Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача, [PERSON] , заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2018 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-100824, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит на загальну суму 50\~000,00 грн на строк до 24.03.2023, загальна вартість кредиту за договором становить 128\~030,47 грн. 20.06.2019 між ПАТ «Кредобанк» ТОВ «Фінансова компанія\~Довіра та\~Гарантія» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №06/19-2, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №CL-100824 від 27.03.2018 в розмірі 59\~808,69 грн перейшло до ТОВ\~«Фінансова компанія Довіра та Гарантія». У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, позивач просить стягнути з відповідача наявну заборгованість в розмірі 84\~604,39 грн та судові витрати у сумі 2 102 грн. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації. Позивач свого представника у судове засідання не направив, але подав до суду заяву, в якій позов підримує та просить розглянути справу без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, до суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ\~«Кредобанк» та відповідачем, [PERSON] , 27.03.2018 був укладений кредитний договір №CL-100824, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50\~000,00 грн на поточні потреби шляхом перерахування коштів на поточний (картковий) рахунок на строк 60 місяців, дата повного погашення кредиту 24.03.2023, загальна вартість кредиту для позичальника становить 128\~030,47 грн, розмір річної процентної ставки 55,51 % /а.с.3-5/. Відповідно до п.6.2 вищевказаного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2\~131 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору /а.с.4/. У пункті 7.1 вказаного договору зазначено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним Договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Банк за умовами даного Договору має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за Кредитним договором (повністю або частково), про що йдеться у пункті 10.3.2 Договору. Між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» 20.06.2019 укладено договір факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» відступає (передає у власність) ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» Права Вимоги в повному обсязі за плату, а ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» набуває (приймає у власність) від ПАТ «Кредобанк» Права Вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (надає фінансування) ПАТ «Кредобанк» /а.с.6-12/. З витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] , за кредитним договором №CL-100824 від 26.03.2018 в сумі 59\~808,69 грн, яка складається із суми основного боргу в розмірі 47\~661,73 грн, та суми процентів за користування кредитом в розмірі 12\~146,96 грн /а.с.12/. Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору «Права Вимоги» означає повний обсяг пов`язаних із кредитуванням прав грошової вимоги Клієнта до Позичальників за Кредитними договорами, всіх пов`язаних з такими правами грошової вимоги прав Клієнта щодо Позичальників за Кредитними договорами, які (всі такі права) наявні на 19 червня 2019 року, а також які (всі такі права) виникнуть у майбутньому, включаючи, але не обмежуючись щодо сум кредитів, процентів за користування кредитами, комісій, плат, неустойок (штрафів, пені) та інших платежів, що підлягають сплаті у відповідності до умов Кредитних Договорів; а «Портфель Заборгованостей» означає сукупність усіх невиконаних (непогашених, несплачених) на 19 червня 2019 року всіма Позичальниками грошових зобов`язань перед Клієнтом, пов`язаних з кредитуванням і розрахованих відповідно до умов Кредитних договорів. Тобто, з викладеного вбачається, що позивач, ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія», набув право грошової вимоги за кредитним договором №CL-100824 від 27.03.2018, укладеним між відповідачем, [PERSON] , та ПАТ «Кредобанк», зі всіма його умовами, включаючи нарахування пені за порушення умов виконання зобов`язання за даним кредитним договором. Відповідно до ст.525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2.1.6 договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 не вимагається отримання згод Позичальників для відступлення (передачі) Прав Вимоги будь-якій третій особі, зокрема, Фактору /а.с.7/. Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.7.1 вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» у зв`язку з переходом до нього від ПАТ «Кредобанк» Прав Вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо Позичальників за Кредитними договорами та одержує замість ПАТ «Кредобанк» в повному обсязі право вимагати від Позичальників належного виконання ними зобов`язань за Кредитними договорами. Починаючи з визначеної цим Договором дати переходу Прав Вимоги, ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» має право, зокрема, одержувати всі суми, належні до сплати Позичальниками на задоволення відступлених Прав Вимоги, вчиняти будь-які законні фактичні дії, пов`язані з реалізацією (здійсненням) Прав Вимоги /а.с.9/. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Зважаючи на те, що [PERSON] умови кредитного договору №CL-100824 від 27.03.2018 належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до витягу з\~додатку №1\~до Договору\~факторингу №06/19-2становить 59\~808,69 грн, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ\~«Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України підставою застосування передбаченою цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже було встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від ПАТ\~«Кредобанк» до ТОВ\~«Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (укладення договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019) [PERSON] мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 59\~808,69 грн, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 20.06.2019 по 07.12.2020, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 2\~793,07 грн, три проценти річних за прострочення сплати боргу 2\~635,18 грн, тому, оскільки дані розрахунки є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню. Проаналізувавши вимогу позивача про стягнення із [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 19\~367,45 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вже було досліджено судом, у пункті 7.1 кредитного договору №CL-100824 від 26.03.2018, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк», сторони домовились, що розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Оскільки загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 59\~808,69 грн, то розмір пені не повинен перевищувати 8\~971,30 грн (59\~808,69 грн х 0,15), тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, а саме 19\~367,45 грн. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» підлягає задоволенню частково в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені, в загальному розмірі 74\~208,24 грн (59\~808,69 грн + 2\~793,07 грн + 2\~635,18\~грн + 8\~971,30 грн). Відповідно до ч.1 ст.141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (74\~208,24 грн), а саме у розмірі 87,71% (74\~208,24 х 100 : 84\~604,39). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1\~843,67 грн (2 102 : 100 х 87,71%). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial