Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позиція сторін у справі. У вересні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, з врахуванням неодноразових уточнень, просила суд: визнати протиправним виданий Інститутом фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року; скасувати виданий Інститутом фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року; стягнути з Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України на користь [PERSON] неоплачену заборгованість за листком непрацездатності серії АДХ № 299246 від 07 березня 2019 року в розмірі 275, 73 грн (в тому числі: ПДФО - 49, 63 грн, військовий збір - 4, 14 грн та 221, 96 грн - сума, яка підлягає виплаті [PERSON] ); поновити [PERSON] на посаді завідуючої відділом охорони праці та пожежної безпеки Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної Академії Наук України з 02 березня 2019 року; стягнути з Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 березня 2019 року по 17 серпня 2020 року в розмірі 51 516, 96 грн., а в подальшому до дня поновлення на роботі та понесені судові витрати. 16 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позов сторони відповідача, у якому вимоги не визнано, зазначено, що позивач пропустила строк звернення до суду із позовом, тому слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. А, крім того, позивачем не наведено жодного аргументу, у чому полягає незаконність наказу № 189-К від 19 грудня 2018 року, ніяких зауважень позивача чи непорозумінь з нею з приводу назви посади не було, листок непрацездатності серії АДХ № 449334 був прийнятий роботодавцем та оплачений, позивач свідомо нічого не повідомляла відповідачу про періоди своєї непрацездатності. Також позивач, як зазначено у відзиві на позов, не зазначає, яке посилання і чому є суперечним, у чому полягає невідповідність, техніко-економічне обґрунтування причин проведення необхідності ліквідації відділу не є правоутворюючим документом і позивач не надає докази того, що таке обґрунтування взагалі відсутнє, їй було запропоновано інші посади, від яких позивач відмовилася /а. с. 45-51, 52-87/. Процесуальні дії. 05 вересня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 06 вересня 2019 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 17 вересня 2019 року представником позивача подано позовну заяву у новій редакції та квитанцію про сплату судового збору /а. с. 26-28, 32-33, 36-41/. 24 вересня 2019 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження /а. с. 42-43/. 16 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позов сторони відповідача, у якому вимоги не визнано /а. с. 45-51, 52-87/. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року та 05 лютого 2020 року, постановленими на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеними до протоколів судових засідань, долучено до матеріалів справи надані стороною позивача у судовому засіданні письмові докази /а. с. 109, 131/. Стороною позивача подавалися уточнення позовних вимог 29 січня 2020 року, 03 березня 2020 року, 08 квітня 2020 року, 10 червня 2020 року /а. с. 116-122, 135, 138, 154/. Так, згідно з останньою редакцією прохальної частини уточненої позовної заяви від 23 червня 2020 року, прийнятою судом до розгляду, позивач просила: - визнати протиправним виданий Інститутом фізіології ім. О. О. Богомольця Національної Академії Наук України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року; - скасувати виданий Інститутом фізіології ім. О. О. Богомольця Національної Академії Наук України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року. - стягнути з Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України на користь [PERSON] неоплачену заборгованість за листком непрацездатності серії АДХ № 299246 від 07 березня 2019 року в розмірі 275, 73 грн. (в тому числі: ПДФО - 49, 63 грн, військовий збір - 4, 14 грн та 221, 96 грн - сума, яка підлягає виплаті [PERSON] ). - поновити [PERSON] на посаді завідуючої відділом охорони праці та пожежної безпеки Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної Академії Наук України з 02 березня 2019 року; - стягнути з Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної Академії Наук України на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 березня 2019 року по 17 серпня 2020 року в розмірі 51 516, 96 грн., а в подальшому до дня поновлення на роботі та понесені судові витрати. У судовому засіданні представником відповідача подано заяву про надання розрахунку розміру понесених витрат на правову допомогу на суму у розмірі 59 992, 00 грн, з клопотанням про поновлення строку на подання вимог про оплату витрат на правову допомогу, вмотивоване тим, що відповідач фінансується з Державного бюджету і був ризик подальшого співробітництва з АО «Експерт Лігл Сервіс», що і стало причиною того, як вказано у заяві, що при поданні відзиву на позовну заяву відповідачем не було вказано про орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, враховуючи уточнення від 23 червня 2020 року. Присутні у судовому засіданні представники відповідача позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, заперечення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи. Сторони перебували у трудових відносинах з 02 листопада 1992 року /а. с. 15-16/. 28 жовтня 2008 року наказом № 100 «Про створення відділу охорони праці та пожежної безпеки» визначено до 01 листопада 2008 року створити відділу охорони праці та пожежної безпеки в інституті, у складі провідного інженера охорони праці і технічної безпеки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до пункту 2, 3 наказу № 100 від 28 жовтня 2008 року [PERSON] призначена керівником відділу та доручено розробити положення про відділ, посадову інструкцію власну і [PERSON] та подати на затвердження головному юрисконсульту /а. с. 17/. 01 квітня 2011 року наказом № 64/А-К, за підписом ВО директора Інститут [PERSON], згідно кваліфікаційного довідника професій визначено вважати з 01 квітня 2011 року [PERSON] на посаді начальника відділу охорони праці /а. с. 81/. 19 грудня 2018 року на виконання протоколу Вченої ради Інституту № 14 від 19 грудня 2018 року та

Outcome: dismissed