відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 15475 грн. 95 коп.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити , та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився направивши до суду листа (а.с. 41) в якому просять задовольнити позовні вимоги, слухати справу в відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судовому засіданні з заявленим позовом погодилася, не заперечує щодо отримання кредиту та наявності заборгованості, згідна сплачувати його на протязі 12 років. Крім того надала до суду документи про зміну свого приз віща на «[PERSON]». Суд, вислухав відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.082012 року між [PERSON] та позивачем по справі був укладений кредитний договір ,у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.6-7). Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту ,заборгованості по процентам за користуванням кредитом, комісії за розрахункове обслуговування, штрафи в розмірі 15475 грн. 95 коп., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про зміну приз віща від 21 травня 2016 року [PERSON] змінила призвіще на «[PERSON]». Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію , або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1600 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов'язання по договору і пов'язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 28.12.2010 року між відповідачем та представником позивача сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в виді встановленого ліміту на картку. Відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 24799 грн. 67 коп.. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити , та також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився направивши до суду листа в якому просять задовольнити позовні вимоги, слухати справу в відсутності їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши, що із-за сімейних обставин вона на протязі півтора роки не платить кредит, оскільки не має на це коштів. В свою чергу банк не хоче їй на уступки. Суд, вислухавши відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 28.12.2010 року між [PERSON] та позивачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого остання отримала кредит в виді встановленого ліміту на картку (а.с.8-9). Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту ,заборгованості по процентам за користуванням кредитом, комісії за розрахункове обслуговування, штрафи в розмірі 24799 грн. 67 коп., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.5-7) та не заперечується відповідачем. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію , або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 248 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобовязання по договору і повязаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання дійсним договору дарування, вказавши що 15.02.2007 року між позивачем та [PERSON], яка діяла в якості законного представника відповідача було укладено договір дарування, згідно якого позивач подарував своїй дочці, відповідачу по справі 50000 доларів США. Дані кошти позивач в повному обсязі передав відповідачці, що підтверджується актом прийому-передачі. В зв'язку з тим , що договір дарування не нотаріально посвідчений, як це передбачено законом, тому позивач просить визнати складений в 15.02.2007 року договір дарування грошових коштів дійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, оскільки законний представник відповідача ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Крім того представник пояснила , що вказаний договір ніким не оспорюється , але позивач бажає визнати його дійсним. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 15.02.2007 року між позивачем та [PERSON], що діяла в інтересах [PERSON] було укладено договір дарування грошових коштів, а також складено акт про їх передачу, що визнається позивачем в судовому засіданні (а.с.4-6). Згідно ч.1 ст. 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Як вбачається з матеріалів справи, та пояснення представника позивача при укладені оскаржуваного правочину були дотримані всі вимоги, про які домовилися сторони. Ніким із сторін, в тому числі відповідачем не оскаржується та не ставиться під сумнім наявність вказаного договору та умови при яких його було виконано. Посилання представника позивача на відсутність нотаріально посвідчення договору, який було укладено в 2007 році не є обставинами, які можна віднести до обставин, які впливають на його суть після виконання його умов. Суд вважає, що будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про неналежні дії відповідача при укладенні кредитного договору, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України представником позивача не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними, надуманими і не вбачає передбачених законодавством підстав визнання дійсним договору, який сторонами не оспорюється.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою , що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, в якій зазначає, що відповідач по справі є його сином, та не проживає в даній квартирі з 2006 року, відносини з відповідачем він фактично не підтримує, особистих речей в квартирі його не має, комунальні послуги відповідач не сплачує. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на вказані вище обставини та вказали , що з 2006 року син в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в квартирі не має, клопоче про винесення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлений позов та просить винести заочне рішення. Відповідачі с судове засідання не з'явилися хоча про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином , про що свідчить повідомлення про направлення за вказаною адресою повісток. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з 2006 року, що підтверджується актами про його не проживання за період з 2006 року по даний час, складеними комісією з представниками підприємства по обслуговуванню житла, що обслуговують даний будинок (а.с. 8,27), що також не оспорюється в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, що не спростовуються відповідачем.

Outcome: approved