Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00009100841, сформованим 03.06.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька записано за вказівкою матері. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.10.2011 року у цивільній справі №2-4017/11 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] та відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON], малолітній [PERSON] був відібраний у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав щодо дитини. По відношенню до старшої доньки [PERSON] [PERSON] була позбавлена батьківських прав. Дитині згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2011 року №2737 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи (рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2011 року №2740). З метою забезпечення дитині права на сімейне виховання малолітній [PERSON] був влаштований до дитячого будинку сімейного типу, що функціонує у м. Могилів-Подільський Вінницької області. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2013 року, який ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.09.2013 року залишений без змін, у кримінальній справі №212/11517/2012 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України останню згідно ст.ст.186 ч.2, 71 КК України засуджено до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. З 23.05.2013 року по 22.04.2015 року відповідач відбувала покарання в місцях позбавлення волі. А 22.04.2015 року [PERSON] умовно-достроково звільнена від відбування покарання. За час перебування дитини у дитячому будинку сімейного типу мати не цікавилась її життям, здоров'ям, розвитком, не брала участі у вихованні дитини, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про неї, нічого не повідомляла про себе. Фактично родинні зв'язки дитини з матір'ю не підтримувались і не підтримуються, що свідчить про злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.06.2011 року, матір'ю дитини значиться [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.19). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00009100841, сформованим 03.06.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька записано за вказівкою матері (а.с.11). Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.10.2011 року у цивільній справі №2-4017/11 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] та відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON], малолітній [PERSON] був відібраний у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав щодо дитини. По відношенню до старшої доньки [PERSON] [PERSON] була позбавлена батьківських прав (а.с.9-10). Дитині згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2011 року №2737 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи (рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2011 року №2740) (а.с.12, 13). З метою забезпечення дитині права на сімейне виховання малолітній [PERSON] був влаштований до дитячого будинку сімейного типу, що функціонує у м. Могилів-Подільський Вінницької області, згідно рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 10.04.2014 року №102 (а.с.14-16). Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2013 року, який ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.09.2013 року залишений без змін, у кримінальній справі №212/11517/2012 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України останню згідно ст.ст.186 ч.2, 71 КК України засуджено до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (а.с.5-8). З 23.05.2013 року по 22.04.2015 року відповідач відбувала покарання в місцях позбавлення волі, а 22.04.2015 року [PERSON] умовно-достроково звільнена від відбування покарання, згідно довідки Уманської ВК №129 Черкаської області про звільнення [PERSON] (а.с.21). За час перебування дитини у дитячому будинку сімейного типу мати не цікавилась її життям, здоров'ям, розвитком, не брала участі у вихованні дитини, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про неї, нічого не повідомляла про себе. Фактично родинні зв'язки дитини з матір'ю не підтримувались і не підтримуються, про що свідчить інформація Служби у справах дітей Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 15.02.2016 року №01-37/26, інформації Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Вінницької міської ради від 05.02.2016року №01-07/98 (а.с.3). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що питання щодо виконання батьківських обов'язків, позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 16.02.2016 року, 15.03.2016 року, 05.04.2016 року, 19.04.2016 року. Ні 15.03.2016 року, ні 05.04.2016 року, ні 19.04.2016 року [PERSON] на засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце останніх повідомлялась належним чином, про причини неявки Службу у справах дітей Вінницької міської ради не повідомила. На засіданні комісії, яке відбулось 16.02.2016 року [PERSON] повідомила, що має намір звертатись до суду з позовною заявою про повернення їй дитини, готує для цього необхідні документи, але до цього часу вона не вчинила жодних дій. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] від 06.10.2016 року №01-00-011-32795, наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради, враховуючи невиконання матір'ю обов'язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дитини уже стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.10.2011 року, тому суд вказане питання не вирішує. Окрім того, судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (за вимогу немайнового характеру) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, так як згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved