Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір стягнутих аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки, [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1352,50 грн. щомісячно до повноліття дитини. В позові посилалася на те, що між нею та відповідачем 11 липня 1996 року було укладено шлюб, від якого народилася дочка, [PERSON]. 08.09.1998 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з відповідача на її користь на утримання дітей, дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, починаючи з 30.09.1997 року до досягнення ними повноліття. Відповідач зазначене рішення не виконує та станом на 01.09.2013 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19467,09 грн. Місце роботи відповідача їй достеменно не відоме, але з наданого ним інтерв'ю в газеті, він працює в ТОВ «Торговий флот Донбасу» за контрактами. У 2012 році дочка [PERSON] вступила до Донецького національного медичного університету, у зв'язку з чим витрати на її утримання збільшилися, але її матеріальне становище є недостатнім для задоволення потреб дитини. За 5 років навчання загальна сума згідно договору №Ст126/2012 становить 89700 грн., відповідно по 1495 щомісячно. Плата за житло за місцем навчання - 800 грн. на місяць, проїзд додому з місця навчання та навпаки - 37,56 грн. щоп'ятниці та щонеділі, всього 250,40 грн. на місяць. На придбання продуктів харчування та предметів першої необхідності прожитковий мінімум згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» до 30.11.2013 року складає 1210 грн. Отже витрати по утриманню дитини на місяць становлять 4412,07 грн., тому відповідач відповідно до ст.ст.184,185, 192 СК України, має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1352, 50 грн. з розрахунку 1495 грн.(щомісячна плата за навчання) + 1210 ( прожитковий мінімум) = 2705 :2 = 1352,50 грн. У грудні 2013 року позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій послалася на те, що нею щомісячно на утримання дитини витрачаються кошти в розмірі 2203,07 грн. з урахуванням оплати житла за місцем навчання дочки 800 грн. на місяць, проїзду раз на тиждень додому та у зворотному напрямі - 250,40 грн. на місяць, на їжу та предмети першої необхідності відповідно до прожиткового мінімуму, який з грудня 2013 року становить 1286 грн. Крім цього, відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, пов'язаних з оплатою навчання дочки у вищому навчальному закладі згідно договору за надання освітніх послуг, розмір яких за п'ять років навчання становить 89700 грн., відповідно половина суми складатиме 44850 грн. Тому просила змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 110,00 грн. до її повноліття, а також додаткові витрати на її користь в сумі 44850,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за договором [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Підставою для зміни аліментів, на їхню думку, є те, що на даний час відповідач має мінливий дохід, працюючи за контрактами на судах. Сама позивач працює, має посадовий оклад 2100 грн., проте цих коштів недостатньо для утримання дитини. Представник відповідача за договором про надання юридичних послуг [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., посилаючись на те, що відповідач раніше працював на судах. Проте він має іншу сім'ю, де народилася дитина. Щодо додаткових витрат, пов'язаних на оплату навчання дочки в Донецькому медичному університеті, то ці вимоги не визнають, оскільки позивач та дочка не узгоджували з відповідачем місце навчання та його можливість оплачувати навчання за контрактом. Позивач надала три квитанції про оплату навчання, значить, у неї є фінансова можливість сплачувати ці суми, бо довідку про свої доходи нею суду не надано. Крім цього, додаткові витрати стягуються тільки до повноліття дитини, проте позивачем заявлені вимоги за весь час навчання, коли дочці вже виповниться 18 років, а крім цього з якихсь причин вона може бути відрахована з університету раніше. Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.09.1998 року. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження дитини. Як вбачається з копії виконавчого листа по справі №А-312 за 1997 рік, з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.09.1997 року і до їх повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з первинного позову та заяви про зміну предмету позову, позивач, прохаючи змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн., взагалі не зазначила, чи буде це зменшення або збільшення розміру стягуваних аліментів, вказуючи в позові при цьому лише зміст ст.192 СК України . Проте її посилання на те, що стягнення аліментів з частки від заробітку треба змінити на стягнення у твердій грошовій сумі через те, що відповідач не працює на даний час, суд не може прийняти до уваги, оскільки у виконавчому листі вказано, що відповідач на момент стягнення аліментів також не працював. Втім підставою для збільшення чи зменшення розміру стягуваних аліментів є лише те, що визначено в ст.192 СК України, а саме: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів. Як видно з позову, позивач на ці підстави не посилалася взагалі. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом та підтверджено наданими доказами, за рішенням суду аліменти були стягнуті в частці від заробітку відповідача, а чинним законодавством передбачена можливість лише змінювати (зменшувати чи збільшувати) розмір стягнутих аліментів, а не встановлений принцип (спосіб) їх нарахування. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, позивач з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину в частці від заробітку на підставі статті 192 СК України до суду не зверталась, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів і стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. Частиною 1 ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані додатковими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч.2 цієї статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено і не оспорено представником відповідача, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] з 01.09.2012 року навчається на денній формі в Донецькому національному медичному університеті на контрактній формі, плата за надання освітньої послуги, відповідно до договору №Ст126/2012 від 03.08.29012 року, за п'ять років навчання складає 89700 грн. та вноситься кожного семестру як половину суми, визначеної в договорі за один рік навчання. Відповідно до наданих суду копій квитанцій від 20.08.2012 року, від 10.12.2012 року та від 06.09.2013 року, позивач [PERSON] перераховувала на Донецький медичний університет щосеместру по 8250,00 грн., сплативши всього суму 24750,00 грн. Суд вважає, що навчання неповнолітньої дитини на контрактній основі у вищому навчальному закладі потребує додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, пов'язаними з набуттям спеціальності за покликанням, тому підпадає під поняття, визначені в ч.1 ст.185 СК України, оскільки перелік особливих обставин в статті не є вичерпним. Суд при цьому не приймає заперечення представника відповідача проти стягнення з відповідача додаткових витрат з посиланням на те, що дочка та колишня дружина не погодили з ним питання місця навчання та його фінансову можливість оплачувати навчання, оскільки ст.185 СК України не передбачає можливості повного звільнення платника аліментів від несення додаткових витрат. Посилання на матеріальну неспроможність не підтверджено жодним доказом. Наявність у другому шлюбі ще однієї дитини може бути підставою для відмові в позові про збільшення розміру аліментів, а не звільнення від несення додаткових витрат. Враховуючи принцип рівності участі батьків в утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину понесених нею витрат на оплату навчання, що складає 12375,00 грн. Стягнення коштів наперед за весь час навчання, як просить в позові позивач, не ґрунтується на законі, оскільки ці витрати можуть стягуватися лише на дитину, тобто до досягнення дочкою 18 років, які вона досягне 11.07.2014 року. Крім цього, главою 16 СК України передбачена можливість стягнення за позовом самої повнолітньої дочки чи одного з батьків, з ким вона проживає, аліментів на період навчання. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенні і стягненні з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 12375,00 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial