Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача приватного підприємства «Комплекс безпеки «Лідер» про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.08.2014 [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації, яку до теперішнього часу проходить у складі сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. До призову на військову службу під час мобілізації [PERSON], працював у приватному підприємстві «Комплекс безпеки «Лідер». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» № 1275 від 20.05.2014, який набрав чинності 08.06.2014, статтю 119 Кодексу законів про працю України доповнено частиною 3. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 119 КЗпПУ за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Позивачеві за період часу з 01.01.2017 по 31.12.2017 відповідачем була нарахована заробітна плата у сумі 42180 грн. Представник відповідача у добровільному порядку погасив частину заборгованості перед позивачем по заробітній платі у сумі 9449,72 грн.. Станом на сьогодні відповідач по заробітній платі за 2017 рік має заборгованість у сумі 32730,28 грн.. Позивачеві за період часу з 01.01.2018 по 01.07.2018 відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 23080 грн. Суми нарахованої, але не виплачено заробітної плати підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Відповідач вкотре ігнорує вимоги чинного законодавства України та не виплачує позивачеві заробітної плати. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути із приватного підприємства «Комплекс Безпеки «Лідер» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період часу з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 32\~730,28 грн., за період часу з 01.07.2018 по 01.07.2018 у сумі 23080 грн., а всього 55810,28 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник приватного підприємства «Комплекс безпеки «Лідер» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, але зазначив, що керівництво просить надати час для урегулювання спору мирним шляхом. \~ \~ \~ \~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації, яку до теперішнього часу проходить у складі сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. До призову на військову службу під час мобілізації [PERSON] працював у приватному підприємстві «Комплекс безпеки «Лідер». \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, заборгованість по заробітній платі приватного підприємства «Комплекс Безпеки «Лідер» перед [PERSON] складає: за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в розмірі 42180 грн.; за період з 01.01.2018 по 01.07.2018 в розмірі 23080 грн. \~ \~ \~ \~В добровільному порядку приватним підприємством «Комплекс безпеки «Лідер» частково погашено заборгованість перед позивачем в розмірі 9449,72 грн. \~ \~ \~ \~Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обовязків. Згідно із ст.ст.\~21,\~43 Конституції України, ст.ст.\~94,\~115 КЗпП України, ст.ст.\~21,\~24 Закону України «Про оплату праці»,\~кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 119 КЗпПУ за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Як встановлено судом, відповідач в порушення\~ст.119 КЗпП\~України не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати, у звязку з чим до теперішнього часу має заборгованість перед позивачем в розмірі 55810,28 грн., яка підлягає стягненню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved