Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 2008 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/6954/519941, за яким позичальник отримав кредит у сумі 32 511 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік з кінцевим терміном повернення до 12 січня 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем 14 липня 2008 року було укладено договір застави № 014/6954/19941, відповідно до умов якого в заставу банку було надано автомобіль марки TOYONA Camri 2.4 ( легковий седан-В), випуску 2008 року, шасі ( кузов,рама) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/6954/519941 від 14 липня 2008 року в розмірі 344 487 грн. 06 коп., звернути стягнення на автомобіль марки TOYONA Camri 2.4 (легковий седан-В), випуску 2008 року, шасі ( кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засіданні представник позивача не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся, На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов»язків Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк». 14 липня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/6954/519941, за яким позичальник отримав кредит у сумі 32 511 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік з кінцевим терміном повернення до 12 січня 2016 року (а.с. 6-8) На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 14 липня 2008 року укладено договір застави рухомого майна. За умовами договору застави відповідач надав в заставу автомобіль марки TOYONA Camri 2.4 ( легковий седан-В), випуску 2008 року, шасі ( кузов,рама) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] (а. с. 18), який належить [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави заставодержателю (ПАТ « Фідобанк»), суд вважає вимогу позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі - законною і обґрунтованою. Станом на 24 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 344 487,06 грн., в тому числі: - прострочені нараховані проценти - 9 714,06 дол. США або 86 824,27 грн. по курсу НБУ ( 1 дол. США= 8,938 грн.); - нараховані проценти за період 17 лютого 2014 року по 23 лютого 2014 року - 67,35 дол. США або 601,97 по курсу НБУ; - борг за несплаченою ( простроченою) частиною кредиту по договору - 17 992,97 дол. США або 160 821, 17 грн. по курсу НБУ; - залишок строкової заборгованості - 9 021, 87 дол. США або 80 637,47 грн. по курсу НБУ; - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів за період з 16 липня 2013 року по 24 лютого 2014 року - 15 602, 18 грн. Статтями 589, 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмети застави підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат.

Outcome: approved