Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 8561,00 грн. матеріальної шкоди та 8 000,00 грн. моральної, завданої залиттям квартири та 1994,00 грн. витрат з проведення будівельно-технічного дослідження судовим експертом. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . З вини відповідачки 11 жовтня 2019 року була залита її квартира, в результаті чого завдано матеріальну шкоду - квартира потребує термінового поточного ремонту. В обґрунтування вини відповідача послалався на акт, складений комісією ТОВ КП «Сумитеплоенергоцентраль», згідно змісту якого причиною залиття є халатне відношення до інженерних мереж та сантехнічного обладнання власників квартири №16 . Згідно висновку експерта матеріальний збиток заподіяний в результаті залиття квартири становить 8561,00 грн. Внаслідок залиття квартири позивачці завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань, негативними змінами у звичайних умовах життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачка проти позову заперечила, подала письмовий відзив, в якому зазначила, що акт про залиття не містить відомостей щодо самого залиття, не встановлений характер залиття та конкретна причина. До того ж акт складений за її відсутності та через 7 днів після залиття. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 жовтня 2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до судового розгляду на 26 листопада 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 26 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 21 січня 2021 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 21 січня 2021 року відкладено розгляд справи до 4 березня 2021 року у зв`язку із залученням третіх осіб та витребуванням документів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, реєстраційним посвідченням, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11-15). Квартира №16 в цьому будинку належить [PERSON] . 11 жовтня 2019 року в будинку [ADDRESS] у квартирі №12 трапилося залиття. Згідно акту комісії КП «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради від 18.10.2019 року у складі начальників технічної дільниці Карпенко В.В. та Кузнецової І.М. , засвідчений факт залиття 11 жовтня 2019 року квартири [ADDRESS] . В результаті обстеження встановлено: при залитті у ванній кімнаті зруйновано стелю та оздоблювальний шар площею до 1 кв. м., на стінах здута штукатурка площею до 0,8 кв. м; на кухні на стелі здуті шпалери площею близько 2 кв. м, на стінах здуті шпалери площею близько 0,6 кв. м. Комісія вважає, що залиття сталося з вищерозташованої квартири №16 , причина залиття: халатне відношення до інженерних мереж та сантехнічного обладнання мешканців квартири №16 . Надано припис мешканцям квартири №16 щодо відповідального ставлення до інженерних мереж та сантехнічного обладнання у власній квартирі (а.с.16). Таким чином, в процесі слухання справи підтверджено факт залиття квартири позивача з вини відповідача. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №1396 від 5 червня 2020 року величина матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття квартири [ADDRESS] за станом на червень 2020 року складає 8561,00 грн. (а.с.20-42) Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно приписам статті 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті цих висновків та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Висновок експерта як доказ формується в результаті проведеного експертного дослідження окремих фактичних обставин особами, які мають спеціальні знання в галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо. З урахуванням наведеного, суд приймає в якості належного та допустимого доказу по цій справі експертний висновок будівельно-технічного дослідження №1396. Суд вважає встановленим розмір матеріальної шкоди з врахуванням висновку експертизи в межах заявлених позовних вимог. Відповідач будь-яких доказів на спростування розміру завданої шкоди суду не надала, з клопотаннями про призначення експертизи не зверталася. Відповідно до ст.13 Конституції України, ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вищезазначених норм законодавства, власник квартири №16 , реалізуючи свої закріплені в ст. 317 ЦК України права, зобов`язана забезпечувати належне використання та експлуатацію цього майна, а у разі порушення внаслідок такого використання прав та інтересів третіх осіб, саме на власника покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду. На підставі наданих доказів суд вважає встановленим факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача, що об`єктивно свідчить про заподіяння йому майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 10, частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року). Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 4 грудня 2019 року у справі № 643/16465/15-ц. Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що саме з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача у справі. Посилання відповідача, на те, що її вина в залитті не доведена, оскільки акт, складений у її відсутність та не містить конкретної причини залиття, не заслуговують на увагу з огляду на те, що акт складений відповідно до чинного законодавства спеціально уповноваженими особами, відповідачкою він не оскаржувався та не оспорювався. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували її вину у залитті квартири позивача. Необхідність та вимушеність проведення ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття квартири та оплати їх вартості позивач довів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка визнає збитками витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Проведення латкового ремонту в даному випадку не приведе до відновлення стану приміщення до попереднього стану. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виникли створенням незручностей в користуванні квартирою, неприємних відчуттях, пов`язаних з пошкодженням квартири. Враховуючи роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ступінь доведеності позивачем характеру і обсягу моральних страждань, передбачені ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає достатнім встановити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 гр. Як вбачається з квитанції від 8 липня 2020 року позивачем оплачена оцінка збитку від залиття [ADDRESS] та акту здачі-приймання робіт від 8 липня 2020 року в розмірі 1 994,00 грн. (а.с.41-42). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1994,00 грн. в рахунок відшкодування витрат з проведення експертного дослідження та на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial