Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» (далі - ТОВ «ДУРБ») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: [ADDRESS] власниками якої є відповідач [PERSON] та в якій зареєстрований відповідач [PERSON] Однак відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опаленні за період з 01.03.2015 р. по 30.04.2016 р. в сумі 5117,38 грн. Зазначили про звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, який ухвалою суду за заявою відповідача скасовано. Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення позивач просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів. Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що з дня подачі позовної заяви позовна давність в три роки випадає на 02.08.2015 р., де на той час сума нарахувань по сплаті теплопостачання складала 4506 грн. 35 коп., сума до стягнення вказана як 5117 грн. 38 коп. Тому згідно розрахунку 5117 грн. 38 коп. - 4 506 грн. 35 коп. = 611 грн. 03 коп. До того ж за адресою надання послуг теплопостачання [PERSON] не мешкає з 29.11.2014 р. по теперішній час, так як 29.11.2014 р. виникла пожежа за його адресою проживання, що підтверджується актом про пожежу від 01.12.2014 р. Згідно вказаного акту, пожежа виникла внаслідок короткого замикання в електрообігрівачі, де після пожежі він зі своїм сином перестав мешкати та користуватися житлом та послугами теплопостачання, оскільки житло залишилось в аварійному стані та подальше життя в ньому було неможливе. Цим актом підтверджено, що він як споживач не отримував належне теплопостачання до свого помешкання та змушений був за допомогою електрообігрівача своїми силами нагріти кімнату та зберегти тепло, якого постачальник теплопостачання ТОВ «ДУРБ» не надало в повному обсязі. На теперішній час він мешкає в іншій квартирі, відновлюючи своє помешкання після ліквідованої пожежі та за власний кошт проводячи там ремонтні роботи. Відповідач [PERSON] з 21 грудня 2012 р. зареєстрована за іншою адресою, де постійно й мешкає та 28 вересня 2017 року за договором дарування подарувала йому належну їй квартиру [ADDRESS] 17 жовтня 2017 року ним як власником помешкання було подано заяву до ТОВ «ДУРБ» про тимчасову несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та друга заява, яка теж була подана в той же час - про перерахування заборгованості за надані послуги. 23 жовтня 2017 р. позивачем було відмовлено в задоволенні заяви та повідомлено про наявність судових наказів, які за його заявою суду були скасовані. Згідно ліцензії ТОВ ДУРБ розпочало свою діяльність з 04.10.2013 р., надання послуг почали з 01.12.2013 р., тому й розрахунок йому надали для ознайомлення починаючи з грудня 2013 р. Пожежа виникла внаслідок неналежного надання послуг в його помешканні, де на той час послугу надавало ТОВ ДУРБ. Тому вважає винним в пожежі позивача, оскільки внаслідок надання послуг неналежної якості він змушений був користуватися допоміжними приладами для обігріву приміщення, де й сталася пожежа, що пошкодила його речі та просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15, 23), і являється споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються ТОВ«ДУРБ», з 28 вересня 2017 року є власником квартири. До 28.09.2017 р. власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2009 р. була відповідач [PERSON] (а.с. 11, 12 - копії витягу, довідки). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов'язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов'язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. ТзОВ «ДУРБ» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася в спірний період теплова енергія до житла відповідачів, однак відповідачами зобов'язання по оплаті за надані послуги здійснювалася неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири [ADDRESS] за період з 01.03.2015 р. по 30.04.2016 р. в сумі 5117 гривень 38 коп. (а.с. 5) Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В обґрунтування заперечень відповідач [PERSON] посилається на пожежу, яка сталася внаслідок неналежного надання позивачем послуг з централізованого опалення, однак доказів суду не надає. Акт про пожежу від 01.12.2014 р. не може слугувати належним доказом, оскільки свідчить лише про ймовірну причину пожежі - коротке замикання в електрообігрівачі. Стосовно надання заяви про тимчасове звільнення відповідача від сплати послуг за централізоване опалення, то відповідно до підпункту 1 пункту 29 Правил споживач дійсно має право на: зменшення розміру плати у разі: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Разом з тим, вказана заява була подана відповідачем [PERSON] в жовтні 2017 року, в той час як предметом позову є інший період, тому суд не приймає зазначене в якості підстави для відмови в позові. Більш того, положення підпункту 3 пункту 29 Правил стосуються лише відключення виконавцем холодної та гарячої води. Крім того, відповідачами по справі заявлено про застосування строку позовної давності до пред'явлених вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2ст. 264 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу в червні 2016 р. На підставі вказаної заяви Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 15 червня 2016 було видано судовий наказ №211/2372/16-ц, який ухвалою суду від 03 квітня 2018 року було скасовано за заявою боржника [PERSON] (а.с. 4). Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 Постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження від 23.12.2011р. №14 роз'яснено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи те, що судовий захист права ТзОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. За таких обставин., враховуючи викладене, наявність звернення до суду позивачем в чеервні 2016 року з заявою про видачу судового наказу, що свідчить про переривання строку, суд вважає, що звернення позивача до суду відбулось в межах строку, передбаченого ст. 257 ЦПК України, тому заява відповідачів про застосування строку позовної давності до заявлених вимог задоволенню не підлягає. Інші заперечення відповідачів спростовуються матеріалами справи. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1762,00 грн.: сплачений ним при подачі позову та зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с.1,4), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved