Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач у травні 2012 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок виробничої травми та професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він працював у відповідача і МСЄК від 6 березні 1996 року йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності за виробничою травмою, яка сталася з ним 26 березня 1993 року. Крім того, МСЄК 21 листопада 2013 року йому було встановлено вперше 40 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням пневмоконіоз, а всього 65 % втрати професійної працездатності. Позивач вважає, що травмою та виробничим захворюванням йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він змушений регулярно звертатись за медичною допомогою до лікувальних установ, почуває себе немічним, не в змозі виконувати домашню роботу, та займатися іншим видами трудової діяльності. Все це порушило нормальні життєві стосунки, він прикладає зусиль для організації свого життя. Просить стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 100000грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлене. Представник відповідача у судовому засідання позов визнав частково у сумі 14250 грн. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно копії трудової книжки позивача, він працював у відповідача працював у відповідача на різних гірничих професіях (а.с. 7-14) МСЄК від 6 березні 1996 року йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності за виробничою травмою, яка сталася з ним 26 березня 1993 року (а.с.27). МСЄК 21 листопада 2013 року йому було встановлено вперше 40 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням пневмоконіоз, а всього 65 % втрати професійної працездатності (а.с. 28) При вирішенні питання про відшкодування [PERSON] моральної шкоди, завданої травмою, отриманою 26 березня 1993 року та завданої йому виробничим захворюванням вперше встановленим 21 листопада 2013 року , суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла при наявності її вини. Відповідно із ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичній болі та стражданнях, які фізична особа отримала внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, що дає підстави суду вважати про заподіяння позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗОТ України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових старань для організації свого життя. Таким чином, судом безперечно встановлено, що внаслідок виробничої травми, отриманої у результаті небезпечних умов виробництва з боку відповідача, [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя - необхідністю звернення до лікарів, неможливість отримати високооплачувану роботу та таке інше. Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-X1V. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗПП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування на користь позивача, суд враховує, Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженими ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які передбачали відшкодування власником моральної шкоди, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 було встановлено розмір моральної шкоди і на користь [PERSON] необхідно стягнути моральну шкоду у сумі 2250 грн. В частині позовних вимог про відшкодування [PERSON] моральної шкоди, завданої йому виробничим захворюванням вперше встановленим 21 листопада 2013 року, суд вирішуючи питання про розмір відшкодування на користь позивача, враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка первинно становить 40 %, конкретні обставини справи, стан здоров'я позивача, та з урахування усіх обставин, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним на користь позивача стягнути моральну шкоду у розмірі 12000 грн., а всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 14250 грн.

Outcome: partial