Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 27.03.2006 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит - грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з сплатою відсотків за користування кредитом - 48,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначають, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 12.05.2014 року утворилася заборгованість, що становить 23359,37 грн. і відповідно, яка складається з заборгованості: - за кредитом в сумі 2902,22 грн.; - по процентам за користування кредитом в розмірі 18868,61 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1088,54 грн. штраф (процентна складова). Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бабічук А.С. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи; захист своїх інтересів в суді доручила представляти за договором про надання юридичної допомоги адвокату [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанку про стягнення з його довірительки заборгованості за кредитним договором від 27.03. 2006 року заперечував в повному їх обсязі і просить відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що позивачем пропущено встановлений законом строк на звернення до суду, тобто строк позовної давності. Заслухавши пояснення відповідно сторін - представника позивача і представника відповідача, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 27.03.2006 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору (б/н) з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», кредит - грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з сплатою відсотків за користування кредитом - 48,00 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Судом встановлено було в засіданні, що станом на 12.05.2014 року у відповідача перед ПАТ КБ ПриватБанком утворилася заборгованість по вищеозначеному договору від 27.03. 2006 року в розмірі - 23359,37 грн. Дана заборгованість складається із: - заборгованості за кредитом в сумі 2902,22 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18868,61 грн.; а також Банком були нараховані штрафні санкції, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, це - 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); та штрафу (процентна складова) в сумі 1088,54 грн. (а.с.5-13). Про аналогічне свідчить і досліджений в засіданні розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5-13), проведений станом на 12.05.2014 року із якого вбачається, що заборгованості по наведеній вище сумі [PERSON] не погашена. Дане в судовому засіданні було визнано і представником останньої. При цьому, в судовому засіданні встановлено було, що відповідно до п.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник (а в даному випадку - [PERSON].) доручає списувати з будь-якого відкритого в Банку картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань (а.с.13). А, як видно з виписки по особових рахунках відповідача [PERSON] за № [NUMBER] та за [NUMBER] відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанку» останнім здійснювалися списання грошових коштів на погашення кредиту відповідача. Приналежність вищевказаних рахунків відкритих в ПАТ КБ ПриватБанку не заперечувалося ні представником позивача, ні представником відповідача в засіданні. Крім наведеного, відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і Овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені тарифами Банку. Пунктом 5.6 «Правил користування платіжною карткою», передбачено, що боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну тарифів. Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. В судовому засіданні виходячи з доводів представників сторін по справі було встановлено, що [PERSON] надавала свою згоду на списання грошових коштів з її інших рахунків які знаходяться в ПАТ КБ ПриватБанку. І судом було досліджено, виписки з рахунків відповідача зокрема за № [NUMBER] та за [NUMBER] відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанку» (а.с. 51 - 55). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв'язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'яання. Згідно 4.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що у разі порушення власником, довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представників сторін, системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача щодо пропущеного строку позивачем на звернення до суду, тобто строку позовної давності, суд вважає, що обставини відносно вказаного наведені в заяві (а.с. 48) спростовуються наступним. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, на думку суду, виходячи з наведеного, а також «Умов та правил надання банківських послуг» означених вище, позичальник, тобто [PERSON] зобов'язана здійснювати повернення кредиту, сплати відсотків, штрафів. Таким чином, доводи, представника відповідача [PERSON] відносно пропуску звернення в суд і застосування позовної давності (за заявою від 08.09.2014р. а.с. 48), спростовуються наведеним вище та дослідженими доказами по справі в їх сукупності і зокрема, виписками по особових рахунках [PERSON] № [NUMBER] та [NUMBER] відкритих Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 50, 51-55), з яких вбачається, що погашення кредиту здійснювалося шляхом списання грошових коштів з інших рахунків відповідача, у відповідності до п.5.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 04.07.2014 року, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved