Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2013 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки №375293, при цьому між вказаними особами було укладено додатковий договір №1 до договору №375293, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 6800 грн. Відповідач за вказаним договором не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та порядку, передбачених договором, та станом на 08.01.2015 у неї перед банком виникла заборгованість у розмірі 7083,06 грн. Крім того, майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлений договорами, були застраховані у позивача згідно договору добровільного страхування кредитів №055/07 від 01.08.2014. У зв'язку із вищевказаним АТ «Ощадбанк» звернулося до позивача із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, та відповідно виконуючи свої зобов'язання по укладеному договору позивач визнав факт неповного погашення відповідачем грошового зобов'язання перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком, та провів останньому виплату страхового відшкодування в розмірі 7083,06 грн., а відтак позивач у відповідності до ст.ст.993, 1191 ЦК України змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Журавської О.В. від 16.11.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018, справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою суду від 19.03.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача - Гермаш С.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини що викладені у позовній заяві, проти проведення по справі заочного рішення з постановленням заочного рішення - не заперечував. Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві від 07.11.2017 наданої на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до наданої відповіді відповідачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.51). Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, конверти з судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать матеріали справи. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Заслухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.01.2013 між АТ «Ощадбанк» в особі керуючого ТВБВ №10018/0108 філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (яка в подальшому змінила прізвище на «[PERSON]») було укладено Договір №375293 про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної картки, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в гривні (а.с.9-11). 04.07.2013 між АТ «Ощадбанк» в особі керуючого ТВБВ №10018/0108 філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до договору №375293 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було по даному картковому рахунку встановлено кредит у сумі 6800 грн., строком дії картки, зі сплатою 24% річних (а.с.18-19). 01.08.2014 між позивачем та Філією - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» був укладений договір добровільного страхування кредитів №055/07, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, і пов'язані з неповерненням або неповним поверненням Позичальниками Страхувальнику кредиту та/або несплатою або частковою несплатою о ньому на умовах, встановлених відповідними Кредитним договорами. Як вбачається зі змісту умов вказаного Договору страхування, сторони погодили, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування за цим Договором і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим ризиком за цим Договором є можливість невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору. Страховим випадком за цим Договором є факт завдання збитків Страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання Позичальником своїх зобов'язань з повернення суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретному Кредитному договорі, внаслідок неплатоспроможності Позичальника. Під неплатоспроможністю Позичальника Сторони розуміють невиконання Позичальником умов Кредитного договору зі своєчасної сплати Кредиту та/або процентів за користування Кредитом понад 10 (десять) календарних днів з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 6 цього Договору. Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Так статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Стаття 989 ЦК України визначає, що страхувальник зобов'язаний, зокрема своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п.п. 9.1., 9.2., 9.3. Договору страхування, Страхувальник зобов'язаний протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту коли йому стало відомо про настання страхового випадку, передбаченого умовами цього Договору, письмово повідомити про це Страховика. Для отримання страхового відшкодування Страхувальник протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту виконання умов п.9.1 надає Страховику заяву з одночасною передачею завірених уповноваженим працівником страхувальника, копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку, згідно визначеного вичерпного переліку документів. Розмір страхового відшкодування - це заборгованість Позичальника по Кредитному договорі в розмірі непогашеної суми Кредиту та процентів за користування Кредитом за 2 (два) місяці згідно умов конкретного Кредитного договору на дату настання страхового випадку. Судом встановлено, що 08.01.2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ст. 989 ЦК України та вищезазначених умов Договору страхування на адресу позивача було направлено повідомлення про настання страхового випадку, з повідомленням про те що за відповідачем станом на 08.01.2015 наявна загальна сума заборгованості за кредитом у розмірі 7083,06 грн. За приписами ст. 988 ЦК України, які кореспондується з приписами ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п. 9.5 Договору страхування, після отримання заяви та документів, передбачених п. 9.2 цього договору, страховик зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів: а) з'ясувати обставини страхового випадку, скласти страховий акт та визначити розмір збитку; б) зробити розрахунок суми страхового відшкодування; в) виплатити страхове відшкодування протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту складання страхового акту. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, в межах суми виплати страхового відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник має до позичальника, внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором (п.9.6). Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2015 року позивачем на підставі вищезазначеного повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку та доданих до нього документів, було складено Страховий Акт № 055/07/004/15 та відповідно 02.02.2015 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7083,06 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 768 від 02.02.2015 року (а.с.46,47). Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved