Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач у грудні 2013 р. звернувся до суду з позовом до Дніпродзержинської міської ради, комунального підприємства «Дорожник», посилаючись на те, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року по справі № 2-578/10 суд поновив його на посаді директора комунального підприємства «Дорожник» з 10 серпня 2009 року, стягнувши з відповідача по справі - Дніпродзержинської міської ради на його користь 31410 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2009 року по 20.08.2010 року. Суд визнав незаконним та скасував розпорядження міського голови м. Дніпродзержинська від 10.08.2009 року № 38-р «ос» про його звільнення. Рішенням колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення з його резолютивної частини вказівки про скасування розпорядження міського голови м. Дніпродзержинська від 10.08.2009 року № 38-р «ос» про звільнення [PERSON] В решті судове рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2012 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року залишено без змін. 10.12.2010 року міським головою м. Дніпродзержинська Сафроновим С.О. винесено розпорядження № 132-р «ос», яким його поновлено на посаді директора КП «Дорожник» з 10 серпня 2009 року, були внесені відповідні зміни до його трудової книжки, але на комунальному підприємстві «Дорожник» був відсутній наказ про його поновлення на посаді директора підприємства, куди він був недопущений. На підставі розпорядження № 145-р «ос», винесеного 29.12.2010 року міським головою м. Дніпродзержинська Сафроновим С.О., його звільнили з посади директора КП «Дорожник» з 01.01.2011 року у зв'язку із закінченням строку контракту № 08-к/2007 від 27.12.2007 року. Просив стягнути з Дніпродзержинської міської ради на його користь 7592,80 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, винести ухвалу, якою стягнути з комунального підприємства «Дорожник» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 р. в частині поновлення його на посаді директора комунального підприємства «Дорожник» з 10 серпня 2009 р., в якому було допущено негайне виконання його з моменту проголошення в розмірі 3207 грн.; стягнути солідарно з Дніпродзержинської міської ради та комунального підприємства «Дорожник» на його користь 1500 грн. понесених витрат на правову допомогу. У лютому 2014 р. позивач уточнив позовні вимоги до Дніпродзержинської міської ради, комунального підприємства «Дорожник», третя особа: управління державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, просив стягнути з Дніпродзержинської міської ради на його користь 7592,80 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути з комунального підприємства «Дорожник» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 р. в частині поновлення його на посаді директора комунального підприємства «Дорожник» з 10 серпня 2009 р., в якому було допущено негайне виконання його з моменту проголошення в розмірі 3207 грн.; стягнути солідарно з Дніпродзержинської міської ради та комунального підприємства «Дорожник» на його користь 1500 грн. понесених витрат на правову допомогу; зобов'язати комунальне підприємство «Дорожник» нарахувати та сплатити до бюджету єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на застраховану особу [PERSON] за період з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в розмірах встановлених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених у ньому підстав; представник відповідача Дніпродзержинської міської ради позов не визнав, пояснивши, що на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року відповідачем виплачено позивачу 31410 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2009 по 20.08.2010 року. Просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав відсутності оригіналів листів, копії яких додані до позову, оскільки КП «Дорожник» стверджувало про відсутність їх примірників на підприємстві; представник відповідача комунального підприємства «Дорожник» позов не визнав посилаючись на його необґрунтованість. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Дніпродзержинського міського голови Захорольського О.І. від 28.12.2006 року № 311-р «ос» позивач [PERSON] був призначений директором комунального підприємства «Дорожник». 10.08.2009 року Дніпродзержинським міським головою Корчевським Я.С. було видано розпорядження № 38-р «ос» про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства «Дорожник». Не погодившись зі звільненням позивач у вересні 2009 року звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з відповідним позовом. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року по справі № 2-578/10 суд поновив [PERSON] на посаді директора комунального підприємства «Дорожник» з 10 серпня 2009 року та стягнув з відповідача - Дніпродзержинської міської ради на його користь 31410 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2009 року по 20.08.2010 року. Суд визнав незаконним та скасовував розпорядження міського голови Корчевського Я.С. від 10.08.2009 року № 38-р «ос» про звільнення [PERSON] Рішення було допущено до негайного виконання. Рішенням колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська змінено, виключивши з резолютивної частини рішення вказівку про скасування розпорядження міського голови м. Дніпродзержинська Корчевського Я.С від 10.08.2009 року № 38-р «ос» про звільнення [PERSON] В решті судове рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2012 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2013 року заяву Дніпродзержинської міської ради та її виконавчого комітету про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2012 року за ново виявленими обставинами залишено без задоволення. 25.11.2010 року державним виконавцем Антоновим Є.М. підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового поновлення [PERSON] на посаді директора комунального підприємства «Дорожник». 10.12.2010 року міським головою Сафроновим С.О. винесено розпорядження № 132-р «ос», яким позивача поновлено на посаді директора КП «Дорожник» з 10 серпня 2009 року згідно з контрактом від 27.12.2007 року № 08-к/2007, укладеним між Дніпродзержинською міською радою та [PERSON] на строк з 29.12.2007 року по 01 січня 2011 року. Відповідно до акту від 10.12.2010 року, складеного старшим державним виконавцем Антоновим Є.М. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, було встановлено, що під час проведення виконавчих дій на КП «Дорожник» [PERSON] не зміг фактично зайняти місце роботи на підприємстві, наказ про поновлення на посаді [PERSON] на підприємстві не виносився. Матеріали справи містять лист КП «Дорожник» від 28.01.2011 року вих. № 61, яким відповідач підтвердив той факт, що наказ про поновлення на посаду директора КП «Дорожник» [PERSON] на підприємстві відсутній. 29.12.2010 року міським головою м. Дніпродзержинська Сафроновим С.О. винесено розпорядження № 145-р «ос» яким [PERSON] звільнено з посади директора КП «Дорожник» з 01.01.2011 року у зв'язку із закінченням строку контракту № 08-к/2007 від 27.12.2007 року. Матеріали справи містять копію трудової книжки належної [PERSON] куди були внесені відповідні записи. 11.07.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Джижирук О.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, про поновлення [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Дорожник» з 10.08.2009 року. Судом установлено, що при звільненні позивача 01.01.2011 року КП «Дорожник» не було проведено нарахування та виплати усіх сум позивачеві, які належать робітникові при звільненні в порядку ст. 116 Кодексу законів про працю України. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази нарахування та сплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на застраховану особу позивача за період з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в розмірах встановлених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Дніпродзержинської міської ради в особі міського голови, виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради про поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача Дніпродзержинської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2010 року по 23.11.2010 року в сумі 7592,80 грн., яка була розрахована позивачем з урахуванням розміру його середньомісячного окладу за час роботи на підприємстві, який був встановлений та досліджений судом при розгляді даної справи. Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Матеріалами справи доведено, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року про поновлення [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Дорожник» з 10.08.2009 року, яке було допущено судом до негайного виконання, не було виконано комунальним підприємством «Дорожник», наказ про призначення [PERSON] підприємством не виносився, фактичного доступу до робочого місця позивач не отримав натомість був звільнений з 01.01.2011 року за закінченням строку контракту № 08-к/2007, укладеного 27.12.2007 року між ним та Дніпродзержинською міською радою. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача комунального підприємства «Дорожник» середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 23.11.2010 по 01.01.2011 року в сумі 3207,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення роботодавцями відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування за працюючих у них громадян. При розгляді справи комунальним підприємством «Дорожник» не надано доказів нарахування та сплати єдиного внеску за працівника [PERSON] за період з 10.08.2009 року по 01.01.2011 року в зв'язку з чим вимоги позивача щодо зобов'язання підприємства вчинити вказані дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, входять до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги № 72, укладеного 01.10.2013 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON], акту виконаних юридичних робіт до договору № 72 про надання правової допомоги від 01.10.2013 року, чек виписаний адвокатом, що підтверджують факт оплати позивачем послуг адвоката в сумі 1500 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору таким чином, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір повинен бути стягнутий з відповідачів в дохід держави пропорційно від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved