Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач у лютому 2017 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 13.02.2007 р. між ВАТ ВАБ та [PERSON] було укладено кредитний договір №7-164, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 16 053,698 дол. США, зі сплатою 13 % річних, терміном до 13.02.2013 р. В забезпечення виконання кредитного зобов'язання Банк та відповідач уклали договір застави №7-164 від 13.02.2007 р. Рішенням суду від 24.12.2009 р. з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 127 227,21 грн., проте, рішення суду не виконано, коштів не повернуто. Станом на 06.01.2017 р. загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором становить 723 974,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 12 707,95 дол. США, відсотки - 14 505,87 дол. США, штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 8 612,15 грн. Різниця нестягненої заборгованості та штрафу становить 328 641,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також вирішити питання щодо стягнення судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі (а.с. 29), проти постановлення заочного рішення не заперечував, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.20, 27), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2007 р. ВАТ «ВАБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №7-164, відповідно до п. 1.1 - 1.3 якого якого банк надав позичальнику кредит на придбання автомобіля марки «Опель Астра» в розмірі 16 053,68 дол. США, терміном по 13.02.2013 р., зі сплатою 13 % річних (а.с. 7-9). В забезпечення виконання умов кредитного договору, 13.02.2007 р. сторони уклали договір застави №7-164, відповідно до п. 1.1.1 якого заставодавець передав заставодержателю в заставу автомобіль «Опель Астра», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 11-12). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2009 р. стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «ВАБ» заборгованість за загальну суму 128 660,48 грн. (а.с. 15). Рішення суду не виконано, відповідно до розрахунку суми боргу, наданого позивачем, станом на 06.01.2017 р. розмір заборгованості становить 27 213,82 дол. США (715 362,04 грн.), з яких, сума кредиту - 12 707,95 дол. США, відсотки - 14 505,87 дол. США. Розмір комісії становить 8 612,15 грн. Загальна сума заборгованості становить 723 974, 19 грн. (а.с. 4-5). Даний розрахунок відповідачем, який повідомлявся судом належним чином, не спростований, жодних заперечень з цього приводу до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості та може покласти його в основу рішення. Позивач просить стягнути різницю нестягненої заборгованості та штрафу, що складає 328 641,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такі самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року постановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від від 23 вересня 2015 року за № 6-1206цс15). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором до теперішнього часу, різниця нестягненої заборгованості та штрафу складає 328 641,12 грн., а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 625, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved