Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 39 158,97 гривень. Посилаючись на викладене вище, на підставі ст.ст. 526,530 ЦК України, п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 39 158,97 гривень та витрати за оплату судового збору в розмірі 391,58 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. На балансі позивача знаходиться будинок [ADDRESS] Власником квартири № 1 у вищевказаному будинку є відповідач [PERSON] Окрім того відповідач також зареєстрований у цій квартирі разом з неповнолітньою [PERSON] Борг за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2005 по 01.10.2014 становить 39 158,97 грн., проте відповідач у добровільному порядку не сплачує заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідач не проживав у період, за який нарахована заборгованість, та фактично не користувався комунальними послугами. Зазначає, що [PERSON] з 2004 року не може користуватися квартирою та не проживає в ній, оскільки в квартирі постійно та протиправно проживає без реєстрації його колишня дружина,[PERSON] зі своїм чоловіком та дітьми. До того ж власником квартири відповідач став тільки з 12 травня 2010 року. Одночасно подав заяву про застосування строків позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Оболонської районної у м. Києві ради № 27/2 від 17.02.2005 «Про реформування житлового господарства Оболонського району у м. Києві» було вирішено припинити діяльність комунального підприємства «Управління житлового господарства» Оболонського району у м. Києві шляхом його реорганізації у комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг». На базі структурних підрозділів (ЖЕКів 512-514) було створено комунальне підприємство «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві (позивач). Відповідно до п. 1.3 рішення Оболонської районної у м. Києві ради № 30/16 від 30.06.2005 позивачу передано у господарське відання без права розпорядження майно комунальної власності територіальної громади м. Києва зокрема будинок [ADDRESS] Згідно довідки форми №3 від 01.09.2014 у квартирі № 1 у вищенаведеному будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач з 02.04.2004 та його неповнолітня донька (а.с.19). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямований на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, а також тримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до наданих позивачем розрахунків мешканці квартири не сплачують кошти за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за квартирою № 1 у будинку [ADDRESS] за період з 01.01.2005 по 01.10.2014 заборгованість становить 39 158,97 грн (а.с.103-104). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.04.2013, на виконанні ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист №2-102 від 12.08.2010 про виселення [PERSON] та малолітньої [PERSON] з квартири [ADDRESS] (а.с.51). Судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі, оскільки не має до неї доступу, що також підтверджується вимогами державного виконавця про примусове звільнення приміщення, і відповідно відповідач не мав змоги користуватися комунальними послугами, оскільки в квартирі проживали інші особи. Відповідно до договору дарування від 12.05.2010 відповідач [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником зареєстрований 25.11.2016 року. До укладення договору дарування власником квартири був [PERSON] на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 07.02.2001 за реєстровим №712, зареєстрованого в Київському міському БТІ 02.03.2001. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач на вимогу ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що саме відповідач є споживачем за к комунальними послугами в квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2005 по 01.10.2014. До того ж судом встановлено що до укладення договору дарування власником зазначеної квартири був [PERSON], а не відповідач [PERSON], а після набуття права власності, відповідач не мав змоги користуватися квартирою, що підтверджується вищенаведеними письмовими доказами ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, якими також встановлено, що у квартирі у вказаний борговий період проживали інші особи, які не надавали відповідачу доступу до приміщення. Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначений позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed