Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач через свого представника у червні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просив: стягнути на свою користь предмет іпотеки за Договорами іпотеки, а саме: машиномісця [ADDRESS], шляхом визнання за позивачем права власності на дані предмети. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначив, що 27 квітня 2012 року між третьою особою Український Консорціум «ЕКОСОРБ» та ТОВ «ОМОКС» (позивач) було укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (Договір), відповідно до умов якого позивач надає третій особі поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 420 000,00 грн, а останній зобов'язується її повернути до 27 червня 2012 року. Згідно з п.4 Договору виконання зобов'язання третьої особи забезпечується іпотекою (майновою порукою) фізичної особи [PERSON] (відповідач), яка передає позивачу згідно договору іпотеки машиномісця [ADDRESS]. На підставі вищезазначеної норми Договору між позивачем та відповідачем 25 травня 2015 року були укладені відповідні договори іпотеки. Станом на 27 травня 2015 року Український Консорціум «ЕКОСОРБ» частково виконав зобов'язання перед позивачем та сплатив кошти в розмірі 150 000,00 грн, у зв'язку з чим договір іпотеки щодо машиномісця №2 було розірвано за згодою сторін. Таким чином заборгованість третьої особи перед позивачем за Договором становить 270 000,00 грн, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на вищевказані машиномісця №16,17,18. 16 травня 2016 року позивач через свого представника звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, у якійвідмовився від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25.05.2012 року (посвідченого приватним нотаріусом Семчук М.А., реєстровий № 853), а саме машиномісця [ADDRESS], загальною площею 35,50 кв.м. шляхом визнання за ТОВ «ОМОКС» права власності на даний об'єкт. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] частково виконала зобов'язання перед позивачем у розмірі сплати основної заборгованості, однак заборгованість у вигляді пені, індексу інфляції та штрафу не виконано відповідачем перед позивачем у розмірі 265 120,60 грн. За наведених обставин представник позивача просиввизнати заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 265 120,60 грн та стягнути предмет іпотеки за Договорами іпотеки від 25.05.2012 року (посвідчених приватним нотаріусом Семчук М.А., реєстровий № 855, №857), а саме машиномісця [ADDRESS], загальною площею 35,70 кв.м. та 35,90 кв.м. шляхом визнання за ТОВ «ОМОКС» права власності на зазначені об'єкти нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача відмовився від позовної вимоги про стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25.05.2012 року (посвідченого приватним нотаріусом Семчук М.А., реєстровий № 855), а саме машиномісця [ADDRESS], загальною площею 35,70 кв.м. шляхом визнання за ТОВ «ОМОКС» права власності на даний предмет. Інші позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову представник позивача підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав пропущення позивачем строків позовної давності. Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 квітня 2012 року між Український Консорціум «ЕКОСОРБ» (третя особа) та ТОВ «ОМОКС» (позивач) було укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04-12 (Договір № 27/04-12), відповідно до умов якого ТОВ «ОМОКС» надає Українському Консорціуму «ЕКОСОРБ» поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 420 000,00 грн, а Український Консорціум «ЕКОСОРБ» зобов'язується її повернути до 27 червня 2012 року (а.с.8-9). Згідно з п.4 Договору № 27/04-12, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 25.05.2012 року, виконання зобов'язання Українського Консорціуму «ЕКОСОРБ» забезпечується іпотекою (майновою порукою) фізичної особи [PERSON] (відповідач), предметом якої є машиномісця [ADDRESS] (а.с.9-10). На підставі п.4 Договору № 27/04-12 між позивачем та відповідачем було укладено зокрема Договір іпотеки від 25.05.2012 року за реєстровим №857, згідно з яким Іпотекодавець ([PERSON].) передає Іпотекодержателю (ТОВ «ОМОКС») в якості забезпечення зобов'язання за Договором № 27/04-12 машиномісце за [ADDRESS], загальною площею 35,90 кв.м. (а.с.15-18). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до остаточних позовних вимог представник позивача просиввизнати заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «ОМОКС» у розмірі 265 120,60 грн та стягнути предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25.05.2012 року (посвідченого приватним нотаріусом Семчук М.А., реєстровий №857), а саме машиномісця [ADDRESS] загальною площею 35,90 кв.м. шляхом визнання за ТОВ «ОМОКС» права власності на даний предмет. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Аналізуючи вищезазначений Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04-12, суд доходить висновку, що позичальником згідно з договором є третя особа Український Консорціум «ЕКОСОРБ», а не відповідач [PERSON] Відтак, беручи до уваги, що позовні вимоги заявлені до [PERSON], яка не є позичальником за договором, суд в межах заявлених вимог не має законних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «ОМОКС» у розмірі 265 120,60 грн. Позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25.05.2012 року машиномісця [ADDRESS] шляхом визнання за ТОВ «ОМОКС» права власності на даний об'єкт представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач не сплатив на користь позивача заборгованість у вигляді пені, індексу інфляції та штрафу відповідно до Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04-12 у загальному розмірі 265 120,60 грн. Основну заборгованість на користь позивача було сплачено третьою особою у повному обсязі, а саме 150 000,00 грн 27.06.2012 року та 270 000,00 грн 17.03.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Ринкова вартість машиномісця [ADDRESS] становить 1 135 000,00 грн, що підтверджується відповідним Висновком про вартість майна від 28.04.2016 (а.с.155-157). Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є:справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що позичальник Український Консорціум «ЕКОСОРБ» погасило основну суму боргу. У той час як позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на машиномісце, вартість якого становить 1 135 000,00 грн, що у 5 разів перевищує розмірі заявлених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що позичальник під час вирішення справи самостійно сплатив заборгованість по договору, позивач, на переконання суду, не зазнав збитків у розмірі, який би відповідав вартості предмету іпотеки. До того ж спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який просить позивач застосувати, не припускає в подальшому повернення іпотекодавцю різниці між вартістю предмета іпотеки та самого боргу. Враховуючи заборгованість третьої особи перед позивачем у розмірі 265 120,60 грн та ринкову вартість спірного майна 1 135 000,00 грн, суд на підставі вищенаведених норм доходить висновку про відсутність співмірності суми заборгованості та вартості іпотечного майна, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо заявленої представником відповідача вимоги про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Пунктом 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04-12 від 27 квітня 2012 року, третя особа Український Консорціум «ЕКОСОРБ» зобов'язується повернути позивачу отримані грошові кошти до 27 червня 2012 року (а.с.8-9). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Суд встановив, що позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду у червні 2015 року з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договорами іпотеки, а саме: машиномісця [ADDRESS], шляхом визнання за позивачем права власності на дані об'єкти нерухомого майна з підстав несплати основного боргу. Відтак на підставі ст. 264 ЦК України суд доходить висновку, що позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про визнання заборгованості щодо штрафних санкцій та інфляційних втрат з дотриманням строку позовної давності, оскільки у червні 2015 року такий строк було перервано, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 257, 258, 261, 264, 267, 509, 525, 526, 527, 530, 572, 575, 577, 599, 610, 612, 625, 634, 1046, 1049 ЦК України, та

Outcome: dismissed