Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач у своїх інтересах і в інтересах малолітнього сина звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.10.1990 помер її свекор [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Мирноград, вул. Джерельна, 14. Спадкоємцями за законом першої черги були його дружина [PERSON] та син [PERSON] (чоловік позивача). Жоден з них заяв про прийняття спадщини за законом не подавав, дану спадщину вони прийняли згідно з чинною на той час статтею 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали в цьому будинку. 16.06.2010 померла [PERSON], спадкоємцем після її смерті на спадкове майно, а саме, ? частину будинку, був її син [PERSON], який заяв про прийняття спадщини не подавав, але прийняв її в порядку спадкування за законом, оскільки проживав в цьому будинку. 23.04.2017 помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на весь жилий будинок. Спадкоємцями за законом першої черги після сметрі [PERSON] є вона та їхні діти [PERSON] та [PERSON]. Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вони не подавали, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, проживаючи в будинку, а [PERSON] спадщину не приймала та не претендує на неї. Через втрату оригіналу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого [PERSON] належав будинок, вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, просить суд визнати факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 18.10.1990 року, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом за кожним на 1/2 частину вказаного жилого будинку та 1/2 господарських споруд. В судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з'явилися, у матеріалах справи є заяви, в яких вони просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на позовних вимогах. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх. Вказав, що обставини втрати свідоцтва про право на спадщину [PERSON] невідомі. В 2008 році була замінена домова книга, тобто звідти також неможливо взяти відомості. Нотаріальний архів залишився в м. Донецьку і доступу до нього немає, тому іншого шляху, ніж звернення до суду за визнанням права власності, у позивачів не існує. Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, надав до суду лист про розгляд справи за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18.10.1990 помер [PERSON], [INFO] (свекор позивача), 16.06.2010 померла [PERSON] (свекрів позивача), а 23.04.2017 [PERSON], [INFO] (чоловік позивача) у м. Мирнограді Донецької (а.с.9-12). Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 24.05.2017, жилиий будинок №14 по вул. Джерельній (колишня Ярославського) м. Мирнограда (у минулому Ново-Економічне, Димитров) Донецької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23.11.1963 за реєстровим №7205 (а.с.25). Відповідно до технічного паспорту на будинок №14 по вул. Джерельній в м. Мирнограді, він побудований у 1929 році, а його господарські споруди у 1928 році (а.с.16-18), з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23.11.1963 за реєстровим №7205, яка надана КП «БТІ» Мирноградської міської ради, вбачається спадкування [PERSON] не окремо жилого будинку, а саме домоволодіння за вказаною вище адресою (а.с.14). Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи на майно, яке залишилося після їх смерті, не відкривалися (а.с.59-60). Дружина померлого [PERSON], [PERSON], та їхній син [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом на майно померлого в передбачений законом шестимісячний термін фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини), оскільки проживали у спадковому будинку. Вказане в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON], сусідів родини [PERSON] з 1985 року, які мешкають в будинку №34 по вул. Джерельній в м. Мирнограді і які підтвердили, що родина [PERSON] щонайменш з 1985 року мешкає в будинку №14 по їхній вулиці, спочатку це були батьки [PERSON] і [PERSON] та їхній син [PERSON], потім [PERSON] помер, а [PERSON] одружився на [PERSON], в них з'явилися діти [PERSON] та [PERSON], і всі разом жили в будинку. В 2010 році померла [PERSON], а в 2017 [PERSON], [PERSON] змінила місце проживання і зараз в будинку живуть [PERSON] із малим сином [PERSON]. Всі особи мешкали в будинку разом і безперервно. [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом на майно померлої [PERSON] в передбачений законом 6-місячний термін в порядку ст.1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, так як був зареєстрований за однією адресою з померлою та проживав у спадковому будинку на час відкриття спадщини (а.с.19-22). Після смерті [PERSON] спадкова справа на майно, яке залишилося після його смерті, не відкривалася (а.с.61). Суд вбачає, що позивач [PERSON] та син померлого [PERSON] [PERSON] І.А. як спадкоємці першої черги за законом на майно померлого [PERSON] в передбачений законом 6-місячний термін фактично прийняли спадщину, так як були зареєстровані за однією адресою з померлим та постійно з ним проживали (а.с.19-22). Проте \~\~оформити спадщину в нотаріальній конторі позивачі не мають можливості по тій причині, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу, на підставі якого [PERSON] належав спірний жилий будинок та господарські споруди, а отримання його дублікату наразі є неможливим з огляду на відсутність доступу до архівосховищ нотаріального архіву в м. Донецьку, через те, що органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у м. Донецьку (а.с.23,24). Отже, право власності позивачів не визнається, оскільки вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності в разі, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Оскільки свідоцтво про право на спадщину втрачене і немає можливості отримати його дублікат з поважної причини, суд доходить висновку про необхідність захисту порушеного права позивачів. За вказаних обставин суд вважає за можливим встановити факт, що [PERSON], який помер 23.04.2017 та [PERSON], яка померла 16.06.2010, прийняли спадщину після смерті [PERSON], який помер 19.10.1990 в м. Мирнограді Донецької області, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном та визнати за [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved