Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником жилого будинку, що знаходиться по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, який видано приватним нотаріусом Гребіник З.Д. від 02.02.2016 року, реєстр №35, спадкова справа №11/2016. Позивач отримала будинок у спадок після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В будинку також зареєстрований з 1995 року син позивача [PERSON], але з 2003 року не проживає в вказаному будинку, хоча залишається бути в ньому зареєстрованим. [PERSON] мешкає в Росії, де саме позивачу не відомо, там же і працює. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу позивач не чинила, його речей в будинку немає. Позивач просила відповідача добровільно виписатися з будинку, оскільки його реєстрація створює для неї незручності в оформленні субсидії, для призначення якої потрібні дані про доходи всіх осіб, які зареєстровані в будинку, але відповідач так і не виписався. Останній раз позивач бачила [PERSON] в 2010 році, коли він приїздив обмінювати паспорт громадянина України. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Ухвалою суду від 21.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснила, що відповідач є її сином та він не проживає в будинку позивача, виїхав більше 10 років на постійне місце проживання Росії, повертатись не планує, його реєстрація в будинку перешкоджає позивачу в отриманні субсидії. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник З.Д. і зареєстровано в реєстрі за №35 (а.с.8). Відповідач є сином позивача і з 1995 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с.11,15,16,18). Факт не проживання відповідача у будинку [ADDRESS] Сумської області, яка належить позивачу, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.13). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідами позивача, вона проживала у будинку по [ADDRESS] з чоловіком, який помер, на цей час живе сама, відповідача, який є її сином не бачили у м.Тростянці вже близько 20 років, він виїхав до Росії на постійне місце проживання. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач є членом сім'ї позивача, він не проживає у спірному будинку понад 10 років, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по [ADDRESS]. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON]І підлягає задоволенню, з відповідача на користь останньої слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved