Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в цій квартирі, але там не проживає, а проживає за іншою адресою, для того щоб знятися з реєстрації з попереднього місця проживання не вживає жодних заходів. Тому позивачі просять суд усунути порушення права власності та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] співвласниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який не є членом сім'ї власників житлового приміщення. Згідно акту обстеження від 12 грудня 2013 року в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, і з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, чинної на момент звернення позивача до суду, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог як виселення, позбавлення права власності або права користування на житлове приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом позбавлення відповідача [PERSON] права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS].

Outcome: partial