Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про надання особистого кредиту №500639543 відповідно до якої позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 200 000,00 грн, а відповідач зобов`язався в порядку, визначеним договором повертати кредит та виплачувати проценти за його користування, сплачувати неустойки та інші платежі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 200 000,00 грн. У свою чергу, відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 28.03.2020 становить 258 767,15 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 258 767,15 грн та сплачену суму судового збору в розмірі 3881,51 грн (а.с.1-5). Окрім того, позивач просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22.06.2020 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були повернуті за закінченням встановленого строку зберігання. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 27.12.2017 ПАТ «Альфа-Банк» (в подальшому - АТ «Альфа-Банк» (а.с.15) та [PERSON] уклали Оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500639543, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 200 000,00 грн, з процентною ставкою 17,99% строком кредиту на 36 місяців. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання з повернення кредиту, в результаті чого станом на 28.03.2020 її заборгованість за кредитним договором становить 258767,15 грн, з яких: строкова заборгованість - 65942,41 грн; прострочена заборгованість 82219,73 грн; строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях - 6709,07 грн; прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях - 98295,94 грн; штрафи 5600,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання боржником будь-яких зобов`язань, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Відповідач добровільно відмовляється сплатити заборгованість по кредитному договору. Зазначені обставини підтверджуються: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 500639543 від 27.12.2017; акцептом пропозиції про укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500639543 від 27.12.2017; графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг; анкетою-заявою відповідача про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»; розрахунком заборгованості за кредитом. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з цим, позовні вимоги про стягнення штрафу позивач обґрунтовує положеннями ст. 549, 550 ЦК України, при цьому, в наданих до суду документів не йде мова про такі умови кредитування, як штраф, не визначено його розмір, не вбачається, що відповідач був обізнаний про такий вид відповідальності. У зв`язку з чим, суд вважає вимоги про стягнення штрафу недоведеними та не вбачає підстав для їх задоволення. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 500639543 від 27.12.2017 яка утворилась станом на 28.03.2020 в сумі: 253 167,15 грн, з яких: строкова заборгованість - 65942,41 грн; прострочена заборгованість 82219,73 грн; строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях - 6709,07 грн; прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях - 98295,94 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3881,51 грн., позовні вимоги задоволено частково 253 167,15 грн (98% від 258 767,15 грн.) Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 3803,88 грн.

Outcome: partial