Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно договору позики від 17.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав у кредитній спілці позику в розмірі 5000 грн. на строк 12 місяців, інший відповідач виступив поручителем своєчасного та повного погашення позики. В порушення вимог укладених договорів позики та поручительства відповідачі до цього часу не повернули отриману [PERSON] позику і станом на 14.10.2011 року розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором складає 20374,72 грн. Крім того, 22.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав у кредитній спілці позику в розмірі 5000 грн. на строк 12 місяців, інший відповідач виступив поручителем своєчасного та повного погашення позики. В порушення вимог укладених договорів позики та поручительства відповідачі до цього часу не повернули отриману [PERSON] позику і станом на 14.10.2011 року розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором складає 21547,94 грн. Тому просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку 41\~922,66 грн. заборгованості за вказаними договорами та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися. Представником відповідача заявлене клопотання про застосування строків давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, суд вважає позов частково обґрунтованим з огляду на таке. За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За частиною 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] 17.10.2007 року уклали договір про надання відповідачу [PERSON] позики в розмірі 5000 грн. строком на 12 місяців днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 55 % річних. За умовами вказаного договору відповідач [PERSON] мав до 12.10.2008 року щомісячно повертати позивачу отриману позику та сплатити відсотки за користування нею, а вразі неповернення позики та несплаті відсотків відповідач [PERSON] зобовязався сплатити позивачу підвищені відсотки за прострочену заборгованість в розмірі 60% річних. Договором визначено, що підвищений розмір відсотків нараховується на період прострочення, а також після закінчення строку дії кредитного договору. Вказані обставини підтверджуються копією договору позики. Суму позики відповідач [PERSON] отримав в повному обсязі. В порушення вимог Договору позики відповідач [PERSON] неналежним чином не виконав умови договору позики і до цього часу не повернув позивачу позику, прострочивши виконання грошового зобовязання. Станом на 14.10.2011 року відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість в розмірі 20\~374,72 грн., яка складається із заборгованості з повернення кредиту в сумі 5000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 20374,72 грн. Також судом встановлено, що поручителем за вказаним договором позики виступив відповідач [PERSON] ([PERSON]В.) яка 17.10.2007 року уклала з позивачем договір поруки. За умовами даного договору вказаний відповідач зобовязався нести солідарну відповідальність разом з [PERSON] за договором позики. Договором поруки встановлений строк її дії 4 роки. Встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] 22.10.2007 року уклали договір про надання відповідачу [PERSON] позики в розмірі 5000 грн. строком на 12 місяців днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. За умовами вказаного договору відповідач [PERSON] мав до 20.10.2008 року щомісячно повертати позивачу отриману позику та сплатити відсотки за користування нею, а вразі неповернення позики та несплаті відсотків відповідач [PERSON] зобовязався сплатити позивачу підвищені відсотки за прострочену заборгованість в розмірі 60% річних. Договором визначено, що підвищений розмір відсотків нараховується на період прострочення, а також після закінчення строку дії кредитного договору. Вказані обставини підтверджуються копією договору позики. Суму позики відповідач [PERSON] отримав в повному обсязі. В порушення вимог Договору позики відповідач [PERSON] неналежним чином не виконав умови договору позики і до цього часу не повернув позивачу позику, прострочивши виконання грошового зобовязання більше ніж на один рік. Станом на 14.10.2011 року відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість в розмірі 21\~547,94 грн.., яка складається із заборгованості з повернення кредиту в сумі 5000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 21547,94 грн. Також судом встановлено, що поручителем за вказаним договором позики виступив відповідач [PERSON] ([PERSON]В.) яка 22.10.2007 року уклала з позивачем договір поруки. За умовами даного договору вказаний відповідач зобовязався нести солідарну відповідальність разом з [PERSON] за договором позики. Договором поруки встановлений строк її дії 4 роки. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом з наданих суду копій договорів та не спростовано відповідачами - розмір процентної ставки був погоджений при підписанні договорів та встановлений в розмірі 55% на строкову заборгованість та 60% на прострочену заборгованість, а також у період після закінчення строку дії договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до умов кредитного договору від 17 жовтня 2007 року (п.1.1), даний кредит надавався на строк до 15 жовтня 2008 року, а графіком зобовязанням до цього договору було визначено обовязок позичальника в строк до 15.10.2008 року здійснити останній платіж, якій складався з 424 грн. позики та 18,53 грн. строкових відсотків. Відповідно до умов кредитного договору від 22 жовтня 2007 року (п.1.1), даний кредит надавався на строк до 20 жовтня 2008 року, а графіком зобовязанням до цього договору було визначено обовязок позичальника в строк до 20.10.2008 року здійснити останній платіж, якій складався з 424 грн. позики та 17,89 грн. строкових відсотків. Відповідно до п. 4.11. кредитних договорів, термін дії зобовязання наступає з моменту підписання кредитного договору і до повного погашення суми кредиту та відсотків. Позивачем доведено та не спростовано відповідачами той факт, що позичальник не виконав своїх зобовязань по договорах, і не погасив заборгованість по кредиту та процентам в установлені договорами строки, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами. В той же час, представником відповідача подане клопотання про застосування строків давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (Форма 3 додатками 2 до кредитних договорів) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до певного числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією висловленої ВСУ у справі 6-145цс15. У звязку з викладеним стягненню підлягає нарахована та несплачена заборгованість по тілу кредиту та відсоткам в межах трьох років, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом, яке мало місце 14 жовтня 2011 року. Зважаючи на надані позивачем розрахунки розмір заборгованості позичальника у межах строків давності становить: - за договором від 17 жовтня 2007 року 424 грн. з повернення тіла кредиту та строкові проценти в розмірі 18,53 грн. строком сплати до 15 жовтня 2008 року, а також 762,36 грн., відсотки за користування кредитом після закінчення строку дії договору станом на 14.10.2011 року. - за договором від 22 жовтня 2007 року 424 грн. з повернення тіла кредиту та строкові проценти в розмірі 17,89 грн. строком сплати до 20 жовтня 2008 року, а також 758,88 грн., відсотки за користування кредитом після закінчення строку дії договору станом на 14.10.2011 року. Загальний розмір заборгованості позичальника в межах строків позовної давності становить 2405,66 грн. Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку предявлення вимоги до поручителя не заслуговує на увагу, оскільки договорами поруки встановлений строк їх дії в чотири роки. В іншій частині вимог позивачем пропущений строк позовної давності, клопотання про застосування якого поїдене представником відповідача та позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження поважності причин попуску цього строку. З урахуванням наведених вище обставин та норм закону суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на суму 2405,66 грн., в задоволенні позову в іншій частині слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. У звязку з частковим задоволенням позову з відповідачів в дольовому порядку підлягають стягненню, пропорційно задоволеній частині позовних вимог (на 6 %), на користь позивача понесені у справі судові витрати по 16, 52 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial