Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 03 липня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Згідно іпотечного договору № 2615/0808/98-011-Z-11, посвідченого 01.08.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8157, передане в іпотеку ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» однокімнатну квартиру [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2012 року за реєстровим № 1306, 1307, а також акту приймання - передачі кредитних файлів № 39 від 03.08.2012 року - до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора. Даним виконавчим написом нотаріус [PERSON] пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк», у розмірі: заборгованість за кредитом - 74670 дол.США 63 центи, що згідно курсу НБУ складає 596842 грн. 35 коп.; заборгованість за відсотками - 4767 дол. США 83 цент., що згідно курсу НБУ складає 38 109 грн. 27 коп., що становить загальну суму заборгованості 634951 грн. Зазначають, що у виконавчому написі від 03.07.2013 року нотаріусом [PERSON], вказано, що згідно іпотечного договору № 2615/0808/98-011-Z-11, посвідченого 01 серпня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8157, Договору про внесення змін та доповнень № 1, посвідченого 31.03.2011 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1462, зазначене нерухоме майно передане [PERSON] в іпотеку ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») у якості забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», строк платежу за яким настав 06.06.2013 року. Проте, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року та Договору про внесення змін та доповнень № 1, посвідченого 31.03.2011 року повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту в сумі 85785,88 дол. США, у тому числі зміненої відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 31 березня 2011 року до Кредитного договору в строк до 01.08.2018 року, а отже строк платежу, ще не настав. Позивач не отримував від відповідача письмової вимоги про усунення порушень, а тому вважають, що у нього були відсутні правові підстави позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. У вищевказаному виконавчому написі вказано, що сума заборгованості за відсотками складає 4767 дол. США 83 центи. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року сума нарахованих процентів і пені є тільки округленим числом, без десяткових знаків. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] зазначила суму заборгованості за відсотками, що суперечить умовам кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року. 31 березня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року та договір про внесення змін і доповнень № 2 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року починаючи з 10 травня 2011 року сума Ануїтентного платежу мала становити 1253,06 дол. США, а згідно договору про внесення змін і доповнень № 2 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року починаючи з 10 травня 2011 року сума Ануїтентного платежу мала становити 1493,69 дол. США, при цьому не було надано графіку погашення заборгованості, що унеможливило точне встановлення суми, яку необхідно було сплачувати щомісячно, що в свою чергу ставить під сумнів суму, яка мала б бути сплачена за кредитом за період часу з 25 травня 2012 року по 06 червня 2013 року. Через різницю в сумі Ануїтентного платежу в договорах про внесення змін до Кредитного договору від 31.03.2011 року сума, яка мала б бути сплачена за один календарний рік,а саме з 25 травня 2012 року по 25 травня 2013 року згідно першого договору мала становити 15036, 72 дол. США, а згідно другого договору - 17924,28 дол. США. За період часу з 25 травня 2012 року до 06 червня 2013 року, тобто за строк за який проводиться стягнення, сума мала бути більшою ніж перерахована вище за один календарний рік, а оскільки [PERSON] за цей період було сплачено грошові кошти в сумі 9500 дол. США, то ще меншою, але аж ніяк не 74 670 дол. США 63 центи. Також вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки було порушено порядок його вчинення, а саме даний напис вчинявся на підставі документів, на підставі, яких, згідно чинного законодавства не передбачається можливість вчинення виконавчих написів. Окрім того, відповідачем невірно зазначено залишок заборгованості. Ті суми які зазначені у виконавчому написі значно завищені, не відповідають реальній заборгованості позивача. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Водночас, при вчиненні напису нотаріус не отримував від Банку та позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед Банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Зазначають, що розрахунок боргу, підготовлений працівниками Банку щодо наявності грошового зобов*язання позивача по тілу кредиту та процентах річних - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача. Вказують, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 284 Інструкції та підпункту Б частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 в зв*язку з чим просять суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 03 липня 2013 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1574, щодо звернення стягнення в сумі 634951 грн. 61 коп. на нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS], кА належить на праві власності [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позові . Додатково суду пояснила, що у виконавчому написі нотаріусом невірно зазначено, що строк платежу настав 06.06.2013 року. Банк направив [PERSON] досудову вимогу 05.03.2013 року, у вимозі наданої банком як додаток до заперечення до позовної заяви вказано, що станом на 06.02.2013 року поточна заборгованість складає 5767,41 дол. США, у разі незадоволення цієї претензії Банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом здійснення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06.02.2013 року становить 79659,96 дол. США. Відповідно до вищевказаної вимоги Банк звернувся до нотаріуса для здійснення виконавчого напису, згідно якого сума заборгованості за кредитом становить 74670 доларів США, що на 4989, 96 дол. США менше ніж було заявлено в вимозі. В період часу з 06.02.2013 року (день станом на який була розрахована сума заборгованості Банком) [PERSON] були здійснені проплати за кредитним договором на суму 4200 доларів США, що підтверджується копіями квитанцій. Різниця між проплатами та зменшеною сумою Банком становить 789,60 дол. США, що неможливо з огляду на те, що відповідно до п.3.2 Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року сума нарахованих процентів і пені є тільки округленим числом, без десяткових знаків та [PERSON] завжди сплачував суми без копійок, а лише округлі числа. У вимозі була розрахована загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 06.02.2013 року, а стягнення згідно виконавчого напису проводиться станом на 06.06.2013 року, хоча вимоги з розрахунком станом на 06.06.2013 року взагалі не надсилалось. Також зазначала, що її довіритель взагалі не отримував від Банку будь-яких вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та про наявну заборгованість. Окрім того, зазначила, що згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року в період з 10.02.2013 року по 06.06.2013 року [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 3200 дол. США, при цьому не врахована ще 1000 доларів США, що також свідчить, що сума є спірною, оскільки неможливо стверджувати, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 06.06.2013 року була такою як вказує банк, коли не врахували квитанцію від 06.06.2013 року. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на те, що у виконавчому написі від 03.07.2013 року нотаріусом [PERSON] вказано, що згідно Іпотечного договору № 2615/0808/98-011-Z-11 зазначене нерухоме майно передане [PERSON] в іпотеку ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» у якості забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором № 2615/0808/98-011 від 01.08.2013 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», строк платежу за яким настав 06.06.2013 року. Вказаний у виконавчому написі строк платежу 06.06.2013 року являється моментом фактичного задоволення вимог банку. Окрім того, зазначав, що відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» Банк як Іпотекодержатель 05.03.2013 року направив [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов*язання № 31.4.-08/2020/13 з вимогою виконання порушеного зобов*язання. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору, сума нарахованих процентів і пені за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. Позичальник уповноважує Банк, самостійно округляти суму нарахованих відсотків і пені. Відповідно до п.5.1.3 Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року, кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти на сплату процентів, потім на погашення заборгованості за кредитом, у третю чергу на сплату пені. Відповідно до п.3.1.7 Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору від 01.08.2008 року, при здійсненні платежу, в тому числі платежу у неповній сумі або у випадку наявності простроченої заборгованості за платежами, а також у випадку направлення позичальником коштів для часткового дострокового погашення кредиту, позичальник доручає Банку перераховувати кошти в рахунок № 2620 на відповідні рахунки у наступній черговості: для сплати прострочених процентів (в тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за Кредитом); для погашення простроченої заборгованості за кредитом; для сплати нарахованих процентів, строк сплати яких наступив у повній сумі; для погашення заборгованості за Кредитом, строк сплати якої наступив; для сплати штрафів і пені за цим договором (якщо такі мають місце); для погашення заборгованості за кредитом, строк сплати якої не наступив. Дані положення не враховані у підрахунках, викладених позивачем в позовній заяві, оскільки за його підрахунками вказана сума, яка мала б бути сплаченою за один календарний рік (з 25.05.2012 р. по 25.05.2013 р.), являє собою лише суму ануїтентних платежів, без урахуванням сум простроченої заборгованості за кредитом та відсотками. Також зазначав, що Банком нотаріусу надано перелік документів визначених ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідні документи були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а тому просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. 01.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2615/0808//98-011 відповідно до умов якого банк зобов*язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 93000 доларів США, на строк з 01.08.2008 року по 01.08.2018 року. Згідно іпотечного договору № 2615/0808/98-011-Z-11, посвідченого 01.08.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8157, передане в іпотеку ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 31 березня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року та договір про внесення змін і доповнень № 2 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01.08.2008 року починаючи з 10 травня 2011 року сума Ануїтентного платежу мала становити 1253,06 дол. США, а згідно договору про внесення змін і доповнень № 2 до Кредитного договору № 2615/0808/98-011 від 01 серпня 2008 року починаючи з 10 травня 2011 року сума Ануїтентного платежу мала становити 1493,69 дол. США. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2012 року за реєстровим № 1306, 1307, а також акту приймання - передачі кредитних файлів № 39 від 03.08.2012 року - до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора. 03 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий лист яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Строк за який проводиться стягнення з 25 травня 2012 року по 06 червня 2013 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, запропоновано задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «Дельта Банк» в сумі розміром 634951 грн. 61 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 74670 дол. США 63 центи, що згідно курсу НБУ складає 596842 грн. 35 коп.; сума заборгованості за відсотками - 4767 дол. США 83 центи, що згідно курсу НБУ складає 38109 грн. 27 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також ст. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, у суду відсутні докази подачі відповідачем нотаріусу, який вчинив оскаржуваний напис, вказаних документів. Крім того, з наданих суду відповідачем доказів вбачається, що досудовою вимогою від 01.03.2013 року за № 31.4-08/2020/13 АТ «Дельта Банк» повідомляв [PERSON], що станом на 06.02.2013 року за кредитним договором наявна прострочена (поточна) заборгованість - 5767,41 дол. США, а загальна сума заборгованості складає - 79659,96 дол. США. Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису за № 31.4.-08/6991/13 від 13.06.2013 року Банк просив стягнути заборгованість станом на 06.06.2013 року загальна сума заборгованості складає 634951 грн. 61 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 74670 дол. США 63 центи, що згідно курсу НБУ складає 596842 грн. 35 коп., сума заборгованості за відсотками - 4 767 дол. США 83 центи, що згідно курсу НБУ складає 38109 грн. 27 коп. Ні відповідачем, ні нотаріусом не було надіслано [PERSON] повідомлення про наявність суми заборгованості та її розрахунок, яка вказана в заяві банку на вчинення виконавчого напису, що є порушенням абз. 4 п. 283 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій», згідно з яким вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем і боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, а тому даний факт є порушенням прав боржника. Окрім того, попередню вимогу від 01.03.2013 року позивач також не отримував. На час видачі виконавчого напису у нотаріуса були відсутні відомості якіб свідчили про те, що позивач отримував письмову вимогу про усунення порушень договору. Окрім, того суду надані квитанції з яких вбачається, що [PERSON] на виконання умов кредитного договору проводив проплати по кредиту. Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 вказаного Закону та п. 284 Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право на звернення стягнення на заставлене майно. На підставі наведеного виконавчий напис вчиняється, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. ППВС України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні», пунктом 13 роз'яснено, що при оскарженні боржником виконавчого напису, суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у задоволенні вимог, викладених у виконавчому написі лише у разі безпідставності вимог виконавчого напису. У разі часткової обґрунтованості вимог, викладених у виконавчому написі, суд постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Тобто до заяви про вчинення виконавчого напису банком не були подані документи, які свідчили про безспірність висунутих вимог, а тому згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» підстави для вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчиненого 03 липня 2013 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1574, щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] таким, що не підлягає виконаннюприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчиненого 03 липня 2013 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1574, щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вищенаведених норм для здійснення даного виду нотаріальних дій. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved