Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

позовна заява подана 28.10.2016 року і мотивована тим, що позивач призначений на посаду директора Приватного підприємства «Успіх МЛ» 13.07.2009 року згідно з рішенням власника № 2 від 13.07.2009 року та відповідно до наказу № 3 від 13.07.2009 року на невизначений строк. 25.10.2016 року, під час здачі звіту у ДПІ позивачеві стало відомо, що директором ПП «Успіх МЛ» є інша особа. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.10.2016 року, з 07.10.2016 року [PERSON] є керівником та підписантом. Зміни щодо директора внесені 11.10.2016 року. Згідно Статуту ПП «Успіх МЛ», затвердженого протоколом загальних зборів учасників №1/13 від 27.11.2013 року, вищим органом управління підприємством є загальні збори учасників. Пунктом 7.3 Статуту визначено, що питання про призначення та звільнення директора віднесено до компетенції загальних зборів учасників підприємства. Позивач вважає своє звільнення безпідставним, оскільки бажання звільнитись з посади він не висловлював, заяви про звільнення не подавав, дисциплінарних стягнень не мав, на зборах засновників при вирішенні питання про звільнення не був присутній, запрошення на ці збори не отримував. Запис про звільнення в його трудову книжку не вносився, із змістом рішення засновників щодо свого звільнення не ознайомлений. Наголошує, що як працівник він має знати підстави та мотиви свого звільнення, а роботодавець може розірвати укладений трудовий договір та звільнити працівника з власної ініціативи виключно з підстав, визначених законом і з дотриманням відповідного порядку. 26.12.2016 року він ознайомився з копією протоколу № 2 зборів засновників ПП «Успіх МЛ» і дізнався, що він був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, в протоколі відсутні відомості про те, які обставини були підставою для його звільнення з посади директора підприємства. Уточнюючи позовні вимоги (а.с. 78-79) просив поновити його на посаді директора Приватного підприємства «Успіх МЛ» (код ЄДРПОУ 36547917) з 06.10.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених у ньому обставин. Наголосила, що звільнення [PERSON] є безпідставним, без дотримання вимог КЗпП України. Заяви про звільнення позивач не подавав, підстав для його звільнення не було, дисциплінарні стягнення не накладались. В протоколі відсутнє посилання і обґрунтування підстав звільнення, визначених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Повідомлення про проведення загальних зборів [PERSON] не отримував, а 06.10.2016 року був у відрядженні в м. Арцих Одеської області. Позивач також не отримував наказ про звільнення, запис про звільнення в його трудову книжку не вносився, із змістом рішення засновників щодо свого звільнення ознайомлений лише 26.12.2016 року. Оскільки відомості в ЄДРЮФОП щодо зміни керівника внесені 11.10.2016 року на підставі протоколу від 06.10.2016 року, просила поновити [PERSON] на посаді директора ПП «Успіх МЛ» з 06.10.2016 року. Представник відповідача - ПП «Успіх МЛ» повторно в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи відповідач неодноразово повідомлявся рекомендованим листом. Відповідач позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно рекомендованим листом, пояснень, заперечень не надавав, заяви про відкладення розгляду справи також не надавав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення власника приватного підприємства «Успіх МЛ» від 13.07.2009 року № 2, вирішено на посаду директора даного підприємства призначити [PERSON] (а.с. 17). Згідно наказу № 3 від 13.07.2009 року по ПП «Успіх МЛ», на підставі рішення № 2 з 13.07.2009 року [PERSON] прийнятий на посаду директора даного підприємства (а.с. 18), про що було зроблено запис у трудовій книжці позивача (а.с. 19, 22). 25.10.2016 року, під час здачі звіту у податковій позивачу стало відомо, що директором ПП «Успіх МЛ» з 07.10.2016 року є [PERSON]. Обставини щодо зміни керівника також підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.10.2016 року. Зміни внесені 11.10.2016 року на підставі протоколу загальних зборів від 06.10.2016 року. Враховуючи те, що відповідач не надав документи, що стали підставою для звільнення позивача, судом був направлений відповідний запит до виконавчого комітету Вінницької міської ради. 26.12.2016 року на запит суду надана копія протоколу №2 Установчих зборів учасників (засновників) Приватного підприємства «Успіх МЛ» від 06.10.2016 року (а.с. 76), згідно якого учасники підприємства [PERSON] (34% частка в статутному капіталі) і [PERSON] (34% частка в статутному капіталі) вирішили звільнити 06.10.2016 року з посади директора підприємства [PERSON] відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України. На посаду директора з 07.10.2016 року призначити [PERSON] Згідно з положеннями Статуту ПП «Успіх МЛ», затвердженого протоколом загальних зборів учасників №1/13 від 27.11.2013 року, вищим органом управління підприємством є загальні збори учасників, до виключної компетенції яких входить, зокрема, обрання (призначення) та звільнення та звільнення директора підприємства (п.7.3). Керівництво поточною діяльністю підприємства здійснює директор, призначений загальними зборами учасників. Директор може бути учасником підприємства. Він самостійно вирішує всі питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені до виключної компетенції загальних зборів Учасників (п.7.4). При наймі (призначенні, обранні) директора з ним укладається контракт, в якому визначаються строки найму, права та обов'язки, його відповідальність перед учасниками та персоналом підприємства, умови його матеріального забезпечення та звільнення з посади (п.7.5). Контроль за діяльністю директора здійснюють учасники. Учасники можуть вимагати від посадових осіб підприємства надання їм необхідних матеріалів, бухгалтерських і інших документів та особистих пояснень (п.7.7). Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми КЗпП України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із послідуючими змінами) при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Дослідивши зміст протоколу зборів, суд встановив, що конкретних підстав, за яких був звільнений [PERSON], засновники не вказали. В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 роз`яснено, що при розглядi справ про звiльнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разi, якщо встановить, що воно проведено на пiдставi фактичних даних, якi пiдтверджують, що внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоров'я (стiйкого зниження працездатності) працiвник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язкiв чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членiв трудового колективу чи громадян, яких вiн обслуговує, i неможливо перевести, за його згодою, на iншу роботу. З цих пiдстав, зокрема, може бути розiрваний трудовий договiр з керівником пiдприємства, установи, органiзацiї або пiдроздiлу у зв'язку з нездатнiстю забезпечити належну дисциплiну працi у вiдповiднiй структурi. Не можна визнати законним звiльнення з цих пiдстав лише з мотивів вiдсутностi спеціальної освiти (диплома), якщо вiдповiдно до чинного законодавства наявнiсть її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згiдно з законодавством виконання певної роботи допускається пiсля надання в установленому порядку спецiального права (водії автомобiльного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути пiдставою для звільнення працiвника з мотивів невiдповiдностi займанiй посадi або виконуванiй роботi з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП. На загальні збори учасників ПП [PERSON] не запрошувався і був відсутній, пояснення з приводу причин звільнення не давав. Із посвідчення про відрядження № КУ-0000023 від 05.10.2016 року вбачається, що він перебував у відрядженні терміном 4 дні в м. Арцих Одеської області на ФГ «Ніка-Фенікс» для перевірки якості продукції та підписання договору (а.с. 38). З м. Арцих позивач вибув 08.10.2016 року (зворот а.с. 38). У даному відрядженні за участю позивача 06.10.2016 року був укладений договір поставки № 3/10 (а.с. 39). Наказ про звільнення позивачу вручений не був, відомості в трудову книжку про звільнення не внесені. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем та третьою особою не надано пояснень, заперечень на позов чи доказів щодо правомірності прийнятого рішення про звільнення позивача, підстав застосування п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, доказів направлення повідомлення про установчі збори учасників 06.10.2016 року, доведення позивача до відома про його звільнення, проведення з ним належного при звільненні розрахунку тощо. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки недотримання відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні є підставою для поновлення позивача на роботі, даний позов підлягає задоволенню. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved