Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/0659/82/0231994 в розмірі 39587 грн. 84 коп., заборгованість за кредитним договором № 010/0659/82/0269529 в розмірі 6268 грн. 88 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн. На обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] були укладені кредитні договори: № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 та № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015. В подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитними договорами № 014/0659/82/0231994 та № 010/0659/82/0269529. 28.11.2017 між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20171128, у відповідності до умов якого АТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги по боржникам, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі по кредитним договорам № 014/0659/82/0231994 та № 010/0659/82/0269529. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 23.01.2018 до договору відступлення прав вимоги № 20171128 від 28.11.2017 ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 014/0659/82/0231994 на суму 39587 грн. 84 коп., з яких: 28350 грн. 38 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4931 грн. 52 коп. - сума заборгованості за відсотками та 6305 грн. 94 коп. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 23.01.2018 до договору відступлення прав вимоги № 20171128 від 28.11.2017 ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 010/0659/82/0269529 на суму 6268 грн. 88 коп., з яких: 6082 грн. 88 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 186 грн. 18 коп. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договорами не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач [PERSON] направила на адресу суду відзив на позов, в якому зазначила, що позов не підлягає задоволенню. Вказала, що до позовної заяви долучено повідомлення АТ «Комерційний індустріальний банк» від 26.01.2018 вих. № 002251910, але підтверджень того, що вона отримала це повідомлення в матеріалах позовної заяви відсутнє, тому вона вважається неповідомленою належним чином про відступлення прав вимоги. Окрім того, 26.01.2018 за вих. № 002252231 з метою досудового врегулювання спору у зв`язку з порушенням нею кредитного договору на її адресу було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору з вимогою про погашення загальної суми боргу. Відповідно до судової практики ВС/КЦС від 14.02.2018 № 546/2199/15-ц кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають. Вказала, що вимоги банку про стягнення процентів та пені після жовтня 2018 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Зазначила, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що в даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованими. З урахуванням вищевикладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В подальшому відповідачем [PERSON] надано письмове пояснення, в якому остання зазначила, що, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» поклало в обґрунтування своїх вимог наявність нібито боргу у неї перед позивачем за кредитними договорами № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 та № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015. В матеріалах справи містяться копї обох кредитних договорів, проте кредитором за цими договорами виступає ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказала, що позивач зазначає про відступлення права вимоги за вищевказаними кредитними договорами від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» за договором № 114/48-F від 28.11.2017, яке відступило вказане право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором № 20171128 від 28.11.2017. Проте, вказала, що позивачем не надано жодного доказу направлення їй такого повідомлення від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». З ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» у неї ніяких правовідносин не було, тому їх повідомлення для неї не мають законної сили без відповідного підтвердження з боку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В копії договору відступлення права вимоги між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний індустріальний банк» № 114/48-F від 28.11.2017 відсутнє посилання на відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними саме з нею, зокрема, за кредитними договорами № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 та № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015. Єдиним та достатнім підтвердженням відступлення права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за умовами договору № 114/48-F від 28.11.2017 є наявність складеного ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» реєстру боржників, узгодженого з ПАТ «Комерційний індустріальний Банк». Такий реєстр боржників позивачем не наданий, тобто відсутнє підтвердження факту відступлення прав вимоги за договором № 114/48-F від 28.11.2017 взагалі і відносно до неї. Відсутність єдиного належного доказу переходу права вимоги за її кредитними договорами з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є підставою для відмови у задоволенні позову повністю. Окрім того, звернула увагу на те, що за умовами кредитного договору № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015 сума кредиту складає 3900 грн., а позивач просить стягнути за цим договором суму кредиту у розмірі 6082 грн. 70 коп. та відповідні відсотки. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свого представника в судове засідання не направив, на адресу суду надійшло клопотання за підписом представника товариства Гостєва Є.В., згідно якого остання позовні вимоги товариства підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно якої зазначила, що з позовом не згодна, просила взяти до уваги надані нею письмові пояснення, просила застосувати строк позовної давності, розгляд справи проводити у її відсутність та відмовити позивачу у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). За правилами ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання . Судом встановлено, що 11.06.2014 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0659/82/0231994. Відповідно до зазначеного договору відповідач отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 11740 грн. 72 коп., на сплату страхового платежу на користь страховика у розмірі 4463 грн. 08 коп. та на погашення заборгованості позичальника перед кредитором у розмірі 20259 грн. 28 коп. з процентною ставкою 38,30 % річних та з терміном дії 72 місяці. Згідно додаткової угоди № 014/0659/82/0231994/81-1/27559 від 20.03.2017 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 строк кредиту був зменшений на 4 календарних місяці, строк кредиту складає 68 місяців з датою остаточного погашення кредиту 11.02.2020. При цьому сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: станом на дату застосування змін фактична заборгованість позивальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 29105,83 грн., заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 347,21 грн.(заборгованість з погашення суми кредиту). На підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбулася зміна строку погашення заборгованості. Згідно п. 2.4 Додаткової угоди позичальник зобов`язався здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до додаткової угоди. Окрім того, 13.03.2015 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0659/82/0269529. Відповідно до укладеного договору відповідачці було встановлено поточний кредитний ліміт на дату укладення договору, який становив 3900 грн. з процентною ставкою при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду 39,9 % річних з терміном дії 48 місяців. Згідно цього договору поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений. [PERSON] також цього ж дня було підписано довідку про умови кредитування та подано заяву на отримання кредиту. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК). За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 цього Кодексу передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання (ч.2 ст. 518 ЦК). 28.11.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/48-F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Комерційний індустріальний банк» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у додатку № 3 до цього договору. 28.11.2017 між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20171128 за кредитними договорами, які первісний кредитор ПАТ «Комерційний індустріальний банк» отримав від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору відступлення права вимоги № 114/48-F від 28.11.2017, у тому числі позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно п.2.1 договору відступлення прав вимоги від 28.11.2017 на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор ПАТ «Комерційний індустріальний банк» передав (відступив) новому кредиторові ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 3 до договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28.11.2017 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 012/0659/82/0231994 на загальну суму 39587 грн. 84 коп. , яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 28350 грн. 38 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4931 грн. 52 коп. і пенею у розмірі 6305 грн. 94 коп. та за кредитним договором № 010/0659/82/0269529 на загальну суму 6268 грн. 88 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6082 грн. 70 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 186 грн. 18 коп. Суд вважає неналежними заперечення відповідача щодо того, що єдиним підтвердженням відступлення права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за умовами договору № 114/48-F від 28.11.2017 є реєстр боржників, узгоджений з ПАТ «Комерційний індустріальний Банк». Підтвердженням права вимоги до боржника [PERSON] є в тому числі наявність у позивача оригіналів кредитних договорів, які є документами, та які засвідчують права, що передаються, при цьому відповідачем не заявлялося про наявність будь-яких договірних відносин між нею та ПАТ «Комерційний індустріальний Банк». Отже, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у передбачений законом спосіб набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 та № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015 в межах вартості відступлених вимог, що визначено первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014, складеного первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 23.01.2018, сума боргу [PERSON] складається з наступного: 28350 грн. 38 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 4931 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками та 6306 грн. 40 коп. - пеня ( а.с.21). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015 складеного первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 23.01.2018 загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним договором складає 6329 грн. 71 коп. (а.с.29). Розрахунки заборгованості здійснено станом на 23.01.2018 первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та після вказаної дати проценти та пеня не нараховувалися, як про це помилково вказувалося у відзиві [PERSON] [PERSON] не заперечувався факт отримання вказаних кредитних коштів та користування ними, не спростовано правильність розрахунків заборгованості за договорами. 26.01.2018 відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації, що вказана в договорах - [ADDRESS] новим кредитором ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» були направлені повідомлення про відступлення права вимоги по кредитним договорам № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 та № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015 При цьому вказана загальна сума боргу за кредитним договором № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 в сумі 39587 грн. 84 коп. та боргу за кредитним договором № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015 на загальну суму 6268 грн. 88 коп. та реквізити рахунку нового кредитора для його сплати (а.с.19, 20, 27,28). Відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що сплив строк дії кредитних карток, на вказану обставину вона не посилалася і в своїх поясненнях. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2891цс16, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду в постановах від 06.03.2018 по справі № 2120/12694/12, від 21.03.218 по справі № 441/569/17 та від 28.03.2018 по справі № 332/3802/14-ц, згідно яких перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається від несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно ч.1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Додатковою угодою № 014/0659/82/0231994/81-1/27559 від 20.03.2017 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0659/82/0231994 від 11.06.2014 сторони погодили врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, тобто [PERSON] , підписавши додаткову угоду, вчинила дії, які свідчать про визнання боргу за договором від 11.06.2014. З даним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду 02.01.2020, не пропустивши строк позовної давності за вимогами про стягнення основного боргу в сумі 28350,38 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 4931,52 грн. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] пені у сумі 6305,94 грн., то за ними позивачем допущено пропуск строку позовної давності, а тому в задоволенні вимог про стягнення пені за договором від 11.06.2014слід відмовити. Що стосується заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0659/82/0269529 від 13.03.2015, то строк позовної давності минув за платежами з основної суми боргу та зі сплати процентів, які [PERSON] повинна була сплатити до 13.05.2016, оскільки після цієї дати [PERSON] вчиняла дії, що свідчать про визнання свого боргу, а саме, сплачувала кошти на користь банку, у сумі, яка перевищувала борг за попередній місяць, що підтверджується розрахунком заборгованості. Так як позивач просить стягнути з відповідача за даним договором виключно суму основного боргу та суму заборгованості за відсотками, то підлягають стягненню з [PERSON] 1847,53 грн. основного боргу за період з 13.05.2016 по 23.01.2018 (сплачена [PERSON] за вказаний період сума 5847,42 грн.- сума всіх відрахувань за період з 13.05.2016 по 25.12.2017 включно = 1002,47 грн. сплаченого основного боргу; 2850 грн. сума знятої готівки - 1002,47 грн. сплаченої суми основного боргу = 1847,53 грн. ) та 186,18 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими 23.01.2018. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з[PERSON] слід стягнути сплачені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 1479 грн. 36 коп. (45856 грн. 72 коп./100 = 35315 грн. 61 коп./х, х = 77,01; 1921/100 = х/77,01, х = 1479 грн. 36 коп.)

Outcome: partial