Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 19 жовтня 2017 року за № 1847, звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою, в якій просить встановити факт, що заявник [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла 16 липня 2015 року та встановити факт належності документу, а саме заповіту, що посвідчений 18 жовтня 2010 року секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 169 заявнику [PERSON]. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017 року головуючим суддею визначено суддю Пархоменко І.О. Ухвалою від 15.11.2017 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою від 19.09.2018 року вказану справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М., у звязку із закінченням відрядження судді Пархоменко І.О. та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що 16 липня 2015 року померла [PERSON] (спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 508223 від 17 липня 2015 року. Заявник та [PERSON] є родичами, а саме остання є матір`ю заявника. Також 14 березня 1986 року помер батько заявника чоловік спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії III- ВЛ №287125 від 14 березня 1986 року. Після смерті матері заявника [PERSON], залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Старовірівка, вулиця Красноградська, будинок № 96, а також земельна ділянка площею 4,8942 гектарів та земельна ділянка площею 0,4589 гектарів, розташовані на території Старовірвської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, КСП «Путь Леніна», яку спадкодавець заповіла в рівних долях своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невідповідність прізвищ спадкодавця «Нечівілової» [PERSON] та заявника «Нечивілова» [PERSON], у тому числі й в заповіті. У звязку з цим, останній вимушений був звернутися до суду. [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, заявник через канцелярію суду надав заяву за вхідним № 5830/18-вх від 16 листопада 2018 року відповідно до якої просив суд розгляд справи провести за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 53). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не прибула, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, 19 листопада 2018 року через канцелярію суду [PERSON] надала заяву за вхідним номером 5870/18-вх, згідно якої просила розгляд справи провести за її відсутності, зазначивши, що не має заперечень проти задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту родинних відносин, а ткож належності заповіту (а.с. 61). Представник Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Через канцелярію суду начальник відділу [PERSON] надала заяву за вхідним № 5738/18-вх від 14 листопада 2018 року відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за відсутності представника відділу, з заявленими вимогами [PERSON] погодилась в повному обсязі (а.с. 52). Представник Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення судової повістки (а.с. 64, 68, 73, 74). Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін та третьої особи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обовязковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи заяви, всебічно, повно та обєктивно зясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Із матеріалів справи судом встановлено, 16 липня 2015 року у віці 87 років у місті Харкові померла [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 11006, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 5088223, виданого Органом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17.07.2015 року (а.с. 12). Також судом встановлено, 14 березня 1986 року у віці 63 років у селі Старовірівка Нововодолазького району Харківської області помер [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії1-ВЛ № 571068, виданого Сосонівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 09.12.2016 року (а.с. 11). Як вбачається із матеріалів справи, факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії ЯК № 768154, виданого Старовірівським сільським ЗАГС, складеного російською мовою, де «Нечивилов Кузьма Евдокимович» вказаний батьком заявника, матірю зазначено «Нечивилава Анна Ефремовна», місце народження «село І Староверовка Староверовский район Харьковской области» (а.с. 17). Крім того згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.02.2019 року № 3321/08.01 04 06, підтверджено відповідність відомостей, внесених до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, паперовому носію щодо актового запису про народження [PERSON], 30.07.1954 року (а.с. 80). Так, згідно копії запису акта про народження № 16, [PERSON] від 13 серпня 1954 року встановлено, що призвіще зявника на російській мові зазначено «Нечивилов», батьками заявника зазначено «Нечивилов Кузьма Евдокимович», «Нечивилова Анна Ефремовна» (а.с. 81). Як вбачається з вищевказаного свідоцтва про народження та актового запису про народження прізвище заявника та його батьків співпадають. Згідно наданих доказів вбачається, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії III-ВЛ № 426468, виданого 27.07.1989 року Палацом «Жовтневий» м. Харкова та у військовому квитку серії НУ №5886225, виданого Нововодолазьким РВК Харківської області 30 жовтня 1972 року прізвище заявника вказано російською мовою як «Нечивилов» (а.с.21). При дослідженні\~письмових доказів,\~судом було\~встановлено,\~що факт\~родинних відносин\~між заявником,\~[PERSON],\~[INFO],\~та його\~матір'ю,\~[PERSON],\~яка померла\~16\~липня 2015\~року,\~підтверджується відповідністю\~імен та\~по батькові\~батька та\~матері,\~зазначених в\~свідоцтві про\~народження,\~копії запису\~акта про\~народження,віку матері, зазначеного у цих документах та в свідоцтві про смерть, дати та місця народження заявника. Таким чином, існує помилка в написанні прізвищ заявника та його матері в однієї літері: «Нечивілов» - «Нечівілова». Різниця в написання прізвища в літерах могла виникнути через некоректний переклад реєстраційного органу з російської мови на українську. З матеріалів справи вбачається, що після смерті матері заявника [PERSON], залишилась спадщина, що складається: - з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Старовірівка, вулиця Красноградська, будинок №96. Дане домоволодіння належало померлому спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (домоволодіння) від 17 вересня 1990 року, що видане виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (а.с.14); - земельної ділянки площею 4,8942 гектарів та земельної ділянки площею 0,4589 гектарів, загальною площею 5,3531 гектарів, в межах згідно з планом, що розташовані на території Старовірвської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, КСП «Путь Леніна», які були передані спадкодавцю у приватну власність відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР №066172 від 16 грудня 2002 року, що виданий на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 19 вересня 2002 року №254. [PERSON] зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №389. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові №6324285500:06:000:01 14 та №6324285500:03:000:0186 (а.с.15). Згідно заповіту, складеного за життя [PERSON] все своє майно вона заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному. Даний заповіт посвідчений секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області [PERSON] 18 жовтня 2010 року та зареєстровано в реєстрі за №169 (а.с.17). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 квітня 2016 року. Підставами для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії стало те, що в заповіті, що посвідчений 18 жовтня 2010 року [PERSON] секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області було допущено помилку та невірно зазначено прізвище заявника [PERSON], а саме вказано «Нечівілов» замість «Нечивілов», як вказано прізвище заявника в паспорті громадянина України серії МК 119129, виданого Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВСУ в Харківській області 05 березня 1996 року (а.с. 18). З цього приводу слід зазначити, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 7 вищевказаної постанови Пленуму суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON], зазначений факт підтверджується належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та заявником необхідне останньому для підтвердження свого права на спадщину та належного її оформлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273ЦПК України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з копії заповіту, посвідченого секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області [PERSON] 18 жовтня 2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №169, [PERSON] все своє майно заповіла своїм дітям, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному (а.с.17). В даному заповіті прізвище спадкоємця зазначеного «Нечівілов», проте в паспорті громадянина України серії МК №119129, виданого Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВСУ в Харківській області 05 березня 1996 року прізвище заявника зазначено «Нечивілов» [PERSON]. Вищевказані розбіжності не дають можливість заявнику реалізувати своє право на спадщину, відповідно до заповіту, складеного за життя його матірю [PERSON]. Як вище встановлено, [PERSON] є рідним сином [PERSON], а отже і підлягає встановленню факт належності заповіту, посвідченого секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області [PERSON] 18 жовтня 2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №169 за заявником [PERSON]. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, і факти, які просить встановити заявник, підтверджуються письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved