Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.08.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Діану, [INFO], яка знаходиться у неї на утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і в даний час вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі розмірі 3000 грн. щомісячно. У даній справі 05.03.2018 року було відкрите провадження та визначена дата проведенні підготовчого засідання. 06 квітня 2018 року відповідач подав заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позивач в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року сторони вступили в шлюб, який зареєстровано у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом №717. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Діану, [INFO], яка проживає разом з позивачем. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб та народження. Позивач зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені та вони мешкають окремо. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вимогами ч.1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає аліменти у твердій грошовій сумі. У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав заяву про визнання позову та дане визнання не суперечить вимогам закону. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб належить розірвати та визначити аліменти в розмірі 3000 грн. на місяць, оскільки такій розмір визнаний відповідачем. Окрім того, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину такий розмір аліментів забезпечить належні умовити утримання та проживання дитини. З урахуванням зазначених вище обставин, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення заявленого позивачем позову. Також, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. за розгляд судом вимог в частині стягнення аліменів, від сплати якого позивач звільнена за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved