Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач просить сягнути з відповідача заборгованість у сумі 34 401 грн. 97 коп. та понесені витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.09.2010 уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит у розмірі 1 500 коп. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21 000 грн. 00 коп.. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування. Станом на 12.03.2020 відповідач має заборгованість 34 401 грн. 97 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредиту в сумі 21 880 грн. 41 коп. в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредита - 00 грн. 00 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 21 880 грн. 41 коп.; заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 00 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом - 00 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2 058 грн. 57 коп., нарахованої пені - 8 348 грн. 61 коп., нарахованої комісії - 00 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 614 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова). Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Відзив на позовну заяву не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що 09.09.2010 відповідач подав позивачу на його бланку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У заяві відповідачем власноруч заповнена інформація, а саме: ім`я, паспортні дані, рнокпп, місце проживання, телефонний номер; сімейний стан, освіта, соціальне становище, заява власноруч підписана відповідачем. Також в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка КРЕДИТКА «Універсальна», карта Gold, зарплатна картка, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка, ідентифікація з паспортом. Визначено бажаний ліміт кредитування 1500 грн.. Бланк анкети-заяви містить відомості про те, що заявник надає згоду на підписання цією заявою договору про надання банківських послуг на Умовах і Правилах ПриватБанку які розміщені на відповідному сайті. У той же день під розпис відповідачу доведено умови кредитування згідно довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Згідно довідки визначені умови та розмір відсоткової ставки у розмірі 3% у місяць, розмір пені та штрафів. /а.с. 31/ Інших письмових угод до цієї заяви, щодо надання кредиту, суми кредиту, вартості послуг, періоду повернення, відповідальності тощо між сторонами не укладалося. За підрахунками позивача станом на 12.03.2020 становить 34 401 грн. 97 коп. та складається: із заборгованості за тілом кредиту в сумі 21 880 грн. 41 коп. в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредита - 00 грн. 00 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 21 880 грн. 41 коп.; заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 00 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом - 00 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2 058 грн. 57 коп., нарахованої пені - 8 348 грн. 61 коп., нарахованої комісії - 00 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 614 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова). З розрахунку наданого позивачем вбачається, що банк нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом виходячи з процентної ставки 3,5%, що не було передбачено умовами погодженим з відповідачем. Заборгованість по процентам позивач погашав за рахунок кредиту (колонка 4 таблиці розрахунку) за період з 01.06.2015 по 31.01.2020. З розрахунку також вбачається, що відповідач використав кошти позивача у сумі 29 834 грн. 34 коп.. У період з 01.06.2015 по 31.01.2020 відповідач повернув 40 012 грн. 82 коп. (колонка 21 розрахунку). Встановлені факти підтверджуються копією заяви, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягом з Умов і правил надання банківських послуг, розрахунком заборгованості, довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Поряд з цим позивачем всупереч положенням ст.ст. 80, 81, 83 ЦПК України не надано доказів того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України зазначеною у постанові від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Із встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 207, 526, 626, 628, 638, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З розрахунку позивача вбачається, що він безпідставно застосував процентну ставку 3,5 % у місяць та на рахував заборгованість відповідачу. Потім нараховану заборгованість по процентам позивач погасив за рахунок кредиту і знов на отриману заборгованість нарахував проценти, тобто проценти на проценти. З наведених положень закону і встановлених фактів вбачається, що між сторонами не існувало домовленості про те, що позивач буде сам перед собою погашати заборгованість по кредиту за рахунок своїх кредитних коштів. Більше того таке вочевидь суперечить наведеним положенням закону, щодо суті і змісту кредиту. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. З наведеного вбачається, що всупереч положенням ст.ст. 13, 80, 81, 83, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив обґрунтованого розрахунку ціни позову про стягнення боргу по кредиту, пені тощо. Позивач не навів і не доказав підстав застосування розміру процентної ставки 3,5% у місяць. Позивач безпідставно включив у тіло кредиту заборгованість по процентам, а потім знов на них нарахував проценти, а потім нарахував пеню. Судом встановлено, що відповідач використав кошти позивача у сумі 29 834 грн. 34 коп.. У період з 01.06.2015 по 31.01.2020 відповідач повернув 40 012 грн. 82 коп. Ураховуючи наведене слід повністю відмовити у задоволенні позову. На підставі зазначеного і

Outcome: dismissed