Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позиція сторін у справі У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив: стягнути з відповідача на свою користь суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, необхідну для відновлення порушених прав в розмірі 47 549, 36 грн; суму франшизи по страховому полісу в розмірі 1 000, 00 грн; суму компенсації моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 10 000, 00 грн; суму вимушених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи 3 000, 00 грн; суму вимушених витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 3 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з вини відповідача сталася ДТП. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у компанії «ПАТ «HACK «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АК номер 9956885. Позивач подав заяву в ПАТ «HACK «ОРАНТА» для отримання страхової виплати. Також, ним була ініційована незалежна автотоварознавча експертиза, згідно з висновком якої вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 98 914, 85 грн. Згідно з полісом ОСЦВ відповідача СК «ПАТ «HACK «ОРАНТА» ліміт відшкодування матеріального шкоди становить 100 000, 00 грн. При цьому, передбачена франшиза у розмірі 1 000, 00 грн. Згідно з висновком експерта, збиток з урахуванням зносу становить 51 365, 49 грн. Саме таку суму «ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатило позивачу у січні 2019 року. Але такої суми не достатньо для відновлення його порушених прав - ремонту автомобіля вартість якої становить 98 914, 85 грн. Тобто, для повного відновлення порушених прав (ремонту автомобіля) за позивачем закріплено право на отримання різниці з відповідача між страховою виплатою і фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля, яка становить 47 549, 36 грн (98 914, 85 грн - 51 365, 49 грн). Без отримання оцінки експертом позивач не міг би реалізувати своє право на компенсацію матеріальної шкоди, тому що її розмір не був би встановлений, а тому у нього виникло право на відшкодування за рахунок відповідача вартості оплати проведення експертного товарознавчого дослідження для отримання звіту про оцінку збитку власнику транспортного засобу в розмірі 3 000, 00 грн. Також, йому довелося вдатися до послуг евакуації автомобіля з місця ДТП за що мною сплачено 950, 00 грн. Позивач вказує, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000, 00 грн. Така шкода виражається в пережитих з вини відповідача негативних відчуттях, внаслідок ДТП. Усвідомлення того, що його автомобіль «розбитий» викликає вкрай негативні емоції, падіння працездатності, порушує щоденні життєві зв`язки. Ставши учасником ДТП, він зазнав стрес, спогади про який не покидають його до сих пір. Плани та той день були порушені. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди відмовлено. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] 11.05.2018 о 15 год. 00 хв., в м. Києві, на перехресті вул. Лаврська та вул. Старонаводницька, керуючи автомобілем марки «Мітсубіші», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , порушив п.11.4 Правил дорожнього руху України, а саме: не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року у справі № 757/25285/18-п провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. У вказаній постанові встановлено, що в судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Окрім повного визнання вини, його вина підтвердилася достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди та письмовими поясненнями. Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь - яких істотних суперечностей суд вважав вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю. За приписами частин четвертої, шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у компанії «ПАТ «HACK «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АК номер 9956885, згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн, розмір франшизи становить 1 000, 00 грн. Згідно із ремонтною калькуляцією вартість ремонту автомобіля позивача становить 98 914, 85 грн. Згідно із зведеною таблицею даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку від 29 травня 2018 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 52 365, 49 грн. Таку суму страхового відшкодування «ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатило позивачу у січні 2019 року. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 47 549, 36 грн (98 914, 85 грн - 51 365, 49 грн). Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону). Таким чином сума франшизи у розмірі 1 000, 00 грн, на яку зменшено розмір страхового відшкодування, має бути відшкодована позивачу [PERSON] , який є винним у дорожньо-транспортній пригоді. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 570/5521/16-ц (провадження № 61-35596св18). Також до стягнення підлягають витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 000, 00 грн, які підтверджені товарним чеком (а.с. 17). Позовні вимоги про стягнення суми вимушених витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 3 000, 00 грн задоволенню не підлягають, як недоведені. Згідно зі статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачем не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди, а тому такі вимоги до задоволення не підлягають. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судових збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 267, 55 грн.

Outcome: partial