Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство « Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання та використання кредитних карток з пільговим періодом кредитування [NUMBER] від 17.08.2007 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.08.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком « Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство « Банк кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання кредитних карток з дозволеним лімітом [NUMBER]. Згідно п.12 Анкети заяви Банк надав відповідачу кредитну карту VІSА Еletktron з кредитним лімітом 5 500 грн. Доступ до вказаних кредитних коштів було отримано [PERSON] Процентарну ставку за користування кредитним лімітом було встановлено в розмірі 24% річних. Згідно п.5.2 Правил надання та використання кредитних карток Банку «Кредит-Дніпро» із пільговим періодом кредитування відповідач зобов'язався не пізніше платіжної дати погасити готівкою через касу банку суму обов'язкового платежу або забезпечити на рахунку для погашення кошти в розмірі не менше суми обов'язкового платежу. Відповідач умови договору не виконав , а саме порушив строки погашення заборгованості за кредитом. Строк дії договору сплинув 31.03.2009 року. Станом на 06.07.2012 року відповідач мав заборгованість за кредитним договором в сумі 13 106, 03 грн, яка складається з суми несплаченої частки кредиту в розмірі 4 855грн 04 коп., суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами в розмірі - 6793,01 грн., три відсотка річних за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 176,75 грн, сум інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573,87грн., суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573грн 87 коп., три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 322грн 04 коп. Посилаючись на статті 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач зазначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язання належним чином не виконала, тому на підставі ч.2 ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати повернення всієї суми заборгованості. Виходячи з цього і на підставі ст. ст. 509, 525 - 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦКУ 3, 15, 107, 110 ЦПК України Позивач просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Представник Відповідача в судове засідання до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність та заперечення , де просить в зв'язку зі спливом позовної давності відмовити в повному обсязі позивачу ПАТ « Банк Кредит Дніпро» в задоволенні позовних вимог до [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу Судом встановлено, 17.08.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком « Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство « Банк кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання кредитних карток з дозволеним лімітом [NUMBER]. Згідно п.12 Анкети заяви Банк надав відповідачу кредитну карту VІSА Еletktron з кредитним лімітом 5 500 грн. Доступ до вказаних кредитних коштів було отримано [PERSON] процентарну ставку за користування кредитним лімітом було встановлено в розмірі 24% річних. Станом на 06.07.2012 року відповідач мав заборгованість за кредитним договором в сумі 13 106, 03 грн, яка складається з суми несплаченої частки кредиту в розмірі 4 855грн 04 коп., суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами в розмірі - 6793,01 грн., три відсотка річних за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 176,75 грн, сум інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573,87грн., суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573грн 87 коп., три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 322грн 04 коп. Станом на 06.07.2012 року відповідач мав заборгованість за кредитним договором в сумі 13 106, 03 грн, яка складається з суми несплаченої частки кредиту в розмірі 4 855грн 04 коп., суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами в розмірі - 6793,01 грн., три відсотка річних за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 176,75 грн, сум інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573,87грн., суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 573грн 87 коп., три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 322грн 04 коп. Згідно п.5.2 Правил надання та використання кредитних карток Банку «Кредит-Дніпро» із пільговим періодом кредитування відповідач зобов'язався не пізніше платіжної дати погасити готівкою через касу банку суму обов'язкового платежу або забезпечити на рахунку для погашення кошти в розмірі не менше суми обов'язкового платежу. Відповідач умови договору не виконав , а саме порушив строки погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до пунктів 3.1.1. та 3.1.2 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки ( місяць і рік) указано і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на кредитний картці, останній платіж за вказаним договором був здійснений в липні 2008 року , а дія картки і тим самим строк дії договору сплинув 31.03.2009 року. Дані обставини вказані у позові в відповідач їх визнає про що він вказав у своєму запереченні. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком коіжнту на строк., визначений у договорі, на умовах платності та зворотності ( повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.2, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Позивач звернувся до суду з даним позовом 18.07. 2012 року , що підтверджується штемпелем суду на поданій позовній заяві. Договір між сторонами укладений 17.08.2007 року, а останній платіж по договору був здійснений відповідачем у липні 2008 року , що підтверджується розрахуками по заборгованості наданими суду позивачами. На думку суду строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом сплинув, відповідач наполягає на його застосуванні і тому у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ « Банк Кредит Дніпро» кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки 31.03.2009 року . Таким чином з урахуванням цих обставин, заяви відповідача щодо застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, факту пред'явлення ПАТ « Банк кредит Дніпро» позову тільки 06.07.2012 року, на думку суду є всі підстави для застосування до виниклих між сторонами правовідносин строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 256 ч. 1 ст. 257, ч. 1 та ч. 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема в постановах від 22.10.2014 року по справі № 6-127цс14, від 18.06.2014 року по справі № 6-61цс14, від 19.03.2014 року по справі № 6-14цс14, від 24.09.2014 року по справі № 6-103цс14. Посилання суду на вище наведену практику регламентується ст.. 360-7 ЦПК України , відповідно до приписів якої , рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed