Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач у березні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідач є одинокою матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживала з дитиною та співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 29.05.2012 року родина [PERSON] перебуває на обліку у сільській раді як така, що потрапила у складні життєві обставини. За цей час сім`я багаторазово відвідувалась інспекторами відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей, медичними працівниками КНП Боромлянської сільської ради «АЗПСМ с. Боромля», дільничними офіцерами поліції. З матір`ю та її співмешканцем проводились профілактичні бесіди щодо належного догляду за дітьми, створення відповідних умов для їх проживання, пояснювались наслідки невиконання батьківських обов`язків. Родині постійно надавалася допомога, але позитивних змін у не відбувалося, тому рішенням Тростянецького районного суду від 11.09.2015 року троє дітей [PERSON] були відібрані без позбавлення батьківських прав. Після відібрання умови для проживання дітей та належний мікроклімат в родині не були створені. Рішенням Тростянецького районного суду від 14.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно трьох дітей. Також рішенням Тростянецького районного суду від 18.07.2019 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно четвертої малолітньої дитини, вказане рішення не оскаржувалося. · Відповідач [INFO] народила доньку [PERSON] , але умови для проживання новонародженої дитини створені не були. Тому за домовленістю з КУ «Центр матері та дитини» м. Суми мати з дитиною тимчасово була влаштована до цього закладу, а тим часом співмешканець [PERSON] пообіцяв створити вдома належні умови для проживання родини. До сільської ради 16.03.2020 року надійшло повідомлення, що відповідач разом із дитиною самовільно покинула заклад. Працівників Центру повідомила, що вибула за місцем реєстрації. Оскільки працівниками Центру всі документи для отримання виплат при народженні дитини були оформлені, відповідач вирішила покинути заклад. Зі слів [PERSON] , вони чекали на кошти, щоб роздати борги співмешканця. На даний час [PERSON] офіційно ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Того ж дня інспектори відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей негайно виїхали за адресою проживання [PERSON] , але ні [PERSON] з дитиною, ні її співмешканця [PERSON] вдома не було. Наступного для було здійснено повторне відвідування, під час якого відповідач разом із немовлям перебували вдома. Члени комісії наголосили матері, що її умови вкрай непридатні для проживання новонародженої дитини: у будинку дуже холодно, він не опалювався декілька місяців, брудно, немає продуктів харчування, постільної білизни та ліжок для дорослих, плита - у аварійному стані. У дитини немає одягу, окрім того, в якому вона одягнена. Дитячого харчування та памперсів залишилося на декілька разів, пляшечка для годування дитини брудна, немає посуду для приготування дитячої суміші. Дитину мати переодягає поряд з електричною плитою, де готується їжа. На пропозицію: направити дитину до медичного закладу для обстеження та при необхідності лікування, мати категорично відмовилась. При цьому закрилась у кімнаті, поводила себе неадекватно: кричала, нецензурно лаялась, тому члени комісії були змушені викликати дільничного офіцера поліції та дитячого лікаря. Оскільки такий стан речей загрожував життю та здоров`ю дитини, члени комісії вирішили порушити перед виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради клопотання про негайне відібрання дитини у матері. Беручи до уваги вищевикладені обставини, є підстави розцінювати поведінку матері як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідоме нехтування цими обов`язками та небажання виправити. ситуацію на краще. Посилаючись на указані обставини просить суд: 1) відібрати дитину [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % від прожиткового розміру відповідного віку дитини. Ухвалою суду від 06.04.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Також посилалась на те, що відповідачу постійно надавалась матеріальна допомога, засоби гігієни для дитини, дитячі суміші, одяг, за рахунок сільської ради була полагоджена піч. Натомість мати не створила належних умов проживання для дитини, 18 тис. грн. соціальної допомоги витратила на власні потреби, дитині нічого не було придбано, вона припинила грудне вигодовування. Софія під час щоденного відвідування представниками сільської ради та лікаря постійно перебувала в ліжку, часто у випорожненнях, відповідач сама нічого не прала, у будинку завжди брудно, запах диму, холодно. На час карантину дитина була повернута відповідачу, щоденно її контролювали представники сільської рада, більше тижня тому дитину знову помістили до лікарні для обстеження, а на цей час вона перебуває у м.Суми у Будинку дитини. За час перебування дитини у Будинку дитини у м.Суми відповідач її не відвідувала і не цікавилась нею. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи. [PERSON] подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилалась на те, що [PERSON] є п`ятою дитиною відповідача, чотири попередні діти були відібрані. [PERSON] після отримання соціальних виплат у зв`язку з народженням перестає не цікавитись дитиною. Відібрання [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки залишення її поряд з матір`ю шкодить її розвитку і здоров`ю. Натомість дитина матиме шанс бути влаштована у стабільні та гармонійні умови її життя в сім`ї усиновлювача чи патронатних вихователів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження було внесено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с. 7, 10). Відповідач з дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 8, 9). Згідно з наказом Комунальної установи «Центр матері та дитини» від 14.02.2020 року № 2 [PERSON] після народження [PERSON] зараховано до Комунальної установи «Центр матері та дитини» на тимчасове проживання з 14.02.2020 року за клопотанням Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.17). За інформацією Комунальної установи «Центр матері та дитини» від 17.03.2020 №27 [PERSON] за власним бажанням покинула установу разом з дитиною 16.03.2020 року. Під час перебування в установі [PERSON] отримала комплекс соціальних послух: оформлено документи про народження дитини, соціальну допомогу при народженні дитини, медичне обслуговування дитини, надано гуманітарну допомогу (одяг матері та дитині, продукти харчування, засоби гігієни) тощо. Також проводилася регулярна робота щодо надання навичок по догляду за дитиною, але в міру своїх фізичних та психічних здібностей жінка їх не засвоїла не приймала на практиці та потребувала постійного контролю та допомоги. За результатами медичного огляду дитина не добирала вагу. Було рекомендовано посилання годування дитини спеціальною сумішшю, яка була надана в поліклініці. Згідно з виписним епікризом із медичної картки [PERSON] від 14.02.2020 року дитина має вальгусну вроджену установку обох стоп. Відповідачу 01.04.2020 надано направлення до дитячого ортоподеда-травматолога. Рішенням Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Комісії від 17.03.2020 року № 36 вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] у матері [PERSON] та тимчасово влаштувати до комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради для проходження медичного огляду (а.с.11). Указане рішення органу опіки та піклування ухвалено через непридатні умови для проживання новонародженої дитини. Відповідач вже позбавлена батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2017 року народження (а.с.75-77). Вирішуючи питання про наявність підстав для відібрання у відповідача доньки [PERSON] без позбавлення батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 24.03.2020 року оскільки [PERSON] неналежним чином піклується про розвиток, виховання, здоров`я малолітньої доньки, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.21-22). Оцінюючи обґрунтованість указаного рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з Актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.03.2020, 17.03.2020, 30.03.2020, 31.03.2020, 01.04.2020, 02.04.2020, 03.04.2020, 06.04.2020, 07.04.2020, 09.04.2020, 13.04.2020, 16.04.2020, 21.04.2020, 29.04.2020, 04.05.2020, до яких додано світлини з приміщення будинку, [PERSON] на час перебування у неї дитини проживала за адресою: [ADDRESS] . У будинку під час перебування в ньому новонародженої дитини дуже холодно, він не опалювався декілька місяців, брудно, немає продуктів харчування, постільної білизни та ліжок для дорослих, плита - у аварійному стані. У дитини немає одягу, окрім того, в якому вона одягнена. Дитячого харчування та памперсів обмаль, пляшечка для годування дитини брудна, немає посуду для приготування дитячої суміші. Дитину мати переодягає поряд з електричною плитою, де готується їжа. На пропозицію направити дитину до медичного закладу для обстеження та при необхідності лікування, мати категорично відмовлялася (а.с.13, 14, 15, 16, 48-61). Допитаний в судовому засіданні дільничний офіцер поліції Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області Вовянко С.М. суду показав, що до території його обслуговування належить с.Боромля. Місце проживання відповідача відвідував неодноразово, санітарний стан помешкання незадовільний, умов для проживання дитини немає. Співмешканець відповідача [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, він притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Відповідач ніколи ніде не працювала, була помічена у компанії людей, які схильні до зловживання алкоголем та вчинення правопорушень. Лікар-педіатр Амбулаторії загальної практики с.Боромля [PERSON] суду показала, що давно знає родину відповідача, у зв`язку з народженням дітей постійно перебувала під наглядом соціальних служб. Новонароджена донька [PERSON] має вроджену патологію - косолапість, їй давали направлення до хірурга для визначення лікування для дитини, але відповідач цим не займалась. Під час відвідування її за місцем проживання було виявлено наявність запрілостей у дитини через те, що вона довго залишається у сечових випорожненнях, а мати вчасно не змінює білизну та не забезпечує підгузками дитину, нічого не робила, щоб загоїлись запрілості. Крім того, були випадки, коли дитина перебувала у будинку, в якому було повно диму, візочок для дитини відсутній. Мати не усвідомлює своїх батьківських обов`язків, не пристосована до виживання, байдужа до дитини. Допитана в судовому засіданні інспектор відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей Боромлянської сільської ради [PERSON] суду показала, що родина [PERSON] вже тривалий час перебуває на обліку як сім`я, що перебуває у складних життєвих умовах. В період коли відповідач була вагітною п`ятою дитиною її було попереджено про непридатність умов в її будинку у с.Боромля для проживання новонародженої дитини, оскільки будинок на той час у зимовий період два місяці не опалювався, було вогко, пліснява, грибок. Після народження [PERSON] через антисанітарні умови, за клопотанням Боромлянської сільської ради [PERSON] з донькою була влаштована безкоштовно у Центр матері та дитини у м.Сумах, за неї були оформлені документи на дитину та для призначення соціальних допомог. Одразу після отримання виплат Центр повідомив, що до [PERSON] став приїздити співмешканець, вона стала залишати дитину, а потім самовільно з дитиною взагалі покинула Центр. Як було з`ясовано 18 тис. грн. відповідач витратила незрозуміло яким чином, переконливо пояснити не змогла, для дитини нічого не було придбано. Під час її відвідування за місцем проживання до відібрання [PERSON] та у період карантину кожного разу встановлювались неналежні умови для проживання дитини: було відсутнє дитяче харчування, дитячі речі, дитина запріла, білизна не випрана, [PERSON] постійно спить, не гуляє з дитиною, співмешканець постійно свариться, кричить при дитині. [PERSON] вказала, що відповідач є інфантильною особистістю, неспроможна бути матір`ю, байдужа до дитини. Відповідачу у зв`язку з народженням доньки [PERSON] , 2020 року народження, з 01.02.2020 по 31.03.2020 року були призначені соціальна допомога при народженні дитини, допомога одиноким матерям та допомога малозабезпеченим сім`ям, загальна сума яких за указаний період склала 18561,8 грн. У зв`язку з відібранням дитини з 01.04.2020 року указані виплати були припинені (а.с.82-85). За випискою по картковому рахунку відповідача в АТ «Державний ощадний банк України» відповідач після залишення КУ «Центр матері та дитини» 18-23 березня 2020 року зняла всі кошти виплачених їй соціальних допомог. Крім того, рішенням Боромлянської сільської ради від 06.04.2020 відповідачу була надана матеріальна допомога в сумі 2000 грн. За даними Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області [PERSON] 23.03.2020 року була притягнута до адміністративної відповідальності та на неї були накладені штраф та попередження за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 177 КУпАП (Придбання самогону та інших міцних спиртних напоїв домашнього виготовлення), статтею 109 КУпАП (Викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів). З урахуванням викладеного та на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вилучення у відповідача її доньки відповідало інтересам новонародженої дитини, оскільки була загроза її здоров`ю, не забезпечення їй нормальних побутових умов, дотримання санітарно-гігієнічних норм, брак уваги матері до дитини. Разом з тим, установлені судом обставини вказують на те, що мала місце винна поведінка матері по відношенню до дитини і повернення дитини матері та залишення її з нею на цей час є небезпечним для її здоров`я і морального виховання. Відповідач не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження створення для дитини належних умов проживання, здійснення витрат отриманих соціальних допомог в інтересах дитини, забезпечення лікування дитини від вродженої патології тощо. Відповідно до частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Виходячи з якнайкращих інтересів дитини, з огляду на не створення [PERSON] належних умов для проживання та розвитку доньки [PERSON] , наявність загрози її здоров`ю і нормальному розвитку, на цей час перебування дитини під державною опікою, на переконання суду є виправданим. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її відповідачем, суд за її заявою може постановити рішення про повернення дитини. Отже, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, і підлягає задоволенню Оскільки на даний час дитина вилучена із сім`ї та перебуває у інтернатному закладі, то дитина і надалі повинна перебувати під контролем органу опіки та піклування. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття, виходить з таких мотивів. Відповідно до частини 4 статті 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Ураховуючи викладене, відповідач як мати, незважаючи на відібрання дитини, зобов`язана утримувати доньку до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатною особою, не визнана в установленому порядку інвалідом, яких вона за законом зобов`язана утримувати, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 24 березня 2020 року. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1681,60 (840,80 грн. х 2). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved