Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності квартирою за адресою [ADDRESS] та виселити відповідачів з даної квартири. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він набув право власності на вказану квартиру, яку належала раніше на праві власності відповідачам; відповідачі разом з припиненням їх права власності на вказану квартиру втратили і право проживання в ній, тому підлягають виселенню. Проживанням в даній квартирі відповідачі чинять йому перешкоди як новому власнику, оскільки він не може вселитись і повноцінно користуватись даними житлом. Відповідачі в судове засідання не явились жодного разу, будучи неодноразово і належним чином повідомленими про судові засідання шляхом відправлення їм рекомендованих листів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] повідомлені за зареєстрованим місцем проживання - адресом вказаної квартири. Згідно наданим протоколам допиту [PERSON] у якості свідка у кримінальному провадженні , протокол від 5.07.2016р., - [PERSON] своїм місцем реєстрації і фактичного проживання зазначав [ADDRESS]. [PERSON] повідомлявся за вказаною адресою та адресою вказаної квартири - яка була його власністю до переходу права власності на вказане житло до позивача. Таким чином, відповідачі повідомлені неодноразово і належним чином - у спосіб, передбачений ЦПК. Заперечень, доказів на спростування позовних вимог - відповідачі не подали. Суд згідно ст.224 ЦПК вирішив можливим провести заочний розгляд справи. Позивач погодився на заочний розгляд справи З наданих доказів суд встановив: Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2012р. було задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь з [PERSON] та [PERSON] солідарно 600000грн. боргу за договором позики і судові витрати 3219грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду від 16.05.2016р. було зобов'язано державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ звернути стягнення на заставне нерухоме майно боржника [PERSON], в тому числі на квартиру за адресою [ADDRESS] у межах процедури у Виконавчому провадженні про стягнення суми боргу, зобов'язано державного виконавця звернути стягнення на описане, арештоване та оцінене рухоме майно боржників [PERSON] і [PERSON] шляхом його реалізації в межах процедури виконавчого провадження. Постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області від 1.12.2016р. в порядку виконання вказаного рішення передано стягувачу [PERSON] майно, що належить боржнику [PERSON] - квартиру за адресою [ADDRESS]. Актом передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 11.12.2016р. підтверджено факт передачі майна і вкидання вказаної постанови. З даної постанови видно, що підставою для передачі майна боржника стягувачу відбулось з тих підстав, що не відбулись прилюдні торги, стягувач погодився на пропозицію отримати майно боржника в рахунок наявної заборгованості за судовим рішенням. Ухвалою Броварського міськрайонного суду від 8.02.2017р. відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на поставу державного виконавця від 1.12.2016р. (про передачу майна стягувачу та прос касування акту передачі майна - вказаної квартири). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.03.2017р. дану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, час формування 21.12.2016р., зареєстровано право власності [PERSON] на вказану квартиру за адресою [ADDRESS], дата реєстрації 9.12.2016р., підстава виникнення права власності: постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, ВП № 36070342, видано 1.12.2016р., видавник Броварський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Київській області. Таким чином, підтверджено, що відповідач [PERSON] втратив право власності на вказану квартиру з законних підстав, а позивач [PERSON] набув право власності на вказану квартиру з законних підстав. Перехід права власності відбувся саме від відповідача до позивача. Згідно довідки ЖЕК-2 - від червня 2016року зареєстровані та проживають в даній квартирі за адресою [ADDRESS], [PERSON], [INFO], дружина власника, [PERSON], [INFO], дочка , дата реєстрації 11.05.2006р. Згідно даним ВАДР ДМС у Київської області є відомості про реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS], з 20.02.2007р.; про реєстрацію [PERSON] за даною адресою - з 11.05.2006р.; відомості про реєстрацію постійного місця проживання [PERSON] станом на 13.02.2017р. відсутні. Згідно наданим протоколам допиту [PERSON] у якості свідка у кримінальному провадженні , протокол від 17.04.2017р., - [PERSON] своїм місцем реєстрації і фактичного проживання зазначала [ADDRESS]. Згідно даним паспортів відповідачів: в паспорті [PERSON] є відомості про реєстрацію місця проживання за даною адресою; в паспорті [PERSON] є відомості про реєстрацію (прописку) за адресою [ADDRESS], дата прописки 11.08.1988р., також є відомості про укладення шлюбу з [PERSON] (російською мовою) [INFO], і відомості про дитину- дочку [PERSON], [INFO] Таким чином встановлено, що відповідачі є членами одної сім,ї (подружжя і їх доросла дочка); що дружина і дочка колишнього власника квартири набули право проживання (постійного користування) квартирою як члени сім,ї власника. Позивач відправляв вимогу про виселення відповідачу 24.12.2016р. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1\\2 частку житлового будинку по [ADDRESS], підстава - договір дарування, і право власності на приміщення в будинку [ADDRESS], підстава свідоцтво про право власності від 21.10.2015р. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..150 ЖК України власники будинку користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.156 ЖКУ власник та за його згодою член його сім,ї може вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім,ї. Тому право користування та володіння квартирою для [PERSON] виникло з підстав набуття ним права власності на вказану квартиру. Тому, разом з припиненням його права власності на вказану квартиру припинилось і його право на користування та володіння даною квартирою. Таким чином, з моменту переходу до позивача права власності на квартиру з одночасним припиненням права власності відповідача на відчужене майно, будь-які права колишнього власника на це майно припинились, в тому числі для [PERSON] припинилось право розпорядження, користування, володіння (в тому числі проживання). І подальше здійснення колишнім власником вказаних прав (при відсутності згоди нового власника) є протиправним і незаконним. Згідно положенням ст.ст.109, 116, 157 ЖК України , а також ст.ст. 165,168,169, 170 ЖК України, що регулюють питання проживання у будинках, квартирах, належних на праві приватної власності, слід дійти висновку, що право користування, володіння (проживання) жилим приміщенням виникає з підстав вселення у якості власника або члена сім,ї власника, або з підстав укладення договору найму з власником. У даному випадку, відповідачі [PERSON] і [PERSON] (дружина і дочка власника) вселились і набули право користування, володіння (проживання) вказаною квартирою як члени сім,ї власника квартири, а не як наймачі жилого приміщення на підставі договору найму (оренди). Тому їх права на користування вказаною квартирою та володіння нею є похідними від права власності [PERSON] на дану квартиру. Тому разом з втратою власником права власності на житло дані права членів сім,ї припиняються. Таким чином, з моменту вибуття квартири з власності [PERSON] у власність позивача для відповідачів [PERSON] і [PERSON] припинилось їх право користування, володіння (проживання) даною квартирою, і подальше здійснення членами сім,ї колишнього власника таких прав (при відсутності згоди нового власника) є протиправним і незаконним. Відповідачі не є і не були наймачами вказаного жилого приміщення, тому на дані правовідносини не розповсюджуються положення ст.170 ЖК України щодо збереження права користування наймача при зміні власника жилого приміщення. переданого у найм. У даному випадку відсутній договір найму з новим власником і відсутня згода власника на вселення та проживання вказаних осіб у належну йому квартиру. Таким чином, всі троє відповідачів не мають житлових прав на вказане жиле приміщення. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.383 ЦК власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім,ї. Згідно ст.387 ЦКУ власник має право витребувати свої майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.391 ЦКУ власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлений у суді факт постійного проживання першого і третього відповідачів у вказаній квартирі доводить наявність для нового власника (позивача) реальних і суттєвих перешкод у здійснені ним набутого права власності. Проживання у квартирі сторонніх осіб є фактичним утриманням чужого майна (заволодіння чужим майном) і створенням перешкод власнику у користуванні майном. Права нового власника порушуються, і власник має право вимагати від відповідачів усунення перешкод у користуванні та володінні належним йому нерухомим майном, має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння, а оскільки проживання в квартирі означає сукупність реалізації права користування та володіння майном, то власник має право вимагати від вказаних осіб звільнити належне йому житло, тобто вимагати їх виселення. Так само, суд вважає встановленим факт створення перешкод для позивача і з боку колишнього власника, члени сім,ї якого утримують неналежне йому майно без законних підстав. Позивач має права вимагати від колишнього власника усунення перешкод і витребувати майно від колишнього власника. При цьому суд враховує, що є дані про постійне місце проживання (реєстрації) відповідача [PERSON] за іншою адресою, але суд також враховує і ту обставину, що комбінація права розпорядження, володіння та користування (складові права власності) охоплює собою не лише фактичне проживання (постійне перебування та реєстрація) у квартирі, а і використання її для інших цілей, таких як відвідування, вільне входження, використання для збереження речей, для розпорядження технічною комплектацією квартири, тощо, - що за правовим змістом означає використання майна як житла, а припинення такого використання і може відбутись шляхом виселення осіб, що користуються цим житлом. Суд вважає доцільним і можливим питання про усунення перешкод з боку колишнього власника вирішити саме у спосіб, зазначений позивачем, шляхом виселення колишнього власника з даного жилого приміщення разом з його членами сім,ї, які там постійно проживають. При цьому суд враховує, що такий спосіб захисту прав позивача як виселення всіх трьох відповідачів - є можливим, доцільним і забезпечить найбільш ефективне виконання рішення та захист прав позивача. Той факт, що відповідач не зареєстрований за адресою вказаної квартири і своїм постійним місцем проживання вказує інше житло, не є підставою для відмови у позові про виселення відносно цього відповідача. До того ж, відповідач не спростував того факту, що він не здійснює відносно квартири права володіння і користування, що він не створює перешкоди новому власнику. Тому позов в цілому підлягає задоволенню.

Outcome: approved