Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

позивач у своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19.11.1994 року у відділі ДРАЦС Ватутінського МУЮ Черкаської області, актовий запис №172, посилаючись на те, що 19.11.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі ДРАЦС Ватутінського МУЮ Черкаської області, актовий запис №172. Від вказаного шлюбу мають вже повнолітню дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різними поглядами на життя, в звязку з чим між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву, в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву в якій просить справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на примирення не згідний. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19.11.1994 року у відділі ДРАЦС Ватутінського МУЮ Черкаської області, актовий запис №172, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Від вказаного шлюбу вони мають повнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Сторони на примирення не згідні, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що шлюб існує формально та суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.11.1994 року у відділі ДРАЦС Ватутінського МУЮ Черкаської області, актовий запис №172 розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Гречаник». На підставі ст. 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved