Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.08.2002 року, виданого ВАТ Тростянецьке підприємство «Райагротехсервіс» на підставі розпорядження №140 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2012 року, виданого нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Гребіник О.Д. та зареєстрована в реєстрі за №2299 [PERSON] є співвласницею 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а 1/3 частина указаної квартири належить доньці позивача [PERSON]. У серпні 2014 року позивач разом з донькою дали згоду на реєстрацію в квартирі [PERSON], з якою родинних зв'язків не мають. На цей час у квартирі зареєстровані позивач, відповідач, [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], 2003 року народження. Відповідач з моменту реєстрації з 12.08.2014 року у квартирі не проживала, її особистих речей у квартирі ніколи не було. Посилаючись на указані обставини,позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснила, що у зв'язку з домовленістю у 2014 році з відповідачем укласти угоду про обмін квартирами, [PERSON], яка мала набути у власність квартиру [ADDRESS], позивач дозволила зареєструватись у вказаній квартирі. Після усної домовленості в майбутньому укласти відповідний договір, позивач фактично стала проживати у м.Гвардійську у квартирі відповідача, а відповідач жодного дня не проживала у квартирі позивача, здавала цю квартиру в оренду. Проте, у 2015 році позивач передумала здійснювати обмін квартир, звільнила квартиру у м.Гвардійськ, належну [PERSON] та повернулась проживати у власну квартиру у м.Тростянець. Позивач знялась з реєстрації у квартирі відповідача, а [PERSON], у свою чергу, відмовляється виписатись з квартири [ADDRESS], чим створює позивачу перешкоди у користуванні належною їй квартирою. [PERSON]В, вказала, що не бажає, щоб чужа для неї людина була прописана у квартирі, також через реєстрацію [PERSON] вона не має можливості оформити субсидію. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. [PERSON] пояснила, що з позивачем була домовленість про обмін квартирами, а тому відповідач дійсно зареєструвалась у квартирі [ADDRESS], яка мала перейти їй у власність після виплати позивачу домовленої з неї суми коштів. Після того як позивач покинула указану квартиру та переїхала до квартири відповідача, остання впустила квартирантів жити, а сама проживала у сина у м.Тростянці, у квартирі позивача дійсно фактично не проживала. Після домовленості про обмін [PERSON] виплатила частину домовленої суми коштів позивача, але остання у 2015 році передумала здійснювати обмін квартирами, а кошти відмовилась повертати відповідачу. Рішенням суду з [PERSON] стягнути сплачені відповідачем кошти, але позивач до цього часу кошти не виплатила, тому [PERSON] вважає, що факт реєстрації у квартирі позивача буде гарантією отримання від позивача належних їй коштів і до їх отримання відповідач не буде зніматись з реєстрації. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про те, що позов підтримує та просить справу слухати у її відсутності (а.с.26). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач та треті особа [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірну квартиру та з листа Тростянецької міської ради від 21.08.2017 року відповідач [PERSON] з 12.08.2014 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 13-15, 17). Відповідач визнала і не заперечує, що з часу реєстрації у квартирі, яка належить позивачу та її доньці не проживала, мешкає у м.Тростянці у будинку сина. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, суду показали, що відповідач не проживала у квартирі [PERSON], бачили її, оскільки вона деякий час здавала квартиру квартирантам у період 2014-2015 році, коли позивач у квартирі не проживала. На цей час позивач проживає у квартирі [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що відповідач була зареєстрована уквартирі позивача через те, що між ними була попередня домовленість про обмін квартирами і [PERSON] почала виплачувати доплату за обмін [PERSON], але обмін фактично не відбувся, а позивач отримані від відповідача кошти не повертає. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України). При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї,а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ураховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач, яка не є і не була членом сім'ї позивача, не проживає і не проживала з серпня 2014 року у спірнійквартирі, а факт її реєстрації створюють перешкоди позивачу у користуванні належною їй квартирою, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved