Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Крецул Л. М., яка діє на підставі довіреності, посвідченої секретарем Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Татарчук О. В. 04 липня 2017 року за № 87, звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, виданого на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 482, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 27 травня 2003 року на ім`я [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, в розмірі 8,6983 га, розташованої на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог представником позивача в позові зазначено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, розміром 8,6983 га, що розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Спадкодавець померла [INFO] , за життя заповіту щодо спадкового майна не складала. На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з сином - [PERSON] та донькою - [PERSON] , які на цій підставі вважаються такими, що прийняли спадщину. Оригінал правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, виданого на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 482, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 27 травня 2003 року на ім`я [PERSON] - був втрачений. У зв`язку з вказаною обставиною, у газеті «Водолазький кур`єр» було надруковано відповідне оголошення. Як вказала представник позивача, при зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, [PERSON] було відмовлено у вчиненні вказаної дії через відсутність правовстановлюючого документу та розбіжності у написанні прізвищ спадкодавця та його дітей. Відповідач по справі, [PERSON] , звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, розташованої на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, яка належала померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р-2 №780771, виданого 27 травня 2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року. В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Обставини справи, викладені первісним позивачем у позовній заяві щодо ступеню родинних зв`язків та втрати оригіналу правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, виданого на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 482, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 27 травня 2003 року на ім`я [PERSON] , зустрічним позивачем підтверджуються та визнаються. У свою чергу, [PERSON] є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, розташованої на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленої у складі судді Мащенко С. В. від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1004/17 (провадження № 2/631/682/17) за позовом [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності діє Крецул Лариса Миколаївна , до [PERSON] про визначення права власності в порядку спадкування. Строк відрядження судді Мащенко С. В. закінчився 06.08.2018 року, цивільна справа по суті не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18 вересня 2018 року за № 858 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18 вересня 2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т. М. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року цивільну справу № 631/1004/17 (провадження № 2/631/423/18) за позовом [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діє Крецул Лариса Миколаївна , до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, прийнято до провадження суддею Трояновською Т. М., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину. 13 березня 2019 року Нововодолазьким районним судом Харківської області постановлено ухвалу, якою за клопотанням представника позивача за первісним позовом витребувано від Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію відкритої спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалами Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 травня 2019 року, від 27 травня 2019 року, від 13 червня 2019 року було відкладено підготовче засідання у справі № 631/1004/17 (провадження № 2/631/196/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 березня 2020 року було залучено до участі у цивільній справі № 631/1004/17 (провадження № 2/631/74/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину, в якості співвідповідача - [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року було відкладено розгляд справи № 631/1004/17 (провадження № 2/631/74/20). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року закрито підготовче провадження в цивільній справі № 631/1004/20 (провадження № 2/631/74/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину, судом не вживалось. Позивач за первісним позовом - [PERSON] , а також його представник - адвокат Крецул Л. М. у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, на адресу суду представник позивача за первісним позовом направила заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 6848/20-вх. від 16 грудня 2020 року, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести за відсутності позивача та її представника, проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та її представник у судове засідання теж не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник [PERSON] - адвокат Мезін В. В., який діє на підставі ордеру серії ДН 113057від 14 лютого 2020 року та договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2020 року на електронну адресу суду направив заяву, яка була зареєстрована за вхідним № ЕП-2621/20-вх. від 22 грудня 2020 року, в якій просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що проти задоволення первісних вимог [PERSON] не заперечують. Слухання справи просив провести за відсутності [PERSON] та її представника. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання також не з`явилась, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому Цивільним процесуальним кодексом України порядку. 16 грудня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , підпис якої засвідчений 28 листопада 2020 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Туревською С. О., відповідно до змісту якої [PERSON] повідомила суд, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та проти задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину. Розгляд справи просила провести за її відсутності. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у учасників процесу свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь в розгляді справи у суді, підстав для визнання необхідним надання сторонам особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Вивчивши доводи первісного позову, а також доводу за зустрічним позовом, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] у селі Охоче Нововодолазького району Харківської області померла [PERSON] , про що Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 19 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 43 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 Цивільного кодексу України). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). З Інформаційної довідки, наданої державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. листом від 04 травня 2019 року № 320/01-16 вбачається, що [PERSON] за життя заповітів не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Згідно з частини 1 статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт родинних відносин між позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом - [PERSON] та померлою [PERSON] , як між сином та матір`ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 19 червня 1968 року Охоченським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблений відповідний актовий запис за № 17. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначено: мати - [PERSON] ,батько - [PERSON] . Судом також встановлено, що окрім позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її доньки - [PERSON] та [PERSON] . Так згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 1969 року Охоченським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис за № 23. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1994 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 19 жовтня 1994 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Крім того факт родинних відносин між відповідачем [PERSON] та померлою [PERSON] , як між донькою та матір`ю, підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1966 року Охоченським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблений відповідний актовий запис за № 38. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, до складу спадкового майна, на яке [PERSON] за життя мала право приватної власності, входить земельна ділянка, площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, що розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, яка належала померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р-2 №780771, виданого на ім`я [PERSON] 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року. Приписами частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України регламентовано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] та відповідач за первісним позовом й позивач за зустрічним позовом - [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 342, виданою 22 травня 2017 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, довідкою № 579, виданою 11 жовтня 2018 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, а також штампами про реєстрацію місця проживання, що містяться на 12 сторінці паспорту громадянина України [PERSON] (серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2002 року ) та на 11 сторінці паспорту громадянина України [PERSON] (серії [NUMBER] , виданого 23 січня 1996 року). Як встановлено з матеріалів справи, на протязі строку для прийняття спадщини, передбаченого положеннями статті 1270 Цивільного кодексу України, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] не відмовся від спадщини. Разом з тим, як вбачається з вищевказаних довідок разом зі спадкодавцем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , також проживала та була зареєстрована її донька - [PERSON] , 1969 року народження, яка в установлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, а отже є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56264300, сформованої 23травня 2019 року о 11 годині 04 хвилин та наданої державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач по справі - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку до нотаріальної контори не зверталася та фактично спадщину не прийняла, оскільки була зареєстрована та фактично мешкала за іншою адресою у місті Харкові. Відповідно до поданої 16 грудня 2020 року заяви до суду [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Також, судом не встановлено осіб, які б відповідно до приписів статті 1241 Цивільного кодексу України мали право на одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] . Чоловік спадкодавця та відповідно батько сторін - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 1991 року Охоченським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 34. З матеріалів справи з`ясовано, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, що розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №780771, виданого на ім`я [PERSON] 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року. 14 листопада 2017 року завідувачем Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, що розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, у зв`язку із неможливістю спадкодавцем надати оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно: а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку та невідповідності прізвища спадкодавця « [PERSON] » та спадкоємця « [PERSON] ». Отже, яквстановлено в ході судового розгляду справи, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] , а також відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] позбавлені можливості оформити свої права як спадкоємці, оскільки, окрім іншого, в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р-2 №780771, виданого 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року допущена помилка при написані прізвища спадкодавця, а саме: замість правильного запису прізвища « [PERSON] » вказано - « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вказані обставини мають бути у їх сукупності. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року передано у власність земельну ділянку площею 8,6983 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підтвердження чого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 27 травня 2003 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 482. При цьому власником земельної ділянки зазначено « [PERSON] . Натомість у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 2006 року Охочанською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХА №216081, виданого Охоченською сільською радою 03 лютого 2003 року, пенсійному посвідченні № [NUMBER] серії [NUMBER], копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2002 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру прізвище померлої вказано як [PERSON] . Факт отримання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 8,6983 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Охочанської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, підтверджується листом Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 09 листопада 2018 року за № Л-149/0-0.23.26-150/147-18, а також копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, виданого 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 рокузареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 482. Відомостей щодо скасування або анулювання вказаного Державного акту відсутні. З цього приводу слід зазначити, що до 01 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. Проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права власності на земельні ділянки. Згідно пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 (в редакції, що була чинна на час видачі державного акту на право приватної власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Враховуючи викладене, судом встановлено, що при заповненні державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] допущена помилка в написанні її прізвища. Зазначена помилка в написанні могла виникнула через нечіткий переклад прізвища спадкодавця або через неуважність при виготовлені технічної документації та реєстрації в органах державної влади. В процесі судового розгляду справи було встановлено, що внести зміни до державного акту на даний час не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року видача та/або заміна державних актів припинена, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом - [PERSON] не може реалізувати свої права спадкоємця. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, а отже тягне за собою відповідні наслідки для заявника. Вирішуючи даний спір, суд також виходить з того, що в силу статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1217, 1218 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкоємця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 80 Земельного кодексу України закріплено право громадян мати у приватній власності земельні ділянки. Пунктом «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно пункту 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, за відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, дане питання вирішується у судовому порядку. Як було вказано вище, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 8,6983 га, кадастровий номер 6324283500:04:001:0101, що розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 780771, виданого 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року, та з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, всі незаповнені бланки в районних відділах вилучено, а отже, заповнити та видати дублікат державного акта неможливо, що підтверджується листом Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 09 листопада 2018 року за № Л-149/0-0.23.26-150/147-18. Проте, оригінал вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №780771, виданого 27 травня 2003 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 355 від 25 листопада 2002 року на ім`я [PERSON] було втрачено, про що у газеті «Водолазький кур`єр» розмішене відповідне оголошення. З цього приводу слід зазначити, що можливість видачі дублікатів державних актів або внесення у них виправлень визначалася розділом 5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04 травня 1999 року № 43, яка втратила чинність 23 серпня 2013 року на підставі наказу Мінагрополітики від 03 липня 2013 року № 404. З набранням чинності змін до Земельного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Враховуючи відсутність у позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] й відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - [PERSON] оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, яка входить до складу спадщини, та відсутність можливості отримати дублікату зазначеного державного акту через певні зміни у законодавстві, вказані особи позбавлені можливості оформити спадкове право на земельну ділянку в нотаріальному порядку. Відповідно до частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При вирішенні справи суд, окрім іншого, приймає до уваги положення частини 1 статті 1258 Цивільного кодексу України, яка обумовлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Приписами статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 статті 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Приймаючи до уваги, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом - [PERSON] , також позивача за зустрічним позовом - [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та, відповідно, є такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахування положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved