Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення яким: розірвати шлюб між ним - [PERSON], [INFO] та відповідачем, [PERSON], [INFO], який був укладений 04 липня 1992 року у Вишківській сільській Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3; неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити проживати з відповідачкою по справі - [PERSON]; витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу покласти на нього. Свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 1992 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Вишківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області. Від спільного проживання у них народилось пятеро дітей, троє з яких являються неповнолітніми, а саме: 14.10.2000 року народився син [PERSON], 11.12.2006 року дочка - [PERSON], 18.02.2014 року син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. По цій причині в їхній сімї постійно відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. У звязку з постійними сварками, які виникають між ними, вони перестали спілкуватись, спільне господарство не ведуть. Вважає за недоцільне подальше перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Термін на примирення позитивного результату не дасть. Спору про спільне майно немає. Позивач в підготовче судове засіданні не зявився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в підготовче судовому засідання не прибула, від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає, просить позов задоволити. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечать закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про укладення шлюбу серія ІІ-НМ № 255012 від 04.07.1992 року (а.с.2) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] 04.07.1992 року був укладений шлюб зареєстрований Вишківською сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від спільного проживання у сторін народилось пятеро дітей, троє з яких являються неповнолітніми, а саме: 14.10.2000 року народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ № 063007 а.с.3), 11.12.2006 року дочка - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ № 053645 а.с.4), 18.02.2014 року син - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ № 250398 а.с.5). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сімї. Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сімя розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на позивача. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved