Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач ТзОВ «Прості займи» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання фінансових послуг №180420-183757 від 20.04.2018 у розмірі 72 538,87 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, 20.04.2018 між ТзОВ «Прості займи» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №180420-183757, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 18 днів до 07.05.2018 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування. Позичальник також зобов`язалася при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02%, на 30-й - 7,67%. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти за кредитним договором на банківську картку позичальника платіжною системою ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Так, відповідно до довідки, наданої ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу, 20.04.2018 відповідачу перераховано грошові кошти у розмірі 3 000 грн. Відповідач, в свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, що станом на 09.04.2021 становить 72 538,87 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 20.04.2018 між ТзОВ «Прості займи» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №180420-183757 в он-лайн режимі шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті позивача, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн., строком на 18 днів до 07.05.2018 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування (2 % за кожен день користування кредитом, 730 % річних), шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок останнього. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день - 5,02 %, на 30 й день - 7,67 %. Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ні які інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. Згідно з наданого позивачем ТзОВ «Прості займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, шляхом перерахування на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), що підтверджується довідкою від 14.04.2021 №121. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Встановлено, що відповідач надав усі свої персональні дані для отримання позики, зазначив платіжну картку для отримання коштів, вніс у відповідні вікна в договір код-підпис, тобто погодив всі істотні умови договору, та отримав кошти. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 09.04.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним 20.04.2018, становить 72 538, 87 грн., з яких: 3000 грн. - сума кредиту, 64 080,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1500 грн. - пеня, 884,53 грн. - індекс інфляції, 3 074,34 грн. - 3% річних від простроченої суми. Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилився від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 3 000 грн. При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, нарахованих ТзОВ «Прості займи» за користування кредитом, суд враховує наступне. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 дійшла висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Таким чином, ТОВ «Прості займи» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість щодо нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи те, що договір про надання фінансових послуг № 180420-183757 від 20.04.2018 укладений строком до 07.05.2018, позовна вимога щодо стягнення заборгованості за несплаченими процентами за період з 20.04.2018 до 09.04.2021 у розмірі 64 080 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме вказані проценти підлягають стягненню за період з 20.04.2018 по 07.05.2018 у сумі 1080 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат в порядку ч. 2 ст. 625 суд враховує наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з розрахунку заборгованості індекс інфляції за весь період прострочення заборгованості становить 884,53 грн. та 3 % річних від простроченої суми становлять 3 074,34 грн. Разом з тим, суд не повністю погоджується з правильністю нарахування вищевказаних сум, оскільки ТзОВ «Прості Займи» у розрахунок 3 % річних та індексу інфляції враховано відсотки за користування кредитом. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 000 грн. з відповідача [PERSON] необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 587,00 грн. (3 000,00 грн. (сума боргу) 119,57 % (сукупний індекс інфляції)/100 % - 3 000,00 (сума боргу)= 587,00 грн.). Також, за період з 20 квітня 2018 року по 09 квітня 2021 року на користь позивача необхідно стягнути 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 267,78 грн. (3 000,00 грн. (сума боргу) х 3 % річних/100 х 1086 (загальна кількість днів прострочення виконання зобов`язання)/365 = 267,78 грн. Окрім цього, відповідно до розрахунку заборгованості на відповідача накладено пеню у розмірі 1500 грн., яка також підлягає до стягнення. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Прості Займи» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №180420-183757 від 20.04.2018 у розмірі 6 434,78 грн., з яких: 3000 грн. - сума кредиту, 1080 грн. - проценти за користування кредитом, 1500 грн. - пеня, 587 грн. - індекс інфляції, 267,78 грн. - 3 % річних. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 201,34 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial