Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач у позовній заяві зазначає, що 08 липня 1998 року згідно договору купівлі-продажу, вона стала власником квартири [ADDRESS] та Мефодія у місті Львові. 18 березня 1999 року вона, разом з відповідачами по справі, приватизувала земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування будинку, де знаходилася її квартира та квартира відповідачів.10 червня 1999 року, згідно відповідного договору, їй була подарована квартира № 2 у цьому ж будинку за вищевказаною адресою, яка раніше належала відповідачам. Оскільки до неї перейшло право власності на будинок в цілому, вона вважала, що земельна ділянка, яку приватизували відповідачі, перейшла до неї у власність «автоматично» після укладення відповідних цивільно-правових договорів щодо нерухомості. Звернувшись до Державного кадастрового реєстратора для внесення відомостей в кадастровий реєстр вона отримала відмову. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: місто Львів, вулиця Кирила та Мефодія, № 9. Представник позивача за довіреністю (а.с.55) [PERSON] в судове засідання не прибула. В письмовій заяві просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду (а.с.64). Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення в газеті «Львівська Пошта» від 15 серпня 2015 року № 90 (1701) (а.с.21). Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки, розгляд справи за відсутності відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги , обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК кожна особа \~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них, зокрема, належить визнання права. Застосування конкретного \~способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. \~Таким чином, визнання права як спосіб захисту порушеного субєктивного права полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання її правового значення у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів Судовим розглядом встановлено, що 08 липня 1998 року позивач уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та Мефодія у місті Львові (а.с.23). 20 травня 1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] та Мефодія матері позивача [PERSON]В.(а.с.22). Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.26-28) земельна ділянка, розташована за адресою: вулиця Кирила та Мефодія, №9 передана для обслуговування житлового будинку громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] зареєстровано в Книзі записів державних актів на землю 3-1№262. 10 червня 1999 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] та Мефодія у місті Львові позивачу [PERSON] про що свідчить відповідний договір (а.с.24). За даними технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 9 по вулиці Кирила і Мефодія у місті Львові, виданий 31 жовтня 2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки(а.с.14-19) площа земельної ділянки складає: під будинком і допоміжними будівлями - 220,5 м.кв., подвіря 180,0 м.кв., під садом 1102,0 м.кв.,загальна площа 1502,5 м.кв. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 05 листопада 2003 року (а.с.21) [PERSON] володіє на праві власності житловим будинком площею 426,8 кв.м. Характеристика будинку ті його обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною вказаного свідоцтва. Відповідно до даних, які містяться у технічній документації із землеустрою, були встановлені межі земельної ділянки в натурі(на місцевості) для обслуговування житлового будинку у м. Львові по вулиці Кирила та Мефодія, № 9.За категорією земель земельна ділянка відноситься до земель житлової забудови. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок(а.с.8). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 листопада 2003 року (а.с.20)прийнято рішення про реєстрацію права власності на будинок № 9 по вулиці Кирила і Мефодія у місті Львові, частка 1/1, форма власності приватна. Підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане згідно розпорядження Галицької рай адміністрації Львівської міської ради № 1293. Висновком відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.39). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площа земельної ділянки становить 0,1000, з них прибудинкова територія 0,810 гектарів, капітальна 0,01190 гектарів (а.с.40-46). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно було відмовлено у проведенні державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована: місто Львів, вулиця Кирила та Мефодія,земельна ділянка №9 (а.с.48-49). Нормами ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Належними та допустимими доказами підтверджено право позивача на нерухомість житловий будинок. Державний акт на землю, виданий Львівською міською радою, підтверджує передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 гектарів позивачу та відповідачам по справі, що узгоджується з приписами Земельного Кодексу України (ред. 1992 р.). Оскільки вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не заявлені, питання їх розподілу судом не вирішується.

Outcome: approved