Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулися в суд із позовом до відповідача [PERSON] відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] всмт. Лужани, 15.06.2017 року близько 03.40 год., керував транспортним засобом - мотоциклом «Тріумф», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen T5», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] . Відповідач [PERSON] своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.07.2017 року по справі №727/1367/17 відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст.124 КпАП України. На момент настання страхового випадку діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №crP246441Га/13скв.16 від 18.09.2016 р., укладений зі страховою компанією ПАТ «СК «АХА Страхування», згідно якого страхова компанія прийняла на себе ризики щодо автомобіля «Volkswagen T5», державний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль потерпілого внаслідок ДТП отримав пошкодження, згідно рахунку №С6000016857 від 02.08.2017 р. та калькуляції до рахунку вартість відновлюваного ремонту склала 104044,55 грн., франшиза згідно договору страхування - 4615,89 грн. У зв`язку із ушкодженням автомобіля потерпілого під час ДТП, ПАТ «СК «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 99428,66 грн. Посилаючись на норми законодавства, просить позовну заяву задовольнити та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.06.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.08.2019 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду в судове засідання. Позивач Приватне акціонерне товариство ПАТ «СК «АРКС» та в їх інтересах представник Василенко К.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останніх до суду поступило клопотання справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду клопотань про відкладення слухання справи не поступало. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, відповідач [PERSON] всмт. Лужани 16.12.2016 року близько 15.06.2017 року близько 03.40 год., керував транспортним засобом - мотоциклом «Тріумф», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen T5», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідач [PERSON] своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.07.2017 року по справі №727/1367/17 відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст. 124 КпАП України (а.с.9). Громадянином [PERSON] був укладений договір зі страховою компанією ПАТ «СК «АХА Страхування» та на момент настання страхового випадку діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №crP246441Га/13скв.16, згідно якого страхова компанія - позивач сплатила за відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen T5», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 21-26). У відповідності до Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 26.07.2017 р. та ремонтної калькуляції про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від 23.11.2017 року, автомобіль «Volkswagen T5», державний номерний знак [NUMBER] потерпілого [PERSON] внаслідок ДТП отримав пошкодження (а.с.14-17). Громадянин [PERSON] , як потерпілий своєчасно звернувся до позивача ПАТ «СК «АХА Страхування» про виплату страхового відшкодування від 15.06.2017 року, що підтверджується заявою про страховий випадок (а.с.16). У зв`язку із ушкодженням автомобіля потерпілого [PERSON] під час ДТП, позивачем ПАТ «СК «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 99428,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням №396083 (а.с.8). Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 1 п. 1.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно ст. 269 КУпАП, - потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. у відповідності до ст. 1 п. 1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ч.1 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; шкода має бути оцінена у порядку та в спосіб, який передбачено законом. Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.1187 ч.ч.1, 2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Передбачено ст.22 п.22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно до ст. 22 ч. 1 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Передбачено ст. 1192 ЦК України, - що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, … Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством... Відповідно до постанови від 04.07.2018 року Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц в якій зроблено висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Встановлено абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Верховний суд виклав свою позицію в постанові від 13.02.2019 р. по справі №207/2838/15-ц, відповідно до якого, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а шкоди заподіяно майну; то згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, або особа, відповідальність якої застрахована, має компенсувати позивачу суму франшизи в повному обсязі. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування». У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ПАТ «СК «АХА Страхування» змінив назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». Таким чином, до позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - відповідача по справі [PERSON] на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», в розмірі сплаченого страхового відшкодування в сумі 99428,66 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 30.01.2019 року, в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved