Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму матеріальної шкоди завданої в результаті залиття приміщення в розмірі 72\~534 грн. 00 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 20\~000 грн. 00 коп. також просив стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1\~762 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він орендує підвальне приміщення загальною площею 57 м. кв., яке розташоване за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9, підїзд № 3. Вказане приміщення було затоплено мешканцями квартири [ADDRESS], внаслідок чого залиття приміщення призвело до пошкодження стелі, стін, меблів та устаткування, тому він просить стягнути з відповідачів на свою користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також понесені судові витрати. 13 листопада 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання. 19 грудня 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 05 лютого 2019 року винесено ухвалу про прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, залучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів, залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обухівську міська раду Київської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснив, що залиття нежилого приміщення, яке він орендує відбулось з вини відповідачів, оскільки їхня квартира знаходиться на цим приміщенням, коли він побачив залиття приміщенням, відразу викликав сантехніка, який перекрив постачання води, та повідомив, що залиття відбулось через те, що в квартирі зверху прорвало трубу. Після залиття ним було викликано працівників МЖЦ, які оглянули приміщення та склали відповідний акт комісії про залиття. Приміщення, яке він орендує на праві власності належить Обухівській міській раді і він в 2010 році робив в цьому приміщенні ремонт зі згоди міської ради. Суму завданого збитку було визначено на його замовлення. На даний час у вказаному нежитловому приміщенні він частково зробив косметичний ремонт і використовує це приміщення. Він намагався врегулювати спір в позасудовому порядку, проте відповідачі, постійно уникали розмови і не відкривали двері квартири, з приводу моральної шкоди, пояснив, що внаслідок залиття він деякий час не міг використовувати це приміщення, яке до залиття він використовував, як спортивний зал, і в ньому всі бажаючі могли займатися спортом за це платили кошти, а внаслідок залиття він був позбавлений можливості отримувати кошти від своєї діяльності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, пояснив, що [PERSON] є не належним позивачем, оскільки він не є власником приміщення, документів які б підтверджували його право власності суду позивачем не подано, хто є власником даного приміщення йому не відомо. Також суду не було подано доказів, що шкоду заподіяну саме майну позивача. Також не доведено, що саме з вини відповідачів відбулось залиття, оскільки над цим приміщенням є ще одна квартира, а комісія, яка складала акт про залиття, не оглядала квартиру відповідачів, а тому акт складено з порушенням вимог законодавства. Крім того, після залиття позивачем в приміщенні було проведено косметичний ремонт, тому сума завданих збитків не доведена. Представник третьої особи Обухівської міської ради Київської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що власником приміщення, яке орендує позивач є Обухівська міська рада Київської області, рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради позивачу було надано дозвіл не оренду, про що в подальшому було укладено договорів оренди, який нотаріально посвідчено. На даний час вказаний договір оренди є чинним і виконується позивачем. Відповідно до умов договору позивач повинен робити в орендованому приміщенні ремонт, тому має право вимагати від відповідачів відшкодування завданої шкоди, оскільки ним було проведено капітальний ремонт і шкода була завдана саме орендареві відповідачами, оскільки вони є власниками квартири з вини яких відбулось залиття. Відповідачів в свою чергу повинні були доглядати за комунікаціями, які знаходяться в середині квартири. Факт протиправних дій відповідачів підтверджується актом про залиття та актом обстеження комунального майна власності Обухівської міської ради Київської області. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач фізична особа-підприємець [PERSON] є орендарем нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9, підїзд № 3, що підтверджується копією договору оренди нежилого приміщення, копією рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області. 31.08.2018 року вказане приміщення, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9, підїзд № 3 було затоплено, про що було складено акт про залиття, яке трапилось внаслідок затікання з квартири від 31.08.2018 року, який було складено в складі комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що був ознайомлений позивач [PERSON] та актом обстеження комунального майна власності Обухівської міської ради від 07.09.2018 року в складі комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що був ознайомлений позивач [PERSON], що підтверджується копіями актів. На замовлення позивача 17.09.2018 року було складено зведений кошторисний розрахунок вартості обєкта будівництва, а саме капітального ремонту нежитлового приміщення по вул. Каштановій, 9, в м. Обухів Київської області, відповідно до якого сума матеріальних збитків складає 72\~534 грн. 00 коп. Відповідачі зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою. При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд приймає до уваги наступне. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо особа доведе, що шкода завдана не з її вини, то вона звільняється від її відшкодування. Разом з тим, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Окрім того, акт завдання шкоди необхідно поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; г) вина завдавача шкоди. До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом. Крім того, відповідно дост.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодуванняшкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Виходячи з положень ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. (п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. (\~ст. 386 ЦК України). Частина перша статті 10 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що громадяни зобовязані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають та додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний також\~дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил;використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 11 Правил). Згідно із пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний забезпечити своєчасну підготовку обєктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 51198 від 03.10.2007 року Правилами користування тепловою енергією передбачено, що споживач теплової енергії також зобовязаний\~забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання;\~у міжопалювальний період виконувати обовязкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність обєкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи тепло споживання (пункт 40). Відповідно до пункту\~41 вказаної постанови, споживач несе відповідальність також за\~технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності). Враховуючи встановлені під час розгляду справи фактичні обставини справи, судом достовірно не встановлено обставин, які б обєктивно і переконливо вказували на те, що саме відповідачами не було дотримано вимог вищезазначених нормативно-правових актів, що призвело до пошкодження елементу комунальної мережі водопостачання у належній невстановленим особам квартирі та, як наслідок залиття водою підвального нежитлового приміщення, що перебуває у комунальній власності та орендується позивачем. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач дійсно є орендарем нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9, підїзд № 3. Однак він не є власником пошкодженого внаслідок залиття нежитлового приміщення, яка перебуває у комунальній власності, тому доводи про заподіяння шкоди саме майну у виді нежитлового приміщення спростовуються матеріалами справи. При цьому у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, які саме будівельні та ремонтні роботи були проведені позивачем у орендованому приміщення, що саме було пошкоджено із належного саме позивачеві майна внаслідок затоплення, відсутні докази, які б містили опис технічного стану приміщення до та після затоплення, а поданий позивачем кошторис неповністю узгоджується із актами обстеження в частині опису і переліку робіт. Суд вважає, що позивачем не спростовано твердження відповідачів про відсутність вини у залитті приміщення. Так, позивачем доведено факт реєстрації відповідачів у квартирі, з якої, на його думку, сталося затоплення. Однак відповідачами подано договір оренди, з якого вбачається проживання відповідачів у іншому житловому приміщенні. Суттєвим суд вважає те, що сторонами не подавалось будь-яких доказів належності відповідачам або іншим особам квартири за адресою: [ADDRESS], тому особу власника цієї квартири судом не встановлено. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що під час судового розгляду не встановлено фактичні обставини, покладені в основу позову, а саме сукупністю досліджених судом доказів переконливо не підтверджується факт належності позивачеві пошкодженого внаслідок залиття самого приміщення та майна, яке там знаходилось, факт виникнення затоплення саме з квартири № 114, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9, в якій зареєстровані відповідачі, факт заподіяння позивачеві матеріальної та моральної шкоди. Так, під час судового розгляду не було підтверджено належними і допустимими доказами твердження позову про те, що залиття сталось саме з вини відповідачів, що саме відповідачі повинні нести відповідальність за спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачеві. Як вбачається із пояснень сторін та письмових доказів, на даний час осіб, винних у затопленні нежилого приміщення, фактично не встановлено. Досліджені судом докази та встановлені фактичні обставини справи належним чином не підтверджують факт спричинення шкоди позивачу внаслідок винних дій відповідачів, не дають достатніх підстав вважати, що між шкодою та винними діями саме відповідачів є безпосередній причинний зв'язок. Отже, в даному випадку не встановлено наявність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, що свідчить про неможливість настання цивільно-правової відповідальності визначених позовом відповідачів. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 3) в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позову про винуватість відповідачів у спричиненні позивачеві передбаченої позовом матеріальної та моральної шкоди залишились недоведеними. Наявність правових і фактичних підстав виникнення у відповідачів солідарного обовязку відшкодувати шкоду не зазначено у позові та не виявлено під час судового розгляду. Відповідно до ст. 4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом не встановлено наявності порушень прав чи законних інтересів позивача, які виникли з вини відповідачів та які б підлягали судовому захисту. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~ поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77\~ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed