Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Млотивують заявлені вимоги тим, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено було договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором №2709/1007/72-452 від 31.10.2007 року, який було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфабанк», якому на даний час належать усі права кредитора. Зазначають, що 31.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №2709/1007/72-452, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 263207,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Вказують, що відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01.06.2014 р. утворилася заборгованість за кредитом відповідача перед банком в сумі 197233,47 доларів США, що за курсом НБУ складає 2322423,52 грн., по відсотках 5877,69 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 69209,78 грн.; пеня - 81,38 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 958,25 грн. Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №2709/1007/72-452 від 31.10.2007 року в сумі 2392591,55 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача - ПАТ «Альфа-Банк» Тимцясь І.В. будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, не з'явилася, від останньої в суд через канцелярію поступила письмова заява про розгляд справи у відсутність представника позивача; позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, від останньої до суду заяв чи клопотань про відкладення слухання справи, розгляд справи в її відсутність не надійшло, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку, із дотриманням вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, відповідно з якими, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Розглянувши матеріали справи, вивчивши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 31.10.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №2709/1007/72-452, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 263207,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором (а.с.17-19). Крім наведеного установлено, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.8), а також те, що 15.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договором, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2709/1007/72-452 від 31.10.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфабанк», якому на даний час належать усі права кредитора (а.с.9-15). В засіданні встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.06.2014 р. в сумі 197233,47 доларів США, що за курсом НБУ складає 2322423,52 грн., по відсотках 5877,69 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 69209,78 грн.; пеня в сумі - 81,38 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 958,25 грн. (а.с.39). Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що вищенаведені досліджені докази по справі в сукупності з іншими дослідженими доказами, та встановлених обставин є співмірними з вимогами чинного закону. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору, належним чином підтвердженого відповідним меморіальним ордером № 139650 від 18.09.2014 року, в розмірі 3654,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved