Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач у позовній заяві зазначає, що протягом 2012-2014 років перебував у службових відрядженнях в Хмельницькому обласному інституті післядипломної педагогічної освіти, Науково-методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Хмельницької області згідно з наказами відповідача. При поверненні з відряджень своєчасно подавав до бухгалтерії відповідача звіти про використання коштів, інші фінансові документи, що підтверджують витрати під час відряджень. Всього сума витрат на відрядження складає 1118,22 грн. 31 липня 2014 року позивач подав відповідачу заяву на звільнення з посади директора Грушковецької ЗОШ І-ІІ ступенів з 01 вересня 2014 року у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років у якій просив провести з ним повний розрахунок. Однак, 02 вересня 2014 року виявив, що йому не виплачені кошти на відрядження, тому цього ж дня повторно подав відповідачу заяву про проведення з ним повного розрахунку за витрачені кошти на відрядження, проте на неодноразові звернення до керівництва відповідача заява не була задоволена і гроші за відрядження йому не виплачено. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, які порушують його трудові права, тому просить стягнути на свою користь заборгованість по витратах на відрядження в розмірі 1118,22 грн. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання на 05 грудня 2014 року в яке позивач не з'явився, тому розгляд справи відкладено на 16 грудня 2014 року. В назване попереднє судове засідання позивач не з'явився, подав суду письмову заяву і просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, до суду представником подана письмова заява згідно якої просить справу розглядати у їх відсутність, вказано, що в зв'язку з дефіцитом бюджетних коштів з 2012 року по даний час видатки на відрядження кошторисними призначеннями не передбачалися, реєстрація відряджень в Управлінні Державного казначейства у Летичівському районі не проводилась, станом на 01 грудня 2014 року кредиторська заборгованість по відрядженнях не рахується. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до змісту п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року визнання позову повинно бути безумовним. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року вказано, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Так, з доручення представника відповідача від 03 грудня 2014 року, підписаного начальником Відділу освіти, молоді та спорту Летичівської районної державної адміністрації вбачається, що юрисконсульт Сапіташ Р.В. має право представляти інтереси Відділу в судах, користуватись всіма наданими відповідачу процесуальними правами, у тому числі з правом визнання позову. Таким чином, представник відповідача має право визнати позов. Враховуючи повне і безумовне визнання представником відповідача позовних вимог [PERSON], а також те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає таке визнання і за вказаних обставин вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача у справі необхідно стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved