Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованність за договором фінансового лізингу №00007801 від 05.07.2013 року в загальному розмірі 146579,68 гривень, з яких основну суму заборгованності в розмірі 73518,46 гривень, штраф у розмірі 9106,50 гривень, пеню у розмірі 18,889,13 гривень, 3% у розмірі 5666,74 гривень, інфляційні втрати у розмірі 39398,85 гривень та судові витрати в сумі 3225,68 гривень. В поданому позові вказує, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ТОВ «Патріот ЮГ» договір про фінансовий лізинг №00007801 від 05.07.2013 року відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження лізингоодержувача об'єкт лізингу транспортний засіб типу VW Tiguan FL 1.4 TSI шасі №WVGZZZ5NZEW006393, 2013 року виробництва, лізінгоодержувач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 32000 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 22400 доларів США. При цьому [PERSON] виступив поручителем лізингоодержувача згідно з умовами поруки, які є невід'ємною частиною договору. Лізингоодержувач відповідно до положень п.6.1 договору зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п.6.5 договору щомісячний платіж здійснюється на рахунок зазначений позивачем не пізніше дати вказаної у плані відшкодування. Відповідно до п.12.6 договору, позивач має право в односторонньому порядку розірвати договір, а також право на повернення об'єкта лізингу у випадку несплати лізингоодержувачем наступного лізингового платежу у повному обсязі або частково і строки невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів. Починаючи з березня 2014 рорку лізингоодержувач почав частково не сплачувати щомісячні лізингові платежі, а з жовтня 2014 року взагалі перестав виконувати свої зобов'язання за договром щодо сплати щомісячних лізингових платежів. Відпрвідно до п.8.3 та 8.3.1 Умов лізингу, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більше ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати за умови здійснення оплати, договір підлягає розірванню згідно з п.12.6.1. договору. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за договором. З огляду на це направленням позивачем вимог про сплату щомісячно лізингових платежів слід розуміти, як подовження строку виконання виконання зобов'язання. Позивач неодноразово звертався до лізингоодержувача із нагадуванням про несплату заборгованності. Фактично було направлено три нагадування-перше нагадування від 03.10.2014 року, друге від 16.10.2014 року, і третє нагадування неодноразово надсилалось протягом листопада 2014 рок, січня 2015 року по 19.05.2015 року. Третім нагадуванням від 19.05.2015 року лізингоодержувачу було направлено вимогу про сплату заборгованності за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Вимогу лізингоодержувач отримав 25.06.2015 року про що свідчить підпис отримувача на рекомендованому повідомленні №0430600690242. Окрім того, відповідачу 29.05.2015 року на адресу місця реєстрації було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, яка була отримана відповідачем 23.06.2015 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомлені 0430600690250. Відповідно до п.12.9 договору, у разі дострокового припинення договору з боку позивача, лізингоодержувач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Крім того, п.8.2.2 та п.8.3.2 договору встановлено обов'язок погасити заборгованність протягом 3 днів з дня отримання вимоги. Таким чином враховуючи умови договору, погоджені сторонами, лізингоодержувач був належним чином повідомлений про припинення договору та вимогу позивача повернути об'єкт лізингу, датою припинення договору є 09.07.2015 року. Починаючи з вересня 2014 року лізингоодержувач з порушенням вимог чинного законодавства та умов договору, почав не в повному обсязі здійснювати оплату лізингових платежів та взагалі не сплатив лізингові платежі за жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень та травень 2015 року, а саме: -часткова несплата лізингового платежу за вересень 2014 року на суму 280,76 грн. відповідно до рахунку №02025015 від 04.09.2014 року,належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.09.2014 року; -несплата лізингового платежу за жовтень 2014 року на суму 6359,48 грн. відповідно до рахунку №00229486 від 01.10.2014 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.10.2014 р.; -несплата лізингового платежу за листопад 2014 року на суму 6359,48 грн. відповідно до рахунку №00237156 від 03.11.2014 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.11.2014 року; -несплата лізингового платежу за грудень 2014 року на суму 7493,89 грн. відповідно до рахунку №00244466 від 03.12.2014 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.12.2014 року; -несплата лізингового платежу за січень 2015 року на суму 8932,74 грн. відповідно до рахунку № 00250124 від 12.01.2015 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.01.2015 року; -несплата лізингового платежу за лютий 2015 року на суму 9919,81 грн. відповідно до рахунку №00257131 від 02.02.2015 року належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.02.2015 року; -несплата лізингового платежу за березень 2015 року на суму12277 грн. відповідно до рахунку № 00262749 від 06.03.2015 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.03.2015 року; -несплата лізингового платежу за квітень 2015 року на суму 11540,38 грн. відповідно до рахунку №00268628 від 06.04.2015 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.04.2015 року; -несплата лізингового платежу за травень 2015 року на суму 10354,92 грн. відповідно до рахунку №00274011 від 06.05.2015 року, належного до сплати відповідно плану відшкодування не пізніше 15.05.2015 року. Позивач вказує, що заборгованість лізингоодержувача перед позивачем несплаченими щомісячними лізинговими платежами становить 73518,46 грн. Також позивач зазначає, що згідно з рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.08.2016року встановлено, що заборгованість лізингоодержувача перед позивачем за несплаченими щомісячними лізинговими платежами становить 73518,46 грн. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Договором передбачені штрафні санкції у вигляді штрафів у випадку несплати виставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п.8.2.2, а також пеня у розмірі 10% річних за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.8.2.2 Договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні штрафні санкції за вимоги щодо сплати надіслані Порше Лізинг Україна: еквівалент 15 дол. США за першу вимогу, 20 дол. США за другу платіжну вимогу та 25 дол. США за третю платіжну вимогу. Через порушення лізингоодержувачем своїх зобов'язань і несплату лізингових платежів згідно виставлених і надісланих рахунків, позивачем застосовані та лізингоодержувачем не сплачені штрафні санкції у розмірі відповідно до п.8.2.2 договору 9106 грн. 50 копійок. Даний розмір штрафу встановлений рішенням Господарського суду Xерсонської області від 09.08.2016 року. В п.8.2.1 договору вказано, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні штрафні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу. Відповідно до розрахунку загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання лізингоодержувачем грошових зобов'язань за договром складає 18889.13 грн. Крім того, лізингоодержувач за невиконання грошових зобов»язань за договором відповідно до договору згідно ст.625 ЦК України повинен сплатити 3% річних, яка відповідно до разрахунку становить 5666.74 грн. Також повинен відповідач сплатити і інфляційні витрати, які згідно з розрахунком становлять 39398.85 грн. Відповідач несе солідарну і повну відповідальність за зобов»язання лізингоодержувача згідно із положеннями Договору та нормами чинного законодавства. Відповідно до ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Ч.1 та 2 ст.554 встановлює, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встанвлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, відповідно до ч.2 ст.554, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1 Умов поруки від 05.07.2013 року встановлено, що відповідач несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань лізингоодержувача на підставі або у зв'язку із договором. Згідно з п.12 Умов поруки від 05.07.2013 року зобов'язання відповідачем включають сплату, окрім іншого, лізингових платежів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні, та дав аналогічні пояснення ,які викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] пред»явлені позовні вимоги не визнав, заперечував у їх задоволенні, свої заперечення обгрунтував тим, що сума боргу за несплату лізингових платежів та збитків за договором про фінансовий лізинг укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Патріот ЮГ» вже стягнута з основного боржника ТОВ «Патріот-Юг». Він дійсно виступав поручитель по виникшим зобов'язанням, однак вважає, оскільки борг стягнутий з основного боржника, а також з урахуванням, що повернутий автомобіль позивачу, а також, що він отримував страхове відшкодування вважає, що заявлені позовні вимоги до нього, є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив врахувати дані обставини при винесені рішення, та відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Порше Лізінг Україна» уклало з ТОВ «Патріот ЮГ» договір про фінансовий лізинг №00007801 від 05.07.2013 року відповідно до якого позивач зобов»язався передати у розпорядження лізингоодержувача об'єкт лізингу транспортний засіб типу VW Tiguan FL 1.4 TSI шасі № WVGZZZ5NZEW006393, 2013 року виробництва, лізінгоодержувач зобов»язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 32000 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 22400 доларів США. При цьому відповідач [PERSON] виступив поручителем лізингоодержувача згідно з умовами поруки, які є невід'ємною частиною договору. Лізингоодержувач відповідно до положень п.6.1 договору зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.08.2016 року задоволені частково позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «ПатріотЮг» про стягнення 190797.76 грн. Рішенням суду стягнуто з ТОВ «Патріот-Юг» на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму основного боргу в сумі 73518.46 грн., суму штрафу у розмірі 9106.50 грн., суму пені у розмірі 3674,43 грн., суму 3% річних у розмірі 2627.30 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 26203.90 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1726.96 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2017 року рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2016 року залишено без змін. 07 вересня 2017 року позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» зменшило позовні вимоги. Однак як встановлено в судовому засіданні фактично позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму збитків у зв'язку з невиконання прийнятих зобов'язань більшу ніж пред»явлена до основного боржника ТОВ «Патріот-Юг» і стягнено рішення господарського суду Херсонської області від 09.08.2016 року. Фактично збільшено позовні вимоги стосовно відшкодування пені, яка становить згідно з розрахунком 18889.13 грн., 3% річних в сумі 5666,74 грн. та суму інфляційних втрат в сумі 39398,85 грн. В поданому позову від 07.09.2017 року позивач вказує, що відповідач несе солідарну відповідальність за зобов»язаннями Лізингоодержувача згідно з Положеннями Договору та нормами чинного законодавства. Розмір заборгованності, який підлягає стягненню з відповідача згідно з умовами поруки до договору становить 146579,68 грн. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути повязана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобовязання та іншими умовами договорів. За змістом статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Дані обставини викладені і у Правовому висновку ВСУ\~у справі № 6-923цс16, тому з урахуванням вищезаначено суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.141 ч.1 ЦПК України підлягає стягненню частково з відповідача і судовий збір в сумі 1726 гривень 96 копійок.

Outcome: partial