Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі представника Коломоєць В.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами про надання споживчого кредиту № 2002722557 від 20.02.2013 р. та № 2001752976 від 07.12.2012 р. у розмірі 22 589,75 грн. та судових витрат у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за вказаними кредитними договорами він має непогашену заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача Коломоєць В.В. надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджено судовими повістками, в судове засідання повторно не з'явився. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. 07 грудня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з відповідачем [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №2001752976, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику строковий кредит у розмірі 1 877,00 грн. строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 07 грудня 2013 року (включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісією за обслуговування кредиту (а.с.8-10). 20 лютого 2013 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з відповідачем [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №2002722557, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику строковий кредит у розмірі 18 238,48 грн. строком на 36 місяців з кінцевим терміном повернення до 20 лютого 2016 року (включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних та комісією за обслуговування кредиту (а.с.11-13). 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 18/12/2013, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до відповідача [PERSON] щодо повернення грошових коштів за кредитним договором № 2002722557від 20 лютого 2013 року (а.с.23-32). Аналогічний договір факторингу № 24/03/2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено 24 березня 2014 року, відповідно до умов якого до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло також право вимоги і за договором №2001752976 від 07 грудня 2012 року (а.с.33-43). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи договори про надання споживчого кредиту №2001752976 від 07 грудня 2012 та №2002722557 від 20 лютого 2013 року, зобов'язався погашати заборгованість за кожним кредитом, відсотками, комісією та іншими передбаченими договорами витратами - щомісячними платежами у розмірі та у періоди, встановленими Графіками платежів, які є Додатками № 1 до вказаних кредитних договорів (а.с.10,13 зв.). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим за вказаними договорами про надання споживчого кредиту станом на 03 липня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 22 589,75 грн., яка згідно розрахунків заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 18 459,88 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 987,62 грн. та комісії РО - 3 142,25 грн. (а.с.14,16). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За вимогами ст. 611 ЦПК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договорами про надання споживчих кредитів №2001752976 від 07 грудня 2012 та №2002722557 від 20 лютого 2013 року [PERSON] порушив встановлений договором строк і порядок повернення сум кредитів, а також визначені діючим цивільним законодавством вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитами у розмірі 22 589,75 грн. законні, обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені, в порядку ст. 88 ЦК України також підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved