Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, підстави якого уточнив до початку судового розгляду і мотивував тим, що 24 січня 2005 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала [INFO] її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина указаної квартири. Спадкоємцями першої черги є позивач, його сестра [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] На момент смерті матері позивач був зареєстрований у [INFO]. Однак у встановлений законом строк позивач не міг звернутися до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що не знав про обовязок подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців до нотаріуса. Крім того, всі документи для отримання спадкового майна залишились у відповідачів, які за твердженням позивача уводили його в оману, таємно від нього отримали свідоцтво про право на спадщину. Лише у березні 2016 року позивачу стало відомо про наявність спадкового майна, після чого він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори за місцем знаходження спадкового майна, проте йому було відмовлено у звязку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для його продовження. Позивач вказує що багато і довго хворів, має групу інвалідності по зору, в даний час проживає в сімї брата свого вітчима на території іншої області і не має достатніх коштів для поїздок, тому вважає причину пропущеного ним строку поважною. [PERSON] вказав, що і заявою про відмову від спадщини після смерті матері не звертався Посилаючись на указані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги позивач просить суд визначити йому додатковий строк достатній для подачі заяви до нотаріуса Тростянецького нотаріального округу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 24 січня 2005 року, строком на два місяці (а.с. 4-5, 40-41). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. [PERSON] пояснив, що на момент смерті матері фактично проживав у [INFO] разом з нею та відповідачами, але не був зареєстрований. Мати запропонувала йому деякий час пожити у цій квартирі після отриманої ним травми, після її смерті позивач пожив нетривалий час і залишив м.Тростянець, став проживати постійно та працювати в іншій області. Протягом останніх 12 років приїздив раз на рік до сестри та вітчима у гості. Позивач вказав, що має будинок у с.Новоукраїнка, де і був зареєстрований на момент смерті матері. [PERSON] в судовому засіданні визнав, що йому було відомо, що частина квартири належить на праві власності матері, що також слідує з додатково наданих позивачем пояснень. До нотаріуса позивач не звернувся, оскільки не знав про те, що це треба робити протягом шести місяців після смерті матері, через травму має інвалідність і щорічно протягом 2 тижнів проходив лікування для підтвердження інвалідності, вважав, що частка матері у квартирі перейде батьку, але коли дізнався, що відповідачі оформили спадщину лише на себе, позивач вирішив, що це нечесно і вважає, що також має право успадкувати належну йому частку. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що разом з [PERSON] успадкували по ? частині належного її матері майна, отримали свідоцтво про право на спадщину ще у 2005 році. Позивачу нічого не перешкоджало звернутись своєчасно до нотаріуса у встановлений законом строк, оскільки він проживав і працював на території України і не зрозуміло на яку хворобу він посилається і чим він хворіє протягом 12 років. Про спадкове майно позивач завжди знав. На той час після смерті матері він мав інші плани, мав намір жити і іншому місці за місцем постійної роботи, яку було надано братом її батька, обіцяючи придбати чи побудувати для позивача житло, а оскільки дана обіцянка не була виконана, позивач згадав про спадщину. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки незнання про спадкове майно та правова необізнаність не є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що\~ позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають\~ задоволенню, виходячи з таких мотивів. На підставі свідоцтва про смерть судом установлено, що [PERSON] померла у віці 54 роки у м. Тростянець Сумської області 24.01.2005 року, що є часом відкриття спадщини (а.с. 6). Сторонами визнано і не заперечувалось, що позивач та відповідач [PERSON] є сином та донькою відповідно [PERSON], а відповідач [PERSON] був чоловіком останньої. Як вбачається з копії будинкової книги прописки громадян у квартирі [ADDRESS] на момент смерті 24.01.2005 року [PERSON] разом з нею були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] був зареєстрований у даній квартирі з 22.06.1998 року та був знятий з реєстраційного обліку за указаною адресою з 19.01.1999 року у звязку з вибуттям і за даними його паспорту з 10.03.1999 року зареєстровнаий [INFO] (а.с. 10, 24-27). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1994 року виданого органом приватизації виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів квартира [ADDRESS] (попередня назва - 50 років СРСР) в м. Тростянець Сумської області належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 47210938 від 24.03.2017 року, наданої Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 345/2005 та видано свідоцтва про право на спадщину за законом по ? від 1/3 частини квартири за № 67 у будинку 5-а по вул. 50 років СРСР в м. Тростянець Сумської області15.09.2005 року на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.34,54-55). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини установлений частиною 1 статті 1270 ЦК України і складає шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом установлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована і проживала разом з відповідачами у справі, які в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину і як установлено судом отримали у 2005 року відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] Позивач на момент смерті спадкодавця не був зареєстрований разом з нею за однією адресою. Судом установлено, що позивач з питання прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 24.01.2005 року звернувся 31.03.2016 року, тобто через 11 років. Державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 24.01.2005 року у звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Незважаючи на те, що нотаріусом у березні 2016 року позивачу було розяснено порядок вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, останній лише через рік звернувся з цього питання до суду (14.02.2017 року). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], суд виходить з таких мотивів. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом указаної норми позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідачі, які є спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] згоди на подання [PERSON], який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не надали і заперечили проти цього в судовому засіданні. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), від 14.09.2016 року (справа № 6-1215цс16). Згідно із вимогами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем всупереч указаним вимогам процесуального закону не надано доказів наведених ним позові причин неприйняття спадщини своєчасно, які ураховуючи значний час, який минув з часу смерті [PERSON], судом не можуть бути визнані поважними. На переконання суду викладені позивачем під час судового розгляду справи обставини свідчать про відсутність у [PERSON] будь-яких обєктивних перешкод чи істотних труднощів для подання заяви до нотаріуса своєчасно. Подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України можливо і шляхом надіслання її поштою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини і для цього наявність правовстановлюючих документів на спадкове майно не потрібна . Таким чином, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску ним строку подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed