Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 10391,61 грн. в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] 02.02.2017 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АК № 5475595, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . 06.12.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, [PERSON] було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до звіту № 07_01 PZU від 05.02.2018 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , становить 16392,00 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 11670,29 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 10391,61 грн. на підставі заяви про настання страхового випадку від 29.01.2018 р. та страхового акту № UA 2018012900049/L01/01 від 21.02.2018 р., а тому у відповідності до абз. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач має сплатити позивачу сплачене страхове відшкодування. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року було відкрите провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити на підставі обставин викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.02.2017 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АК № 5475595, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 06.12.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, [PERSON] було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6-7). Відповідно до звіту № 07_01 PZU від 05.02.2018 р. складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , становить 16392,00 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 11670,29 грн. (а.с. 14-28). ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування в сумі 10391,61 грн. на підставі заяви про настання страхового випадку від 29.01.2018 р. та страхового акту № UA 2018012900049/L01/01 від 21.02.2018 р., що підтверджується платіжним дорученням № 12494 від 21.02.2018 року ( а.с. 29). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ СК «ПЗУ Україна » не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованої виплати. З огляду на викладене, позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до відповідача не ґрунтуються на вимогах матеріального права і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed