Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 квітня 2017 року між позивачем та відповідачами був укладений договір завдатку. Вважає, що договір має бути визнаний недійсним з моменту укладення, оскільки він не грунтується на приписах чинного законодавства, був укладений в результаті помилки щодо правової природи правовідносин, які урегульовані цим договором, неправильного розуміння прав та обовязків сторін договору та правових наслідків його укладення. Тому просить визнати недійсним з моменту укладення договір завдатку від 28 квітня 2017 року між [PERSON], [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечила, надала письмовий відзив, в якому зазначила, що та обставина, що позивач не є фахівцем у галузі права, не мала попереднього досвіду купівлі-продажу нерухомого майна не можуть братися до уваги. Вказує на те, що позивач просить визнати договір недійсним з моменту його укладення, однак зазначає, що це попередній договір та є нікчемним через те, що відсутнє його нотаріальне посвідчення. Посилається на відсутність в матеріалах справи доказів порушення, оспорювання чи невизнання прав позивача. Строк дії договору визначено сторонами до 20 травня 2017 року, однак позивач звернувся до суду вже після припинення спірного договору 27 листопада 2017 року. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 грудня 2017 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 9 січня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 9 січня 2018 року розгляд справи відкладено до 5 лютого 2018 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 5 лютого 2018 року розгляд справи відкладено до 21 лютого 2018 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 21 лютого 2018 року розгляд справи відкладено до 19 березня 2018 року за клопотання представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 19 березня 2018 року розгляд справи відкладено до 28 березня 2018 року для направлення відзиву другому відповідачу. Протокольною ухвалою головуючого від 28 березня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 3 квітня 2018 року для надання додаткових доказів. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 28 квітня 2018 року між [PERSON], [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір завдатку, за умовами якого, покупець (позивач) передає продавцю (відповідачеві), а продавець (відповідач) приймає від покупця (позивача) завдаток в національній валюті України в розмірі 131000 грн., в рахунок належних платежів, як доказ наміру укладення договору купівлі продажу обєкту нерухомості: приватний будинок, розташований за адресою: м. Суми, вул. Березова, 5, що належить продавцю (відповідачеві) на підставі договору купівлі продажу та в забезпечення його виконання (а.с.11). Відповідно до п.2 договору завдатку, - покупець зобовязався сплатити продавцю, а продавець зобовязався прийняти від покупця суму грошей в національній валюті України в розмірі 2227000 грн., що еквівалентно 85 000 дол. США (за вирахуванням внесеного завдатку п.1 даного договору) у строк до 12 год. 20.05.2017 р. та підписати договір купівлі продажу на обєкт нерухомості у нотаріуса [PERSON] Строк дії договору сторони визначили до 20 травня 2017 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року встановлено, що договір купівлі-продажу будинку за адресою: м. Суми, вул. Березова, 5, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися, що такий договір буде укладений у майбутньому, тому передана позивачем відповідачеві грошова сума у розмірі 131000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачеві, так як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов'язань за договором. (а. с. 117-119). Рішення першої інстанції постановою Апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року залишено без змін (а.с.120-121). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, іншим рішенням суду встановлено, що грошова сума, передана за спірним договором є авансом, строк діїдоговору сторони визначили до 20 травня 2017 року. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Строк дії спірного договору встановлений сторонами до 20 травня 2017 року. Договір є підставою виникнення взаємних прав та обовязків у звязку з припиненням договору зобовязання стороні припиняються. Визнати договір, строк дії якого вичерпаний, недійсним неможливо, оскільки відсутній предмет спору. Таким чином, в процесі розгляду справи позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що її права порушені, оспорювані чи невизнані, а тому в задоволенні позову належить відмовити у звязку з його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed