Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач, ТОВ «Нью Файненс Сервіс» 11 січня 2018 року звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 8488,18 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z01.223.70983, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 12781 грн. зі сплатою 0 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 29.12.2016 року відповідач не повернув Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 8488,18 грн. 29 грудня 2016 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» відступило ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z01.223.70983 від 24.10.2014 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги, а саме станом на 28 лютого 2017 року становить 8 488,18 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5842,73 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 2645,45 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року, прийнято справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.а.с. 55-56/. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як убачається із матеріалів справи, 24.10.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z01.223.70983, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 12781 грн. зі сплатою 0 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с.а.с. 9-11/. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 35 щомісячних внесках включно до 24 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 3.1.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 4.2.4 цього Договору. 29 грудня 2016 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором /а.с.а.с. 40-45, 16/. 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» відступило ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z01.223.70983 від 24.10.2014 року /а.с.а.с. 24-29, 17/. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Як встановлено з матеріалів справи, Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, не здійснюється щомісячне погашення кредиту та не сплачуються відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно довідки-розрахунку заборгованості, у [PERSON] станом на 11.01.2018 року наявна заборгованість за кредитним договором № Z01.223.70983 від 24.10.2014 року у розмірі 8 488,18 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5842,73 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 2645,45 грн. /а.с.а.с. 18, 19/. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НФС» направляло відповідачу вимогу про досудове врегулювання спору, яка залишилася поза увагою відповідача. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Виходячи з того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, порушує вимоги умов Договору, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved