Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01.07.2019 року звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 12 серпня 2019 року ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області зазначену позовну заяву надіслано до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області для розгляду за підсудністю. 03 вересня 2019 року справа надійшла до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06 липня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143/2011-98 від 06.07.2011 року у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 173 817,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 05.07.2018 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави № 143/2011/3-98 від 06.07.2011 року, згідно якого надано в приватне обстеження автотранспортний засіб: автомобіль марки - HYUNDAI, модель - TUCSON 2.0 4AT4, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м.Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 05 липня 2011 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК`Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК`Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 143/2011-98 від 06.07.2011 року та набуло право вимоги до відповідача за договором застави № 143/2011/3-98 від 06.07.2011 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 181 106,57 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом - 124 520,19 грн.; - індекс інфляції та 3% річних - 56 586,38 грн.; Просить позивач звернути стягнення на предмет застави шляхом надання дозволу ТОВ «ФК`Прайм Альянс» на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м.Києві. Зобов`язати [PERSON] передати ТОВ «ФК «Прайм Альянс» предмет застави з комплектом ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 03 вересня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 05 вересня 2019 року зроблено запит щодо реєстрації відповідача, як особи, яка переміщується з тимчасової окупованої території. 18 вересня 2019 року отримано відповідь на запит. 19 вересня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 17 жовтня 2019 року. 17 жовтня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 30 жовтня 2019 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та аргументи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143/2011-98 від 06.07.2011 року у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 173 817,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 05.07.2018 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних (а.с.5-9). В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави № 143/2011/3-98 від 06.07.2011 року, згідно якого надано в приватне обстеження автотранспортний засіб: автомобіль марки - HYUNDAI, модель - TUCSON 2.0 4AT4, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м.Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 05 липня 2011 року (а.с.13). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.16-18). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК`Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК`Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 143/2011-98 від 06.07.2011 року та набуло право вимоги до відповідача за договором застави № 143/2011/3-98 від 06.07.2011 року (а.с.25-27). У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 181 106,57 грн.(а.с.15), з яких: - загальна заборгованість за кредитом - 124 520,19 грн.; - індекс інфляції та 3% річних - 56 586,38 грн.; Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, враховуючи, що термін виконання зобов`язань по кредитному договору було встановлено до 05.07.2018 року, а зобов`язання відповідачем не виконується, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави. Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від жовтня 2018 року у справі № 61-14188св18. Пунктом 5.7 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором. Пунктом 5.8 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя здійснити реалізацію предмета застави або набути право власності на предмет застави у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство заставодавця. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 року. Процедура звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку передбачена ч. 1 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка містить лише обов`язок до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК Українипідлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2716,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved