Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач через свого представника 01.09.2017 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вказує, що 04 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11209178000. 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 30 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКТИВ+» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «АКТИВ+». Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, зокрема ТОВ «ФК «АКТИВ+» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем. Відповідно до умов Кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 16 218 доларів США 00 центів (що за курсом Національного банку України на день укладання цього договору дорівнює еквіваленту 81 900 грн..90 коп.), а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.09.2014 року та сплатити проценти за його користування у розмірі 11,50 % річних: Відповідно до п.п.1.3.3. Кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, в останній робочий день поточного місяця, за методом «факт/360» відповідно до чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який Банком були нараховані таки проценти. Згідно п.1.4,1.5 Кредитного договору кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме для придбання автомобіля КІА СЕЕD, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Позичальника в АТ «УкрСиббанк» № 26207143671400. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на дату подачі позовної заяви складає 489 189,93 грн., з яких: сума простроченого основного боргу за кредитом складає 252 069, 80 грн.; сума нарахованих процентів складає 237 120, 13 грн. Враховуючи вищевикладене з урахуванням уточнень позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11209178000 від 04.09.2007 року в розмірі 489 189,93 грн. та судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 03.10.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 29.03.2018 року на адресу суду від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності в обґрунтування якої зазначено, що відповідач частково не визнає позовні вимоги враховуючи, що на дату звернення із позовом про стягнення заборгованості за договором № 11209178000 від 04.09.2007 п. сплив строк позовної давності. Відповідно до п. 1.2.2. зазначеного договору позичальник ([PERSON]) зобов'язувався повернути кредит відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору) в подальшому, відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди № 1 від 04.09.2007р. погашення кредиту мало відбуватись позичальником відповідно до погодженого сторонами Графіку платежів. Отже, сторони встановили, як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань - щомісячними платежами розпочинаючи із 04.09.2007 р. (перший щомісячний платіж) по 04.09.2014 р. (останній щомісячний платіж) у визначених графіком сумах. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості строки сплати чергових платежів визначено місяцями. 27.04.2012 р. відповідач останній раз сплатив первинному кредитору 150 доларів США, еквівалент на дату сплати становив 1 198, 16 грн. В погашення яких сум були направлені зазначені кошти відповідачу не відомо, однак, починаючи із 28.04.2012 р. по 29.03.2018 р. відповідач ніяких платежів за вказаним Договором не здійснював. Всі щомісячні платежі передбачені Графіком платежів розпочинаючи із щомісячного платежу за травень 2012-го року у розмірі 193,07 доларів США (по основному кредиту) та 53,66 доларів США (% за користування кредитом) є простроченими. На думку відповідача, враховуючи дату звернення із позовом до суду - 01.09.2017 року, на цей день, в межах трирічного строку позовної давності, відповідно до підписаного сторонами Графіку платежів, залишився один щомісячний платіж за вересень 2014-го року, він же, відповідно до Графіку платежів є останнім, його розмір 193,19 доларів США, (по основному кредиту) та 2,10 доларів США (% за користування кредитом), всього на 195,29 доларів США. В цій частині, на думку відповідача, позов підлягає задоволенню. В задоволенні решти вимог просили відмовити. 02.08.2018 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності вважаючи її безпідставною посилаючись на те, що банк виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснював платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 01.09.2017 року, а саме до спливу трирічного строку позовної давності за кредитним договором укладеним з відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні 01.11.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача 01.11.2018 року позовні вимоги визнав частково, з урахуванням наданого відзиву на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11209178000 (а.с.6-14). Відповідно до п.1.1 Договору, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) у сумі 16 218, 00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 81900,90 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банку кредиту в іноземній валюті. Відповідно до п.п. 1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. Відповідно до п.п.1.3.3 Договору, нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до чинного законодавства України. Згідно п.п. 1.3.4 Договору, строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані таки проценти. Пунктом 1.4 Договору, передбачено, що цільове призначення кредиту - кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на: придбання автомобіля KIA CEED. Як встановлено в судовому засіданні на виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем сплачено 4247,54 доларів США по тілу кредиту та 7 747, 66 доларів США по відсоткам. Заборгованість відповідача станом на 20.04.2015 року становить 489189,93 грн., з яких сума простроченого основного боргу за кредитом - 252069,80 грн., сума нарахованих процентів 237120 , 13 грн. за період з 13.01.2009 року по 20.04.2015 року. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с.24-31). 30 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКТИВ+» укладено договір факторингу № 279/ФК-16, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «АКТИВ+» (а.с.36-42). 01.11.2018 року позивач направив до суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника, відповідно до укладеного 18.10.2018 року Договору факторингу №1810/ФК-2 між ТОВ «ФК «АКТИВ+» та ТОВ «Глобал Спліт», за яким право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Представником відповідача [PERSON] подана заява про застосування позовної давності, яку суд вважає обґрунтованою з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Доказів укладення сторонами договору про збільшення позовної давності суду не надано. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що 27.04.2012 року відповідач останній раз сплатив первинному кредитору 150 доларів США, еквівалент на дату сплати 1 198,16 грн. та починаючи з 28.04.2012 року ніяких платежів здійснено не було. Отже, всі щомісячні платежі передбачені Графіком платежів розпочинаючи із щомісячного платежу за травень 2012 року у розмірі 193,07 доларів США (по основному кредиту) та 53,66 доларів США (% за користування кредиту) є простроченими. З викладеного убачається, що по щомісячному платежу строк виконання якого настав в травні 2012 року, строк позовної давності сплив в травні 2015 року. Щодо решти щомісячних платежів передбачених Графіком платежів (із червня по грудень 2012 року), строк позовної давності сплив у відповідну дату відповідного місяця 2015 року. Щодо несплачених щомісячних платежів передбачених Графіком платежів у 2013 році, то по ним строк позовної давності сплив у відповідну дату відповідного місяця 2016 року. Щодо несплачених щомісячних платежів передбачених Графіком платежів у 2014 році, то по ним строк позовної давності сплив у відповідну дату відповідного місяця 2017-го року. Суд вважає, що враховуючи подану заяву представником відповідача про застосування строків позовної давності та дату звернення до суду з позовом - 01.09.2017 року в межах трирічного строку позовної давності, відповідно до підписаного сторонами Графіку платежів, підлягає стягненню один щомісячний платіж за вересень 2014 року, який відповідно до Графіку платежів є останнім, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4068 грн. (що за курсом НБУ 21,057654 грн. станом на 20.04.2015 року складає 193,19 доларів США) та 44 грн. відсотки (що за курсом НБУ 21,057654 грн. станом на 20.04.2015 року складає 2,10 доларів США) за користування кредитом, задовольнивши позов частково. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 41 грн. пропорційно від задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial