Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 40 152,40 грн та судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 26.10.2009 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач всі зобов'язання які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленого Договором. Відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2017 утворилась заборгованість у розмірі 40 152,40 грн, яка складається з наступного: 3 957,00 грн - заборгованість за кредитом; 30 807,19 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000,00 грн - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 888,21 грн - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, якою також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала у задоволенні позову та просила відмовити з підстав пропуску строків позовної давності, оскільки заборгованість виникла ще в 2014 році після здійснення останнього платежу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем 26.10.2009 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-33). Позивач всі зобов'язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленого договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2017 утворилась у розмірі 3 957,00 грн - заборгованість за кредитом; 30 807,19 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000,00 грн - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду шляхом відправлення поштової кореспонденції (25.02.2017) сплили строки позовної давності в межах нарахування відсотків по кредиту, оскільки у відповідача виник борг перед позивачем саме по відсоткам за користування кредитом у розмірі 30 807,19 грн, починаючи ще з 25 березня 2010 року, після чого відповідач не здійснювала платежів до остаточного погашення боргу по відсотками. Тобто позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 30 807,19 грн після пропуску строків позовної давності. У зв'язку з наведеним суд вбачає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом в межах трирічного нарахування, що становить 3 561,30 грн. Частина 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з пені у розмірі 3 000,00 грн суд вважає необхідним зазначити наступне. Враховуючи викладене, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України та враховуючи, що позивач не довів що його розмір збитків у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору значно перевищує отримані відповідачем грошові кошти та дорівнює саме 3 000,00 грн, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, та приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість з пені у розмірі 1 000,00 грн. Саме така сума, на думку суду, є співрозмірною із заборгованістю за кредитним договором та за відсотками. Щодо стягнення штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг суд вказує наступне. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9). Однак з доданих позивачем до заяви Умов та Правил надання банківських послуг суду не вдається встановити, що саме ці Умови є невід'ємною частиною кредитного договору, оскільки на жодному з аркушів зазначених Умов та Правил немає підпису позичальника (відповідача) про ознайомлення з ними (а.с.11-16). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову. При непогашенні суми простроченого кредиту, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до зазначеного суд вбачає необхідним відмовити у стягненні штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 154,37 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 600,00 грн, які підтверджуються долученим до справи платіжним дорученням про їх оплату (а.с.22). Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 257, 261, 267, 509, 525, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: partial