Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно заяв відповідача та поданих нею документів їй була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON], [INFO] з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року. 16 вересня 2016 року позивачу стало відомо, що з серпня 2015 року [PERSON] почала отримувати аліменти від [PERSON] У зв'язку з чим, 26 вересня 2016 року прийнято рішення про припинення виплат з 01 вересня 2015 року. Оскільки відповідач не повідомила департамент про факт сплати батьком аліментів, з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року відповідачу було виплачено допомогу у розмірі 436 грн. 50 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму боргу. В судовому засіданні позивач не з»явився, про день та час слухання справи сповіщений належним чином, від нього надійшла заява про слухання справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Управління соціального захисту населення Сумської міської ради відповідно до рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року №254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради та їх загальну чисельність» 05 травня 2016 року реорганізовано у департамент із правонаступництвом всіх прав та обов'язків управління. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-1775/2010, виданого 22 листопада 2010 року на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області, стягнуто кожного місяця аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з 29 жовтня 2010 року до повноліття дитини (а. с. 6). Відповідно до довідки Відділу ДВС Лебединського міськрайонного управління юстиції відповідач не отримувала аліментів з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року (а.с.7). На підставі заяви [PERSON] та поданих нею документів, їй була призначена тимчасова допомога на сина [PERSON] з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року (а.с.4, 8). 16 вересня 2016 року департаменту стало відомо, що з серпня 2015 року [PERSON] отримує аліменти на утримання дитини від [PERSON], що підтверджується довідкою Золочівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області №09-38/В-1/280 від 7 вересня 2016 року (а.с. 11-12). Згідно пп. 2 п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батькам, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування0 невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189, виплати допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Ч. 2 п. 10 передбачено, що при виникненні обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк органи соціального захисту населення. Заявник про даний факт департамент не повідомив. Рішенням департаменту від 26 вересня 2016 року допомога відповідачу була припинена з 1 вересня 2015 року (а.с.13). З 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року [PERSON] було виплачено допомогу в сумі 436 грн. 50 коп., що підтверджується копією розрахунку та розпорядженням від 26.09.2016 року (а. с. 14-15). Відповідачу було направлено лист-повідомлення №12.01-30/8201/05 від 27 жовтня 2016 року з пропозицією повернути безпідставно отримані бюджетні кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку (а.с.18). До цього часу належна до повернення сума боргу не повернута. За ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені кошти, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved