Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Представник АТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є власником квартири з адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири. За вказаною адресою АТ «ДТЕК Дніпроенерго» надає комунальні послуги з централізованого опалення. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги, а відповідач ними користується. Правовідносини оформлені відкриттям на ім`я відповідача [PERSON] особового рахунку. Між тим, у зв`язку із несвоєчасними розрахунками за надані послуги, станом на 01 серпня 2019 року, відповідач має заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 квітня 2017 року по 31 липня 2019 року у розмірі 6680,56 гривень. Споживачу щомісяця надсилались письмові повідомлення про розмір поточних платежів та наявність заборгованості за надані послуги, але заборгованість перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишається неоплаченою. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 6680,56 гривень та судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - Козинко Д.В., яка діє на підставі довіреності № 104/ДнЭ/2019 від 24 грудня 2018 року, в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 19) Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Судом установлено, що відповідачу [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. (а.с. 6-7) Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є квартира [ADDRESS] (а.с.13). З виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги з теплопостачання вбачається, що Акціонерне Товариство «ДТЕК Дніпроенерго» надає послуги з централізованого опалення у житловому приміщенні, а саме квартирі [ADDRESS] . Даний особовий рахунок відкрито на ім`я відповідача [PERSON] . Оплати споживачем проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка станом на 01 серпня 2019 складає 6680,56 гривень (а.с. 8). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, ВСУ у своїй постанові від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, зробленим колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №210/5796/16-ц від 18.03.2019 року, і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, є обов`язковим для всіх судів України. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надані комунальні послуги не виконали, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає що звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а позов таким, що підлягає задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved