Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач через свого представника у грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить з урахуванням уточнення стягнути з відповідача на свою користь за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] заборгованість у розмірі 2 611,65 грн, суму інфляційних нарахувань у розмірі 136,41 грн, 3% річних у розмірі 37,19 грн. Окрім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] заборгованість у розмірі 15 789,23 грн, суму інфляційних нарахувань у розмірі 1 603,91 грн, 3% річних у розмірі 466,57 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . З 01.10.2012 на утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги. Однак відповідач за спожиті послуги не сплачує. У зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася вищевказана заборгованість. 03 січня 2019 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 02.04.2019 та 16.07.2019 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом поштового відправлення судових повісток та оголошення на сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.87-90). Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (витяг № 3 з протоколу засідання від 15.08.12 № 29), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» (позивач) (а.с.14-15). ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012 (а.с.16-19). Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем (а.с.20-84). Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати ним грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходяться його квартири. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 2 611,65 грн. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 15 789,23 грн. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] суму інфляційних нарахувань у розмірі 136,41 грн, 3% річних у розмірі 37,19 грн та на утримання квартири [ADDRESS] суму інфляційних нарахувань у розмірі 1 603,91 грн, 3% річних у розмірі 466,57 грн. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконував своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартир, суд приходить до висновку, що позов з урахуванням уточнення необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 762,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved