Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Ліст-Покровський» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 березня 2006 року між власниками майнових паїв, які отримали власне майно в натурі, та ТОВ «Ліст-Покровський» був укладений договір купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності № 1. Відповідно до вказаного договору право власності на спірне майно перейшло до TOB «Ліст-Покровський». 13 липня 2006 року постійно діючим третейським судом при асоціації «Бізнес-Право» було винесене рішення по справі № 58/06, яким договір купівлі продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності № 1 від 17 березня 2006 року, був визнаний дійсним та визнано за ТОВ «Ліст-Покровський» право власності на майно яке було предметом вищевказаного договору. Відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності № 1 від 17 березня 2006 року - право власності на майно переходить до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі, який складається і підписується одночасно з укладанням цього Договору. Згідно вищевказаного Договору позивачем було здійснено оплату, одразу після передачі майна актом прийому-передачі. Власники майнових паїв, які відповідно до Договору купівлі-продажу майна, передали його у власність позивача, що підтверджується актом прийому передачі, по теперішній час ніяких майнових вимог або оскаржень Договору купівлі-продажу, акту прийому передачі та рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Бізнес-Право» від 16 червня 2006 року, не здійснювали. В судовому порядку вищевказані документи, які підтверджують купівлю-продаж вказаного майна, не оскаржувались. Після складання та підписання акту прийому передачі майна позивачем від продавців було отримано майнові сертифікати на придбане ним майно згідно Договору купівлі продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності № 1 від 17 березня 2006 року. Відповідачі не були сторонами по жодному з вказаних документів та у встановленому законом порядку не оскаржували їх, однак фактично оспорюють реєстрацію права власності позивача, що виразилось в оскарженні до Старобільського районного суду відповідачами реєстрації права власності за позивачем на спірне нерухоме майно в Старобільському РБТІ в Луганській області. Відповідачі свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства ім. К.Маркса, не маючи правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку з натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа. Відповідно до п. 4 ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до п. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до п. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Бізнес-Право» від 13 липня 2006 року по справі 58/06 : договір купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 17.03.2006 року № 1, який укладено TOB « Ліст-По кровський» з громадянами України - колишніми членами колективного сільськогосподарського підприємства ім. К.Маркса (село В.Покровка Старобільського району Луганської області) визнано дійсним. Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Бізнес-Право» від 13 липня 2006 року по справі 58/06 ніким не оскаржено та набуло законної сили. Додатком 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно був встановлений Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Пунктом 10 вказаного переліку було встановлено, що реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі: рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином, рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Бізнес-Право» від 13 липня 2006 року по справі 58/06 є правовстановлюючим документом. В судовому засіданні представники позивачів Калюжна Ю.Г. та Сєдих В.І. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліст-Покровський» (ідентифікаційний код 32075150) право власності на об'єкти нерухомого майна: - нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - ангар, площею 341,5 кв.м.; - комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - бригадна контора з прибудовою, площею 83,9 кв.м., «Б» - будівля ПТО, площею 382,1 кв.м.; - нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - будівля з прибудовами, площею 3338,8 кв.м.; - комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - контора з прибудовами, площею 280,7 кв.м., «Б» - сарай, «У» - уборна, «У1» - уборна; - комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - зерносховище, площею 1037,4 кв.м., «Б» - зерносховище, площею 1107,2 кв.м., «В» - чергова кладова, площею 44,0 кв.м; - комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з літер «А-1» - автогараж, площею 75,7 кв.м., «Б-1» - гараж-бокси, площею 361,6 кв.м., «В-1» - будівля інвентаря гараж-бокси, площею 141,6 кв.м., «Г-1» - матеріальний склад, площею 72,3 кв.м. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та вважали, що позивач не має права власності на спірне майно і набув його безпідставно. З цих підстав вважали позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи та докази надані сторонами, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 13 липня 2006 року постійно діючим третейським судом при асоціації «Бізнес-Право», було винесено рішення по справі № 58/06, згідно якого було визнано дійсним договір купівлі-продажу майна, яке знаходиться в спільній частковій власності від 17 березня 2006 року № 1, який укладено між ТОВ «Ліст-Покровський» з громадянами України - колишніми членами КСП ім. К.Маркса (село В.Покровка Старобільського району), а також визнано право власності позивача на рухоме та нерухоме майно згідно переліку майна, у тому числі, і на нерухоме майно, яке є предметом спору по розглянутої цивільній справі. Відповідачами по справі не визнається право власності позивача на нерухоме майно, набуте на підставі вказаного рішення постійно діючого третейського суду, що і стало підставою звернення до суду. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що вказане рішення третейського суду, до цього часу у встановленому діючим законодавством порядку не скасовано, є чинним, а тому є належним доказом права власності позивача на спірне нерухоме майно. Таким чином, доводи відповідачів, щодо безпідставності набуття позивачем права власності на спірне майно є необґрунтованими. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні відповідачі визнали ту обставину, що ними не визнається право власності позивача на спірне майно. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як правовстановлюючий документ, на підставі якого йому належить спірне майно, на цей час не скасовано, доведеною є обставина порушення цивільних прав позивача з боку відповідачів і спосіб захисту цивільних прав позивача судом відповідає діючому законодавству. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved