Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором №792 від 5 квітня 2007 року в сумі 17 822 гривень 38 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримую (а.с.21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. До суду [PERSON] надав письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги позивача не визнав. Крім того у своїй письмовій заяві [PERSON] просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з простроченим строком давності (а.с.19-20,32). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви в яких просять суд розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги не визнали та просять відмовити позивачу у задоволенні позову в зв'язку з простроченим строком давності (а.с.24,31). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224- 226 ЦПК України. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №792 від 5 квітня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк») надало [PERSON] кредит у розмірі 15 000 (п'ятнадцять) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% на рік (а.с.4-5). За умовами договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній платіж він повинен був здійснити 4 квітня 2010 року. Але згідно розрахунку, сума заборгованості станом на 6 грудня 2013 року становить 17 822 гривень 38 коп., в тому числі: прострочений основний борг по кредиту 7 465 гривень 09 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 5 553 гривень 03 коп.; пеня 4 804 гривень 26 коп. (а.с.10). Дослідивши докази по справі суд вважає, що заявлені банком вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні останній платіж по кредитному договору відповідач повинен був здійснити 4 квітня 2010 року. До суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості позивач звернувся 20 червня 2014 року, тобто понад три роки з дня настання останнього платежу по кредиту, обумовленого договором. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Позивач у судові засідання не з'являється. А також не звертався до суду з клопотанням про поновлення або продовження строку позовної давності з зазначенням поважних причин, які потягли його пропуск на тривалий термін. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням викладеного позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні встановлено також, що поручителями по кредитному договору є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7,8-9). Згідно п.4.1,4.2 зазначеного договору поруки Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється якщо Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором №792 від 5 квітня 2007 року не пред'явить вимог до поручителі. У відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений момент предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У встановлені строки позивач не пред'являв до поручителя ніяких вимог, хоча строк виконання зобов'язання по кредитному договору настав 4 квітня 2010 року. Таким чином позивачу необхідно відмовити і в позові до поручителів [PERSON] та [PERSON].

Outcome: dismissed