Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2019 відкрито провадження у цивільній справі. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2007 між сторонами укладено кредитний договір №014/9408/74/52431, відповідно до якого ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідачу кредит у розмірі 35000 доларів США із сплатою 13,25% річних строком на 240 місяців, до 14.02.2027. Відповідач належним чином не виконує умови вказаного кредитного договору у частині погашення кредиту та сплати відсотків. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2015 у справі №2-2396/2015, яким з відповідача стягнуто на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором у сумі 552 921,03грн та судовий збір у сумі 3 654грн, не виконано відповідачем до теперішнього часу. Факт невиконання зобов`язань за вказаним кредитним договором та, відповідно, невиконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2015 у справі №2- 2396/2015 у сумі 552 921,03грн та судового збору в сумі 3 654,00грн підтверджується наявністю невиконаного виконавчого листа №2-2396/2015, виданого 27.07.2016 Деснянським районним судом міста Києва, та постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. від 16.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувану у ВП №57469063. На підставі Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передано, а АТ «ОКСІ БАНК» прийнято Права Вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 014/9408/74/52431 від 14.02.2007. На підставі Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, АТ «ОКСІ БАНК» передано, а ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» прийнято право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №014/9408/74/52431 від 14.02.2007. Таким чином, 18.12.2019 ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» набуло права кредитора за Кредитним договором №014/9408/74/52431 від 14.02.2007, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . У зв`язку з вище викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/9408/74/52431 від 14.02.2007 за період з 21.12.2016 по 20.12.2019 в розмірі 476 905,56грн, яка складається з: 261 267,72грн - проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ; 49 761,53грн - 3% річних на прострочену суму; 165 876,31грн - збитки від інфляції на прострочену суму. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» 26.02.2020 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, в інші судові засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» у зв`язку з цим відповідачку було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України». Однак відповідачкою не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачки, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 14.02.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9408/74/52431, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 35000 доларів США із сплатою 13,25% річних строком на 240 місяців, до 14.02.2027. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2015 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором у сумі 552 921,03грн та судовий збір у сумі 3 654грн. Деснянським районним судом міста Києва видано 27.07.2016 виконавчий лист №2-2396/2015. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чілієвим А.А. повернуто виконавчий документ стягувачу за Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2015. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 18.12.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКО БАНК» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передано, а АТ «ОКО БАНК» прийнято права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 014/9408/74/52431 від 14.02.2007. Згідно п.2.1 зазначеного Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, АТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) набуватиме статус правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісного Кредитора) відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з Правом вимоги. Згідно п.2.2 зазначеного Договору, в дату відступлення прав вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний Кредитор) вважається таким, що відступив, а АТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) таким, що набув права вимоги до [PERSON] (Боржника) та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Кредитним договором. На виконання п.5.1 Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, в дату відступлення прав вимоги за актом приймання-передачі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний Кредитор) передано, а АТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) прийнято документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] (Боржника) за Кредитним договором. 18.12.2019 між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого АТ «ОКСІ БАНК» передано, а ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» прийнято право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 014/9408/74/52431 від 14.02.2007. Згідно п.2.1 зазначеного Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (Новий кредитор) набуватиме статус правонаступника АТ «ОКСІ БАНК» (Кредитора) відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з Правом вимоги. Згідно п.2.2 зазначеного Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, в дату відступлення прав вимоги АТ «ОКСІ БАНК» (Кредитора) вважається таким, що відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (Новий кредитор) таким, що набув права вимоги до [PERSON] (Боржника) та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Кредитним договором. На виконання п.3.2 Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, в день підписання договору ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (Новий кредитор) перераховано на рахунок АТ «ОКСІ БАНК» (Первісний Кредитор) кошти за відступлені Права Вимоги. На виконання п.5.1 Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019, в дату відступлення прав вимоги за актом приймання-передачі АТ «ОКСІ БАНК» (Первісний Кредитор) передано, а ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (Новий кредитор) прийнято документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] (Боржника) за Кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом безспірно встановлено, що відповідачка на сьогодні вищевказане рішення суду не виконала. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 21.12.2016 по 20.12.2019 в розмірі 476 905,56грн, яка складається з: 261267,72грн - проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ; 49 761,53грн - 3% річних на прострочену суму; 165 876,31грн - збитки від інфляції на прострочену суму. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до законодавства та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачкою вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання рішення суду з боку відповідача суду надано не було. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. До того ж Національний Банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про Національний Банк України» передбачено, що правління НБУ приймає рішення, зокрема про встановлення та зміну облікової та інших процентних ставок Національного банку. Облікова ставка НБУ - один із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів. Строк користування кредитом закінчився достроково в березні 2015 року, з дня звернення ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені тиловими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях, перше - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс-18) сформульовано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси кредиторів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) зроблений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, беручи до уваги той факт, що укладеним між сторонами кредитним договором не було встановлено розмір процентів, що підлягає нарахуванню після закінчення строку користування кредитом, слід дійти висновку про правомірність визначення розміру процентів після закінчення строку користування кредитом на рівні облікової ставки Національного банку України у порядку, визначеному ч.1 ст.1048 ЦК України. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що сума основного боргу відповідачем несплачена, а наданий розрахунок позивачем відповідає нормам закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/9408/74/52431 від 14.02.2007 за період з 21.12.2016 по 20.12.2019 в розмірі 476 905,56грн, яка складається з: 261 267,72грн - проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ; 49 761,53грн - 3% річних на прострочену суму; 165 876,31грн - збитки від інфляції на прострочену суму підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7153,58грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved