Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Аркада-Гарант» звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення суми відшкодування заподіяних збитків. Свій позов мотивувало тим, що в провадженні суду знаходились цивільні справи № 2-3223/09 про відшкодування суми заподіяних збитків в порядку регресу в розмірі 74190,05 грн. та № 2-2819/11 про відшкодування суми заподіяних збитків в порядку регресу в розмірі 28631,21 грн. за позовами ПрАТ «Страхова компанія «Аркада-Гарант» до [PERSON], по яким ухвалені рішення та видані виконавчі листи. З 02 липня 2014 року відповідач частково здійснив виплати. З посиланням на положення ст. 223 ЦПК України позивач вважає, що у звязку з частковим виконанням рішень змінились обставини, що впливають на розміри платежів, обґрунтовуючи тим, що між позивачем та АКБ «Аркада» 31 липня 2009 та 28 липня 2008 року укладено договори добровільного страхування фінансового ризику № 61/2009 та № 62/2008 щодо страхування ризику непогашення кредиту на придбання нерухомості [PERSON] В результаті настання страхового випадку складено страхові акти в розмірі 48159,97 грн., 26030,08 грн. та 52648,87 грн. та встановлено факт понесення збитків АКБ «Аркада», які на протязі 2009-2010 років були погашені страховиком. У звязку з неналежним виконанням відповідачем рішень суду утворилась заборгованість в розмірі 92821,26 грн. За наведено, позивач з урахуванням зменшення позовних вимог від 17.11.2015 року №214, просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі завданих збитків у зменшеному розмірі, що становить 86771,79 грн. та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2015 ( без винесення окремого процесуального документа) за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучений Вишенський ВДВС Вінницького міського управління юстиції. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. При цьому зауважила, що виконавчі листи, виданні на підставах попередніх рішень, не працюють, стягнення не має, один із них втрачений, а при винесенні рішення буде одне провадження та менший виконавчий збір для боржника. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що з приводу стягнення вказаних збитків в порядку регресу наявні два рішення, позивач вправі проводити по них стягнення в порядку примусового їх виконання, а не шляхом повторного звернення до суду. При цьому відмічав, що посилання на ст.223 ЦПК України є безпідставним, оскільки судовими рішеннями не ухвалювалося про стягнення періодичних платежів. До того ж відмічав, що відповідач погоджується в добровільному порядку виконувати рішення суду відповідно до погодженого графіка. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак надав матеріали, витребувані судом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між АКБ «Аркада» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № Л503. 28 липня 2008 року між АКБ «Аркада» та ВАТ «Страхова компанія «Аркада-Гарант» укладено договір добровільного страхування фінансового ризику № 62/2008, предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, зокрема збитки за кредитними угодами відповідно до Додатку № 3 до зазначеного договору (а. с. 18-21). Додаток № 3 до договору від 28 липня 2008 року № 62/2008 містить кредитну угоду № Л503 від 08 квітня 2008 року (а. с. 22-23). 31 липня 2009 року між АКБ «Аркада» та ВАТ «Страхова компанія «Аркада-Гарант» укладено договір добровільного страхування фінансового ризику № 61/2009, предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, зокрема збитки за кредитними угодами відповідно до Додатку № 2 до зазначеного договору. (а. с. 12-15). Додаток № 2 до договору від 31 липня 2009 року № 61/2009 містить кредитну угоду № Л503 від 08 квітня 2008 року (а. с. 16-17). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зважаючи на невиконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, страховиком були складені страхові акти №13 від 03 лютого 2009 року, №45 від 06 травня 2009 року, №33 від 09 серпня 2010 року та на підставі вищевказаних договорів добровільного страхування фінансового ризику здійснені виплати страхового відшкодування в розмірі 48159,97 грн. (а. с. 46), 26030,08 грн. (а. с. 48) та 52648,87 грн. (а. с. 50). Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Про відшкодування страховій компанії заподіяних збитків остання звернулася до суду з відповідними вимогами до [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 червня 2009 року, яке набрало законної сили, в цивільній справі № 2-3223/09 за позовом ВАТ СК «Аркада-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків, з останнього стягнуто у відшкодування заподіяних збитків 74 190,05 грн., судовий збір 741,9 грн. та оплату ІТЗ розгляду справи 30,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, в цивільній справі № 2-2819/11 за позовом ПрАТ СК «Аркада-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків, з останнього стягнуто страхове відшкодування у сумі заподіяних збитків в розмірі 28631,21 грн., судовий збір 286,31 грн. та оплату ІТЗ розгляду справи 120,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, виконання даних рішень здійснювалося в примусовому порядку. За повідомленням Вишенського ДВС Вінницького міського управління юстиції від 15.10.2015 року №15498/08-35, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3223, виданого 21.08.2009 року Ленінським районним судом м.Вінниці, про відшкодування заподіяних збитків в сумі 74\~190,05 грн., судових витрат та ІТЗ, 25.12.2012 року закінчене, а виконавчий лист направлений до Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції. По дублікату виконавчого листа №2-2819/11, виданого 12.02.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення заборгованості в сумі 29037,52 грн., 24 березня 2014 року відкрито виконавче провадження (ВП №42642670). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача також направлялася вимога від 11 червня 2015 року № 155 про погашення заборгованості в розмірі 92821,26 грн. [PERSON] частково здійснено відшкодування збитку та судових витрат, стягнутих за рішенням суду, що підтверджується матеріалами справи, про що вказує позивач та не заперечує відповідач. Крім того [PERSON] погоджені графіки -зобовязання про погашення боргу, добровільне виконання рішень суду по цивільних справах № 2-3223/09 та № 2-2819/11. Останній погоджений графік від 15.10.2015 року на суму 88221,79 грн. З наведеного вбачається, що питання про відшкодування позивачу нанесених збитків вирішено в судовому порядку, про що ухвалені рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 червня 2009 року та 13 вересня 2011 року, та з відповідача на користь позивача в порядку регресу стягнуто страхове відшкодування за заподіяні збитки на загальну суму 102821,26 грн. Звертаючись із зазначеним позовом до суду, позивач обґрунтовує таке звернення положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому позивач зазначає про те, що змінились обставини, що впливають на розмір платежів, а саме відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за рішеннями судів, натомість не в повному обсязі. Суд не погоджується із таким застосуванням позивачем положень ст. 223 ЦПК України, адже предявлення нового позову в такому випадку можливе лише в разі присудження судом періодичних платежів, які підлягають стягненню з відповідача. Натомість, присуджені виплати за рішеннями судів по справах № 2-3223/09, № 2-2819/11 не є періодичними платежами, а являють собою чіткий та визначений розмір понесених позивачем збитків, а тому у суду відсутні підстави для застосування цієї норми та відповідно задоволення позову. Не може бути підставою для застосування вказаної норми часткове добровільне виконання відповідачем рішень суду та невиконання їх в примусовому порядку, оскільки вказане не є предметом регулювання цієї норми. Не виконання рішень суду також не є підставою для повторного звернення до суду про стягнення тих же сум. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права скористатись своїми процесуальними правами щодо виконання рішень суду, передбаченими Розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, повязані з виконаннями судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» та Розділом УІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень». За наведеного, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити у звязку з його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed