Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позовачка [PERSON] звернулась до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON], Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права власності на будинковолодіння Позов мотивовано тим, що 17 вересня 1971 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, з яким сумісно проживали до березня 1982 року. В 1972 році придбали будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS], в якому позивачка проживає до цього часу. Вказаний житловий будинок було придбано на ім'я чоловіка - відповідача по справі, який на той час був головою колгоспного двору, а вона та троє, неповнолітніх на той час дітей - члени колгоспного двору. В 1982 році сім'я розпалась, чоловік пішов проживати в іншу сім'ю, переселився в інший будинок. Виходячи з цього вона звернулася до суду з проханням про виплату відповідачу (чоловікові) як члену колгоспного двору за його 1/5 частку грошової компенсації, але він відмовився. Про що свідчить Рішення Гайворонського районного суду від 02 березня 1982 року. Спільні діти вже виросли та мають свої домівки. Відповідач також з 1982 року проживає в іншому будинку і ніяких претензій за всі ці роки до неї не заявляв. Після виходу з колгоспного двору відповідача, житловий будинок було оформлено на позивачку, як на голову колгоспного двору. Доказом цього є довідка Хащуватської сільської ради № 110 від 25.03.1991 року, тобто на день прийняття Закону України «Про власність», а також довідка Хащуватської сільської ради за № 18 від 14.01.2014 року, що згідно запису в по господарській книзі № 20 особовий рахунок № [NUMBER], житловий будинок по [ADDRESS], належить заявниці. 23 травня 2005 року сторони розірвали шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 23.05.2005 року, видане Гайворонським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області. В даний час постало питання про оформлення документа на право власності на вищевказане будинковолодіння та вирішення питання про приватизацію присадибної земельної ділянки в Хащуватській сільській раді. Вона не має іншої можливості, крім судового порядку, визнати своє право власності на вказане будинковолодіння, в якому проживає з 1972 року, а відповідач давно втратив всі строки позовної давності для отримання своєї частки в майні. В судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримала просить суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що бажає отримати компенсацію за його частку у спільному майні, оскільки являється співвласником майна. Представник Хащуватської сільської ради в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що згідно документів спірне майно зареєстроване на [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 06.10.1972 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17 вересня 1971 року сторони зареєстрували шлюб, та проживали сумісно до березня 1982 року. В 1972 році придбали будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 06.10.1972 року. Спірний будинок був предметом судового розгляду, оскільки позивачка зверталась до суду з проханням про виплату відповідачу (чоловікові) як члену колгоспного двору за його 1/5 частку грошової компенсації, але він відмовився, тому рішення Гайворонського районного суду від 02 березня 1982 року в задоволенні позову відмовлено. Згідно довідки № 02-30/347 Хащуватської сільської ради від 18.09.2014 року видно, що [PERSON] зареєстрована та проживає в с.Хащувате Гайворонського району Кіровоградської області в житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 06.10.1972 року. Дані обставини сторони також ствердили в судовому засіданні. Таким чином судом достовірно встановлено, що позивачка не надала суду обґрунтованих доказів стосовно втрати права відповідачем частки майна, а обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.60 ЦПК України. Твердження позивачки, що відповідач давно втратив всі строки позовної давності для отримання своєї частки в майні спростовуються поясненнями сторін та матеріалами справи, а правові підстави для застосування положень що регулює відносини з приводу колгоспного двору відсутні. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення цивільно-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed