Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору іпотеки припиненим та просила суд визнати іпотечний договір №2619/0708/71-063-Z-1 від 29.07.2008 укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК» та [PERSON] припиненим. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.07.2008 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК» (відповідач) та [PERSON] (позивач) було укладено кредитний договір. На забезпечення виконання умов за кредитним договором було укладено іпотечний договір 29.07.2008. 25 травня 2012 між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого право вимоги за кредитним договором від 29.07.2008 перейшло від відповідача до ПАТ «Дельта Банк». Однак в державному реєстрі іпотек від 12.08.2015 зазначено, що іпотекодержателем стосовно іпотечного договору від 29.07.2008 є ВАТ «Сведбанк». Тобто обтяження у вигляді іпотеки як забезпечення виконання основного зобов'язання, а саме кредитного договору, не перейшло від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012. При відступленні прав вимоги за основним зобов'язанням повинно здійснюватися і відступлення прав за іпотечним договором, оскільки іпотека є похідною від основного зобов'язання, яке виникло за кредитним договором, то роз'єднання забезпечення з основним зобов'язанням призводить до неможливості існування іпотеки, як забезпечення за даним кредитним договором, тим більше, що дане обтяження зареєстроване за первісним кредитором - ВАТ «Сведбанк», який передав право вимоги за кредитним договором новому кредитору - ПАТ «Дельта Банк». У зв'язку з цим позивач вважає що даний договір іпотеки повинен бути припиненим на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» в якій зазначено, що іпотека припиняється з підстав, передбачених цим Законом. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце проведення повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем укладено Кредитний договір №2619/0708/71-063, за умовами якого ВАТ «Сведбанк» надав позивачу кредитні кошти у розмірі 144 600 доларів США, а позивач зобов'язувалася повернути кредитні кошти у строки, визначені Кредитним договором, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов'язки, передбачені Кредитним договором (а.с.7-11). Також 29 липня 2008 року з метою забезпечення виконання позивачем своїх обов'язків перед ВАТ «Сведбанк» за Кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено Іпотечний договір №2619/0708/71-063-Z-1 (а.с.12-13). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., реєстраційний №1306, 1307 згідно з умовами якого ПАТ «Сведбанк» продав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» купив всі права вимоги у ПАТ «Сведбанк» у якості кредитора до Позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги ПАТ «Сведбанк» до осіб, які надали забезпечення за Договорами забезпечення, в тому числі право вимоги до позивача за Кредитним договором та Іпотечним договором. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Сведбанк» за Кредитним договором та Іпотечним договором. Згідно ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Пунктом 9 статті 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Проте зазначена норма була прийнята 04.07.2012, а Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено 25.05.2012, тобто на час укладення Договору вимоги щодо того, що державна реєстрація обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії, не мали законної сили. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Судом встановлено, що основне зобов'язання не припинено за Кредитним договором від 29 липня 2008 року, і у позивача перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 16.01.2016 року існує заборгованість у розмірі 111 749,97 доларів США. Згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених законом. Тому на підставі ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» суд встановив, що відсутня жодна із наведених цією статтею обставин для припинення Іпотечного договору від 29 липня 2008 року. До того ж позивач звернулася з позовними вимогами до відповідача ПАТ «ОМЕГА БАНК» визнати іпотечний договір №2619/0708/71-063-Z-1 від 29.07.2008 укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК», та [PERSON] припиненим. Однак належних та допустимих доказів того, що відповідач ПАТ «ОМЕГА БАНК» є правонаступником ВАТ «Сведбанк» суду не було надано. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи ті обставини, що позивач уклала Іпотечний договір №2619/0708/71-063-Z-1 від 29.07.2008 з ВАТ «Сведбанк», який в подальшому своє право вимоги до позивача за Іпотечним договором передав ПАТ «Дельта Банк» шляхом укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012, суд доходить висновку, що ПАТ «ОМЕГА БАНК» не є належним відповідачем по справі. Враховуючи вищенаведене, всі зібрані докази, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 526, 530, 638 ЦК України; ст.ст. 3, 15, 17, 24 ЗУ «Про іпотеку»;

Outcome: dismissed