overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначив, що 01 серпня 1986 року відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя був зареєстрований їх шлюб, про що зроблено актовий запис №373. Від цього шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ним та дружиною почали псуватися декілька років тому, у відносинах виникла напруга, виникали суперечності, вони не могли знайти спільної мови у вирішенні питань сімї, що привело до остаточного припинення подружніх відносин у січні 2015 року. З зазначеного часу спільне господарство не ведеться, кожен має окремий бюджет та жодних стосунків не підтримують. У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, доповів суду по його суті та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, направила письмову заяву від 12.09.2016 року, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнає, на примирення не згодна, вважає збереження шлюбу неможливим. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 01 серпня 1986 року у відділі ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя уклали шлюбу, про що складено відповідний актовий запис №373, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу неповнолітніх дітей на даний час не мають. Як пояснив позивач, сини вже дорослі, проживають окремо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодна на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб тривалий час існує формально, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач у серпні 2016 року звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вони проживали у зареєстрованому 25.02.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області шлюбі, проте розірваного рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання дитини і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала, судові витрати просить їй не відшкодовувати (а.с. 41). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивача визнав, повідомив, що працює на ПрАТ «ІнГЗК» машиністом бурового обладнання та має середньомісячний дохід у розмірі 8000 грн., інших дітей не має (а.с. 42,). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з відповідачем проживали у зареєстрованому 25.02.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області шлюбі, розірваного рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року (а.с.10,14). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 13), яка проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, відповідач працює на ПрАТ «ІнГЗК», інших утримань по виконавчим документам з нього не проводиться. Тому суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач у серпні 2016 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 17 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис №60 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідно стає їхній син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє синові та позивачеві душевні страждання. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання не припинено, але за переконаням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області та зроблено актовий запис №60. Також позивач просить суд судовий збір, який підлягає стягненню при поданні позовної заяви про розірвання шлюбу, стягнути з відповідача. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 17 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис №60 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідно стає їхній син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє синові та позивачеві душевні страждання. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання не припинено, але за переконаням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. . Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, на життя вони дивляться по різному, не мають спільних інтересів. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сім'ї. Встановлені судом обставини вказують, що сім'я фактично розпалася, тому суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2008 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, тому позивач змушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 15.03.2008 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у судовому порядку у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, виходячи з його матеріального становища, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до повноліття дітей, оскільки відповідач є батьком дітей та зобовязаний їх матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. У відповідності зі ст. ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 03.02.2006 року Андріївською селищною радою Бердянського району Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №01. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] Крістіну, [INFO], та [PERSON] Кіріла, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що він не хоче ніде працювати, сильно зловживає алкоголем. Спільне господарство не ведеться. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна немає, шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити, додатково пояснивши, що вже більше двох місяців вони спільно не проживають, чоловік живе у своїх батьків. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Лисенко». Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Андріївською селищною радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. З позовної заяви вбачається, що сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть та разом не проживають, щодо даної обставини та проти позову відповідач не заперечував. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 07.02.1998 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилася донька [PERSON], 1998 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося, останні 5 років шлюбні стосунки між сторонами припинені. На думку позивача шлюб між сторонами носить формальний характер і його подальше збереження є недоцільним. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб, що зареєстрований між ним та відповідачем 07.02.1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №17. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов підтримав, розгляд справи просив провести без його участі (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, що проти позову не заперечує, розгляд справи просила провести без її участі (а.с. 13). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON], 07.02.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.7). У шлюбі у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 05.08.2006 року між сторонами було укладено шлюб, під час якого у сторінх народилися сини [PERSON], [INFO] та Олександр, [INFO]. Сімейне життя не склалося, відсутнє взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між сторонами є неможливим. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 05.08.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 96. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов підтримала, розгляд справи просила провести без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, що проти позову не заперечив, розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 96. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Безсмертна». (а.с.5). У шлюбі у сторін народились діти Дмитро, [INFO] та Олександр, [INFO]. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 09.02.2013 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилися донька Маргаріта, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, відсутнє взаємопорозуміння. Шлюбні відносини було припинено більше ніж півроку тому. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між сторонами є неможливим. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 09.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 10. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов підтримала, розгляд справи просила провести без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, що проти позову не заперечив, розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Богатир». (а.с.7). У шлюбі у сторін народились діти - Маргаріта, [INFO] та Ростислав, [INFO]. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 14.07.1984 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилися донька Тетяна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На цей час у сторін відсутнє взаємопорозуміння, а також спільні інтереси і плани на майбутнє. Кожен із сторін живе своїм життям. Шлюбні відносини було припинено понад рік і за цей час жодна із сторін не ставила питання про збереження сімї. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між сторонами є неможливим. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 14.07.1984 відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького райвиконкому Сумської області, актовий запис № 107. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов підтримала, розгляд справи просила провести без її участі, просила залишити за нею судовий збір. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, що проти позову не заперечив, розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON], 14.07.1984 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького райвиконкому Сумської області, актовий запис № 107. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Яценко». (а.с.8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved