Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди відповідачки у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , і встановити порядок участі у спілкуванні у формі особистих побачень щовівторка 13-00 год. до 18-00 год. щоп`ятниці з 13-00 год. до суботи 19-00 год. включаючи можливість відвідування дитиною місця проживання позивача, у святкові дні за спільною домовленістю, у період хвороби безперешкодне відвідування, у дні побачень самостійно забирати дитину зі школи, половину літніх та зимових канікул, половину своєї відпустки з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Встановити необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку. Вимоги мотивує тим, що має з відповідачкою спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина живе з відповідачкою, однак остання перешкоджає участі у вихованні дитини, не дає можливості спілкуватися. У зв`язку з цим рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №631 від 13.11.2018 встановлений порядок участі у вихованні дитини у формі періодичних побачень. Однак мирним шляхом врегулювати відносини неможливо, відповідачка всіляко перешкоджає, влаштовує конфлікти. Позивач вважає, що має право на участь у виховання дитини і спілкування з нею. Відповідачка подала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що не перешкоджає позивачу в участі у вихованні дитини. Він сам не дотримується графіку встановленого у рішенні виконавчого комітету Сумської міської ради №631 від 13.11.2018. Позивачем не враховано інтереси дитини, умови навчання у школі з понеділка до п`ятниці з 08-00 години по 13-00 годину і іноді до 14-00 години. Син має прихильність до матері, і комфортніше себе почуває коли ночує вдома. Відповідачка не довіряє позивачу, оскільки той іноді повертав дитину при цьому сам перебував у стані сп`яніння. Особливості роботи позивача таки, що він за станом здоров`я не може виконувати заявлений графік, адже іноді пересувається за допомогою милиць тощо. Загалом відповідачка вважала, що інтересам дитини буде відповідати графік побачень позивача з дитиною у неділю з 12-00 години до 18-00 години, не менш ніж 24 дні поспіль в літній та 3 дні в зимовий період. В судовому засідання позивач та представник заявлені вимоги підтримали. Відповідачка та її представник підтримали заперечення зазначені у відзиві. Окрім того відповідачка дала покази як свідок і зокрема повідомила, що не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною у період який зазначений у рішенні виконкому. Загалом не проти спілкування сина з позивачем. В літку 2020 року дитина була з позивачем. Останній привів дитину з сонячними опіками та ознаками отруєння. Встановлений графік на тепер не враховує навчання дитини у школі. Позивач не завжди дотримується своїх обіцянок побачитися з дитиною, не приходить як обіцяв. Із за цього син ображається на батька і не бажає з ним спілкуватися. З позивачем мають ще одну дитину, старшу за сина, дочку [PERSON] . Проте позивач не спілкується із нею. Відповідачка вважала, що якби позивач брав обох дітей разом то це більше сприяло нормалізації відносин між позивачем і дітьми. Син має прив`язаність до неї та старшої сестри, спокійно почувається коли засипає на своєму ліжку. Також вважала, що позивач мав би подарувати дитині телефона, щоб спілкуватися. Власним коштом відповідачка не може забезпечити дитину особистим телефоном. Дитина сторін син [PERSON] суду пояснив, що проживає з мамою та старшою сестрою, навчається у школі у третьому класі. Батько проживає окремо та бачиться з ним рідко. Дитина власні інтереси та вподобання, цікавиться картами (географічними). На питання суду не виявляв зацікавленості у спілкуванні з батьком, ділив «на половину» свої бажання. Йому не цікавий футболом до того, що припинив ходити на тренування ставиться байдуже. Третьою особою наданий висновок з приводу розв`язання спору №1905/27.01-26 від 07.09.2021. Вважають за можливе встановити позивачу побачення з дитиною кожного вівторка або у будь-який буденний день з 15-00 год. до 17-00 год., кожної неділі з 12-00 год. до 18-00 год.. У період літніх канікул не менше 24 днів та в період зимових канікул 3 дні. Зустрічі (включаючи довготривалі) проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я сина та інших обставин, що мають істотне значення. Також з висновку вбачається, що при бесіді дитина не виявляла бажання спілкуватися з батьком. В судовому засіданні представник третьої особи підтримав висновок. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив, наступне. 31.08.2021 Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив рішення у справі №592/6713/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішенням суду позов задоволено, шлюб розірвано. Цим рішенням також встановлено Сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбу діти залишилися проживати з відповідачкою. За зверненням позивача Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №631 від 13.11.2018 йому встановлений порядок участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , у формі періодичних побачень, а саме щосереди та щонеділі з 10-00 години до 18-00 години з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення./а.с.15/ Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеним рішенням, суду, свідоцтвом про народження дитини. Свідок [PERSON] , дружина позивача, пояснила, що відповідачка не дає дитину. Позивач намагається приймати участь у виховані сина, але відповідачка на дзвінки і sms не відповідала. Позивач ходив на побачення з дитиною до уроків або після. На це відповідачка стала забирати дитину раніше ніж закінчуються уроки. Одного разу вона не дала спілкуватися з дитиною у магазині. Свідок [PERSON] , батько позивача, пояснив, що відповідачка не дає позивачу бачитися з дитиною під різними приводами. Особливо після того коли позивач знов одружився. Онук [PERSON] ходив займатися футболом, але матір припинила його водити на тренування. Відповідачка заборонила звертатися до позивача, як до тата. Одного разу [PERSON] ухилися від зустрічі з батьком, розвернувся і пішов. Наведені докази у своїй сукупності не підтверджують невиконання відповідачкою зазначеного рішення виконкому. Покази свідків, є загальними без конкретних фактів(місця, часу і способу тощо). З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є сімейними і врегульовані Конвенцією про права дитини, ст.ст. 141, 157-159 СК України, ст.ст. 8, 15 Закону України «Про охорону дитинства», п. 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»,. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Проте, всупереч положенням ст.ст. 77-81, 175, 177 ЦПК України позивач не довів, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та позбавляє його можливості брати участь у її вихованні у спосіб, визначений рішенням органу опіки та піклування. Зокрема, позивач у позовній заяві не навів та під час судового розгляду не довів конкретні випадки, коли такі перешкоди чинилися відповідачкою(час, місце, спосіб тощо). Зазначені покази свідків позивача, є загальними, їх неможливо перевірити на достовірність. У зв`язку з цим на них неможливо встановити факт невиконання чи перешкоджання виконанню відповідачкою зазначеного рішення виконкому. Ураховуючи наведене немає законних підстав для усунення позивачу перешкод та встановлення графіку саме судовим рішенням. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради №1905/27.01-26 від 07.09.2021 у якому рекомендовано визначити порядок участі позивача у вихованні дитини у формі періодичних побачень не є доказом не виконання відповідачкою рішення. Разом з цим суд оцінює критично висновок та не погоджується з ним, оскільки позивачем не доведено перешкоджання виконання рішення органу опіки і піклування. Наведені вище норми ст. 159 СК України не визначають підстав для зміни порядку участі батька у вихованні дитини саме судовим рішенням коли немає фактів перешкоджання спілкування з дитиною. Ураховуючи зазначене, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Разом з цим слід звернути увагу сторін, що правовідносини, щодо виховання дитини врегульовані зазначеним Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №631 від 13.11.2018. Відмова у задоволенні позову не звільняє позивача та відповідачку від виконання цього рішення. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed