Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач через свого уповноваженого представника 07.11.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в позові зазначив, що 28.01.2016 року з відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10226.37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами складають між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак своїх обов'язків [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим у нього станом на 20.10.2016 року виникла заборгованість перед банком в розмірі 15177 грн. 10 коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 15177 грн. 10 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але в позовних вимогах просив слухати справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явивсь про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 28.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту у розмірі 10226 грн. 37 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як встановлено, ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 10226 грн. 37 коп. Однак, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов»язання за Кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашає. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і привал Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителями, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту , також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі не виконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі за прострочення кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Станом на 20.10.2016 року відповідач [PERSON] має невиконані зобов'язання перед Банком, заборгованість складає 15177 грн. 10 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 9288 грн. 12 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1096 грн. 99 коп., заборгованість за пенею та комісії за користування кредитом 1568 грн. 03 коп., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 3223 грн. 96 коп. Таким чином, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором № б/н від 28.01.2016 року та ухилення від їх виконання призвело до виникнення заборгованості, котра відповідно до умов Кредитного договору підлягає поверненню в розмірі 15177 грн. 10 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати: судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved