Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» 23.12.2016р. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 53 від 19 березня 2007 року у розмірі 1 148 585,16 гривень та судовий збір в розмірі 17 228,78 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно кредитного договору [PERSON] було видано кредит на споживчі цілі під заставу нерухомості в сумі 39 600,00 доларів США із сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення 18 березня 2012 року. В подальшому між позивачем та відповідачем укладалися додаткові угоди до кредитного договору: Додаткова угода № 1 від 06 липня 2007 року, якою збільшено суму кредиту до 53 000,00 доларів США, Додаткова угода № 3 від 30 січня 2009 року, якою змінено графік погашення по кредиту та реструктуризовано кредитну заборгованість, Додаткова угода № 5 від 16 березня 2012 року, якою змінено суму кредиту на 22 717,37 доларів США та визначено кінцевий термін повернення кредиту 11 березня 2013 року, Додаткова угода № 6 від 11 березня 2015 року, якою змінено суму кредиту на 16 070,02 доларів США та визначено кінцевий термін повернення 05 жовтня 2015 року. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Надавши [PERSON] кредитні кошти позивач виконав взяті на себе зобов'язання, натомість, [PERSON] не виконує кредитні зобов'язання. Такі дії [PERSON] порушують умови кредитного договору та вимоги ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1054 ЦК України. В зв'язку із чим позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, штрафні санкції, 3% річних та інфляційні нарахування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позову, вважає позов повністю підставним та обґрунтованим, а тому просить його задоволити. У зустрічному позові просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив та подав зустрічний позов із залученням до справи третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Марко Ларису Володимирівну. [PERSON] вважає позовні вимоги банку безпідставними з огляду на порушення останнім при видачі споживчого кредиту вимог чинного законодавства про захист прав споживачів, внаслідок чого, укладений 19 березня 2007 року між ним та банком Кредитний договір № 53 є недійсними, а все отримане у цих правовідносинах підлягає двосторонньому поверненню. Відсутність у кредитному договорі повної та достовірної інформації про умови споживчого кредитування, орієнтовну та детальну сукупну вартість кредиту, реальну відсоткову ставку свідчить про замовчування банком реальних умов кредитування, що вплинуло на його волевиявлення при укладенні кредитного договору та згідно ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки, вводить в оману споживача банківських послуг, що, згідно ст. 230 ЦК України - є обманом. При визнанні судом кредитного договору недійсним, в силу ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсними є й укладені на виконання його умов договори забезпечення. Крім того, [PERSON] вважає, що недійсність оспорюваних правочинів дає йому право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 гривень.Причиною припинення ним здійснення платежів по кредиту стало припинення банком прийому платежів в зв'язку із порушенням щодо банку ліквідаційної процедури та неповідомлення йому шляху виконання зобов'язань за кредитом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] долучено до матеріалів справи Висновок № 09 експертного економічного дослідження від 15 березня 2017 року . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку є безпідставними, тому не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2007 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 53 строком дії до 18 березня 2012 року, за яким [PERSON] отримав від банку споживчий кредит в розмірі 39 600,00 доларів США під 13 % річних. 21 березня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Л.В. за реєстровим № 1220, згідно якого [PERSON] з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передав банку в іпотеку власний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 06 липня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, яким збільшено суму кредиту до 53 000,00 доларів США, внесено зміни до Іпотечного договору та зобов'язано [PERSON] додатково сплатити 676,70 гривень плати за ведення позичкового рахунку. 06 липня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки від 21 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Л.В. за реєстровим записом № 3446, 27 серпня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким внесено зміни до п. 2.4 шляхом зміни банківських рахунків для повернення кредиту, відсотків, комісії, та внесено зміни до п. 4.2.5 шляхом зміни строку оплати щомісячної комісії. 30 січня 2009 року між банком та [PERSON] укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору, яким внесено зміни до п. 1.2 Кредитного договору шляхом зміни графіку погашення основної суми кредиту. 10 серпня 2011 року між банком та [PERSON] укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору Кредитний, яким кредитний договір доповнено вимогою про безготівкову сплату щомісячних платежів за кредитом з власного поточного рахунку з правом банку самостійно списувати заборгованість з цього рахунку. 16 березня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 5 до Кредитного договору, якою змінено суму кредиту на 22 717,37 доларів США та продовжено строк дії Кредитного договору до 11 березня 2013 року. 11 березня 2013 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 6 до Кредитного договору, якою змінено суму кредиту на 16 070,02 долара США, продовжено строк дії Кредитного договору до 05 жовтня 2015 року, внесено зміни до Іпотечного договору та передбачено право банку на зміну відсоткової ставки по кредиту на 18 % річних у разі виникнення прострочення заборгованості по кредиту. 15 серпня 2013 року між банком та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 497, яким [PERSON] передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,0480 га під будинком [ADDRESS] Відповідно до «Розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 53 від 19 березня 2007 року станом на 29 листопада 2016 року», долученого банком до первинного позову, зобов'язання за кредитним договором [PERSON] виконував до 15 жовтня 2014 року, що не заперечується [PERSON] Ствердження [PERSON], що припинення ним сплат по кредиту зумовлено порушенням щодо банку ліквідаційної процедури та неповідомлення йому банком шляху виконання зобов'язань по кредиту, підтверджується Постановою Правління НБУ від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», яка додана банком до матеріалів справи та відсутністю письмових доказів повідомлення банком [PERSON] способу виконання зобов'язань за кредитним договором. Що, в порядку ч. 4 ст. 545, ст.ст. 613, 614 ЦК України, свідчить про прострочення кредитора, відсутність вини боржника у прострочені сплати боргу та підтверджує безпідставність нарахування кредитором процентів та штрафних санкцій за прострочення оплати по кредиту. Правовідносини за оспорюваним кредитними договорами регулюються ЗУ «Про національний банк України», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції від 01 грудня 2005 року (надалі - Закон), ЗУ «Про іпотеку», ЦК України, з 06 липня 2007 року Постановою Правління НБУ 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (надалі - Постанова НБУ). З огляду на п. 2.1 кредитного договору та норми ч. 1 ст. 1 Закону, оспорюваний договір є договором споживчого кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, перед укладенням договору споживчого кредитування банк зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, а саме: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Суд приймає до уваги ствердження [PERSON] про те , що банком не було дотримано ці вимоги закону, перед укладанням спірного договору його не повідомляли про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги із зазначенням бази їх розрахунку: суми наданого кредиту, суми непогашеного кредиту, фіксованої суми щомісячного платежу, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Всупереч ст. ст. 10, 58, 60 ЦПК України, банком не подано суду належного доказу ознайомлення [PERSON] перед укладанням спірного договору з умовами споживчого кредитування, так само не містить спростувань цього й кредитний договір та додаткові угоди до нього. Відсутність своєчасної повної доступної інформації про умови споживчого кредитування зумовлює підставність твердження [PERSON] щодо помилкової оцінки ним собівартості кредитних коштів та вплив такої необізнаності на його волевиявлення при укладанні спірного кредитного договору. Відповідно до п. 4 ст. 7 ЗУ «Про національний банк України» від 20 травня 1999 року (із змінами та доповненнями), Національний банк встановлює для банків правила проведення банківський операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна. З метою захисту споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, запобіганню завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації відповідно до п. 4 ст. 7 ЗУ «Про Національний банк України», ст. ст. 47, 49, 56 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», Постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168 затверджено «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», які з урахуванням вимог чинного профільного законодавства України конкретизують процедуру переддоговірної роботи із споживачем банківських послуг та визначають обов'язкові складові споживчого кредитування. Стаття 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року (із змінами та доповненнями), зобов'язує банк мати підрозділ, функціями якого є надання кредитів та управління операціями, пов'язаними з кредитуванням. Згідно п. «в», п. «д» ч. 2 ст. 11 Закону та п. 2.1 Постанови НБУ, банк зобов'язаний перед укладенням кредитного договору повідомити споживачу в письмовій формі умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а відповідно п. «є» ч. 2 ст. 11 Закону - варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Відповідно п. 2.2 Постанови НБУ, інформація про платежі споживача надається банком з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку: зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо. П.2.5. Постанови НБУ зобов'язує банки розробити форми (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачеві достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. П. 2.4 Постанови НБУ зобов'язує банки отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Судом встановлено відсутність у кредитному договору передбаченої законом інформації про умови споживчого кредитування, оскільки він не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача та варіанти його повернення, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, загальну суму щомісячного платежу по кредиту. Скерування п. 2.3 кредитного договору позичальника отримувати відомості про суму нарахованих відсотків за номером телефону кожного робочого числа місяця є неналежним повідомленням споживача фінансових послуг банка про умови споживчого кредитування та загальний розмір щомісячного платежу по кредиту. Зобов'язання позичальника п. 4.2.5 кредитного договору сплачувати банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 0,2 % від суми заборгованості на перше число поточного місяця фактично збільшує на 0,2 % розмір відсоткової ставки за кредитом, при цьому, розмір цих відсотків не визначено у грошовому еквіваленті при визначенні розміру щомісячних сплат по кредиту. Встановлений п. 1.2 кредитного договору графік визначає виключно дату щомісячного погашення основної суми кредиту в розмірі 660,00 доларів США, в той час як, відповідно Додатку № 1 до Висновку експерта, щомісячна сума мінімального необхідного платежу на 01 травня 2007 року становила 1 331,57 доларів США, тобто, фактично місячний платіж у двічі перевищує визначену договором суму такого платежу. «Графік розрахунку платежів за кредитним договором № 53 від 19.03.2007 року» та «Орієнтовний розрахунок сукупної вартості кредиту», є складовою виключно Додаткової угоди № 6 до кредитного договору № 53 від 19.03.2007 року, яка укладена між банком та [PERSON] 11 березня 2013 року, при цьому, за формою і змістом ці документи не відповідають ні переддоговірному письмовому повідомленню споживача про умови споживчого кредитування, ні обов'язковим договірним умовам щодо детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача під час укладення кредитного договору, ні вимогам оформлення графіку платежів по кредиту. Судом встановлено, що «Орієнтовний розрахунок сукупної вартості кредиту», що є Додатком № 2 до Додаткової угоди № 6 від 11 березня 2013 року, складено з порушенням п. 3.3. Правил, оскільки, він не містить детального розпису загальної вартості кредиту, інформації про розмір реальної процентної ставки, а абсолютне значення подорожчання кредиту є помилковим. Невідповідність вимогам закону цього розрахунку підтверджено Висновком експерта, яким встановлено, що у Додатку № 2 до Додаткової угоди № 6 до кредитного договору № 53 від 19 березня 2007 року, що укладена 11 березня 2013 року, банком не вказана реальна процентна ставка, а абсолютне значення здорожчання кредиту занижене. Така форма повідомлення банком обов'язкових складових споживчого кредитування порушує вимоги ст. 11 Закону та ст.ст. 2, 3 Постанови НБУ щодо надання інформації як перед укладенням кредитного договору про орієнтовну сукупну вартість кредиту, так й при укладенні кредитного договору по детальному розпису сукупної вартості кредиту. Це також не відповідає вимогам п «є» ч. 2 ст. 11 Закону, п.п. 2.2 Постанови НБУ щодо надання інформації про варіанти повернення кредиту, яка має включати кількість платежів, їх періодичність та обсяги з обов'язковим зазначенням суми наданого кредиту, суми непогашеного кредиту, фіксованої суми щомісячних платежів. Отже, у кредитному договорі та у додаткових угодах до нього відсутні відомості про реальну відсоткову ставку по кредиту, немає детального розпису загальної вартості кредиту та належно оформленого графіку його погашення, а також відсутній переддоговірний документ з орієнтовним розписом загальної вартості кредиту. Відсутність у кредитному договорі та додатках до нього інформації про умови споживчого кредитування порушує також вимоги ст. 15 Закону щодо права споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити дані про основні властивості продукції, ціну (тариф), умови та правила придбання продукції, при цьому інформація щодо ціни має бути чіткою і простою для розуміння, а ціна повинна включати в себе всі податки та неподаткові обов'язкові платежі, які відповідно до законодавства сплачуються споживачем під час придбання. Відсутність у [PERSON] інформації про його платежі по кредиту з зазначенням суми наданого кредиту, суми непогашеного кредиту, фіксованої суми щомісячного платежу свідчить про недоступність для нього інформації про реальний розмір щомісячного платежу та розподіл банком оплачених ним по кредиту сум, що безперечно порушує права споживача на отримання достовірної інформації при виконанні умов договору споживчого кредиту. Всупереч п.п 3.6 Постанови НБУ, який забороняє банкам встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, банк,

Outcome: partial