Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - ПАТ«ПриватБанк») через представника - Сафір Ф.О. у липні 2016 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 12.11.2008 р. між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір К2Р6AD00001194, у розмірі 6 708, 03 (Доларів США) з терміном повернення всієї суми кредиту до 11.11.2013 р. Позивач зазначає, що у відповідності до договору, погашення заборгованості здійснюється в порядку щомісячної сплати коштів для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісії, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Проте, у зв`язку з зазначеними вище порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.07.2016 р. має заборгованість - 13 347,04 (Долар США), яка складається з: 2 903,36 (Долар США) заборгованість за кредитом; 943,78 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 489,56 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом. В забезпечення належного виконання зобов`язання за договором К2Р6AD00001194 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки. (а.с. 17-18) Враховуючи викладене, позивач просить стягнути солідарно заборгованість з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 4 336,70 (Долар США), що за курсом НБУ станом на 07.07.2016 р. становить 107 723,63 грн. за кредитним договором К2Р6AD00001194 від 12.11.2008 р. У грудні 2016 р. відповідачем [PERSON] було подано до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] вважає вимоги позивача необгрунтованими, проти позову заперечує, мотивуючи тим, що останній платіж за договором кредиту був сплачений 22.10.2013р., а позивач звернувся з позовною заявою до поручителя 03.08.2016 р., тому підстав для задоволення позовних вимог на думку відповідача немає, в зв`язку з припиненням договору поруки та пропуском строків позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомленний у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про вручення адресату. Про причини неявки не повідомив. Як вбачається в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його присутності. (а.с. 2 зворот) Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. 129, 130), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою кабінету міністрів від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня надходження. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якому адресоване поштове відправлення, вжити заходів для його отримання та ознайомлення з ним протягом цього строку. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у справі №6-3082цс16. Отже, неотримання відповідачами судових викликів за їх місцем проживання, слід розцінювати як належне повідомлення останніх про проведення судових засідань. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2008 р. між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір К2Р6AD00001194 у розмірі 6 708,03 (Доларів США). (а.с. 11-16). В забезпечення належного виконання зобов`язань за вище зазначеним договором між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки. (а.с. 17,18) Відповідно до п. 2 ст. 42 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з п. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що, у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] , умов вищезазначеного кредитного договору, за останнім утворилась кредитна заборгованість, у сумі 13 347,04 грн. Відповідно до умов договору поруки (п. 5 договору), позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором К2Р6AD00001194 від 12.11.2008 р. А саме, розрахунок суми заборгованості : 2903,36 (Долар США) - заборгованість за кредитом, 943,78 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 489,56 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом. Судом встановлено, що за вказаним вище договором останній платіж по кредиту був сплачений 22.10.2013 р. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 6, п.п. 1, 2 ст. 627 ЦК України законодавчо закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, в частині 3 вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на првовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обо`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладання договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобо`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з п. 11 вказаного договору поруки, договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов`язань. Сторони,

Outcome: dismissed