Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

ПП «Агро Маркет» звернулось до суду з уточненим позовом до [PERSON], третьої особи: [PERSON], в якому просить зобовязати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку, кадастровий номер 6323985500:02:000:0041, загальною площею 7,1056 га, яка розташована на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП «Жовтень», в користування ПП «Агро Маркет» разом із вирощеним за час її самовільного зайняття врожаєм соняшника. Позивач посилається на те, що 07.04.2008 року між ПП «Агро Маркет» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 112 строком на 10 років з 07.04.2008 року по 07.04.2018 року. Вказаний договір оренди був зареєстрований 18.12.2009 року за № 040967700160. У 2016 році вони дізналися, що [PERSON] уклала договір оренди на цю ж земельну ділянку з гр. [PERSON] строком на 7 років. Тобто, [PERSON] уклала два договори оренди на одну і ту ж земельну ділянку та відбулася подвійна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки. За результатами розгляду адміністративного позову ПП «Агро Маркет» 13.09.2016 року було винесено постанову, якою скасовано рішення 28515134 від 29.02.2016 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки б/н від 26.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06.03.2017 року ПП «Агро Маркет» зареєструвало за собою право оренди вище зазначеної земельної ділянки. На початку 2017 року, збираючись засіяти земельну ділянку, при огляді земельних ділянок, які перебувають в оренді у Приватного підприємства, позивач виявив, що вищевказана земельна ділянка засіяна відповідачем, який всупереч закону та не дивлячись на судові рішення вирішив здійснити посіви соняшника, тобто самовільно зайняв земельну ділянку, що належить на праві оренди ПП «Агро Маркет». Тому позивач наполягає на тому, що зазначена земельна ділянка повинна бути повернута в його користування разом з передачею незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею. Представник позивача, директор Приватного підприємства «Агро Маркет» [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву, наполягав на її задоволенні, пояснив, що між підприємством та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. У 2016 році їм стало відомо про існування ще одного договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Реєстрацію другого договору оренди землі вони оскаржили і було прийняте рішення на їх користь, тобто реєстрація договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], скасована і підприємство є єдиним орендарем земельної ділянки. [PERSON], знаючи, що орендарем є ПП «Агро Маркет», самовільно зайняв земельну ділянку та засіяв її соняшником, тому повинен повернути спірну земельну ділянку разом з вирощеним врожаєм соняшника, тому що використовував її вже після скасування реєстрації договору оренди, тобто самовільно її зайняв. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його інтереси в суді представляє на підставі угоди про надання правової допомоги у цивільному процесі від 28.08.2017 року адвокат [PERSON] Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов не визнав, пояснив, що [PERSON] спірну земельну ділянку соняшником не засівав, це зробила інша особа, хто саме чітко не знає, тому позивач не має підстав для звернення до суду з вимогою про передачу вирощеного врожаю, оскільки він не належить його довірителю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявлялася, про день та час розгляду справи у суді повідомлена своєчасно та належним чином (зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірна земельна ділянка, кадастровий номер 6323985500:02:000:0041, площею 7,1056 га, яка розташована на території Царедарівської сільської ради, КСП «Жовтень» Лозівського району Харківської області, належить на праві власності [PERSON], третьої особі по справі, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 765755, виданого 02.01.2003 року Лозівською РДА Харківської області (а.с.16). 07.04.2008 року між [PERSON] та ПП «Агро Маркет», позивачем по справі, був укладений договір оренди вище зазначеної земельної ділянки строком на 10 років з 07.04.2008 року по 07.04.2018 року (а.с.7-11), що підтверджується також копією акту приймання-передачі земельної ділянки від 07.04.2017 року (а.с.12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права станом на 15.03.2017 року, де зазначено, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер 6323985500:02:000:0041, площею 7,1056 га, яка розташована на території Царедарівської сільської ради, КСП «Жовтень» Лозівського району Харківської області, на підставі договору оренди землі № 112 від 07.04.2008 року належить ПП «Агро Маркет», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34270126 від 15.03.2017 року (а.с.19). Факт укладання [PERSON] ще одного договору оренди зазначеної земельної ділянки з [PERSON], відповідачем по справі, був предметом розгляду у Харківському окружному адміністративному суді і постановою суду від 13.09.2016 року скасовано рішення 28515134 від 29.02.2016 року Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (кадастровий номер 6323985500:02:000:0041), на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 26.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-22). Постанова набрала законної сили 19.01.2017 року (а.с.24-27). Із пояснень директора ПП «Агро Маркет» в судовому засіданні вбачається, що підприємство не мало можливості скористатися своїм правом, як орендар земельної ділянки, оскільки було виявлено, що [PERSON], відповідач по справі, не зважаючи на скасування реєстрації договору оренди земельної ділянки між ним та [PERSON], самовільно зайняв земельну ділянку та здійснив посіви соняшника. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не засівав спірну земельну ділянку, а засіяла якась інша особа, хто саме конкретно вказати не міг. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представник відповідача не довів, що саме [PERSON] не засівав спірну земельну ділянку, крім того, його доводи спростовуються договором оренди, якій [PERSON] укладав з [PERSON], реєстрацією даного договору та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року, яка набрала законної сили. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року № 963-ІV, будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, є самовільним зайняттям земельної ділянки. Згідно статей 125, 126 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. У розділі 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» визначені положення щодо відповідальності за порушення земельного законодавства та у пункті 3.1 зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його право на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ч.2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 212 Земельного кодексу України, самовільне зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Згідно ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачене законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культут на вироблену продукцію. Відповідно до ч.4 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року, ст.ст. 90, 95, 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам і землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. З огляду на вищевикладене, враховуючи надані докази в їх сукупності, пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved