Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу в 2008 році до вересня 2016 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом проживали та мали взаємні права та обовязки. Мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майнові права на обєкт нерухомості ізольовану квартиру № 78 в обєкті будівництва, розташованому за адресою м. Суми, вул. Прокофєва (земельна ділянка № 45), були придбані у ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» 11.09.2015 року згідно з договором купівлі-продажу майнових прав за їх спільні з відповідачем кошти, але оформлені за договором купівлі-продажу лише на [PERSON] Грошові кошти в сумі 503\~362 грн. вартість майнових прав на вказаний обєкт були повністю виплачені продавцю. Просить встановити факт їхнього з відповідачем проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з 2008 р. до вересня 2016 р., визнати за ним право власності на ? частину в спільному майні, а саме: майнових правах на обєкт нерухомості ізольованої квартири № 78 в обєкті будівництва, розташованому за адресою м. Суми, вул. Прокофєва (земельна ділянка № 45), як частку у спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З 2008 року, після розірвання шлюбу, зареєстрованого в 2006 році, до вересня 2016 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом проживали та мали взаємні права та обовязки. В 2006 році у них народився син [PERSON]. Ці обставини не заперечуються сторонами в судовому засіданні. Згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2015 року [PERSON] придбала у ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» майнові права на обєкт нерухомості ізольовану квартиру № 78 в обєкті будівництва, розташованому за адресою м. Суми, вул. Прокофєва (земельна ділянка № 45) за ціною 503 362 грн., що підтверджується копією договору та квитанцій про внесення коштів за договором. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 74 СК України Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу у 2008 році сторони продовжували проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу до вересня 2016 року. Угоди щодо вказаного майна між сторонами не укладалися, частки в майні не визначалися. Таким чином, майно, яке набуте під час спільного проживання особами, що не перебувають у шлюбі між собою, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, якщо воно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї, та якщо інше не встановлено угодою між ними. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постановах від 25.12.2013 року у справі № 6-135-цс-13, від 18.09.2013 р. у справі № 6-66-цс-13. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує законних прав сторін у справі та інших осіб, тому необхідно задовольнити позовні вимоги, встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 2008 року до вересня 2016 року, визнати майнові права на обєкт нерухомості ізольовану квартиру № 78 в обєкті будівництва, розташованому за адресою м. Суми, вул. Прокофєва (земельна ділянка № 45), спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на ? частину в зазначеному спільному майні. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved