Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з вказаною позовною заявою до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Все життя і на момент смерті, позивач допомагала та піклувалась по батька. Після сметрі батька позивач як проживала так і надалі проживає в зазначеній квартирі та сплачує рахунки за надані житлово-комунальні послуги, тому на думку позивача вона є такою, що прийняла спадщину. Позивач не змогла вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у зв'язку з тим, що за кілька місяців після смерті батька позивач втратила і чоловіка, який помер [INFO], а потім [PERSON] перебувала у лікарні. Позивач звернулась до нотаріальної контори в усній формі з питанням про прийняття спадщини, однак отримала роз'яснення, що вона пропустила шестимісячний строк вступу у спадщину, але може звернутись до суду для його відновлення. Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання від 14.04.2014 року, за клопотанням позивача, судом було проведено заміну неналежного відповідача з Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори на Головне управління юстиції в м.Києві. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкодавця [PERSON], померлого [INFO]. Спадкове майно складається з ? частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві приватної власності. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановлено, що заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті [PERSON] складено не було. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також судом встановлено, що однією з причин того, що позивач не змогла вчасно прийняти спадщину стало те, що відразу після смерті батька позивач втратила і чоловіка, який помер [INFO] (а.с.6). Крім того, як вбачається з виписки з медичної картки хворого №370, позивач знаходилась на лікуванні в денному стаціонарі Київської міської психоневрологічної лікарні №2 у період з 15.11.2013 року по 06.12.2013 року (а.с.10). Позивач за життя батька та по теперішній час проживає у [ADDRESS] та сплачує кошти за користування житлово-комунальними послугами (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення цього строку передбачені у ст.1272 ЦК України, відповідно до ч.3 якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву необхідно задовольнити, оскільки позивачем доведено суду належними та допустимими доказами наявність об'єктивних та істотних труднощів для вчасного подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк у 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, є достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved