Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позов мотивований тим, що з 20.09.2014 року позивачеві на праві власності належить квартира [ADDRESS] та сарай «Ж». [PERSON] є власником квартири №1 у даному будинку. Позивач вважає, що придбавши квартиру №2, до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений даний будинок та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування даного будинку. Разом з тим, рішенням Вінницької міської ради №2608 від 27.11.2009 року земельну ділянку площею 254 кв.м. по вул. Архітектора Артинова, 26-28 в м. Вінниці безоплатно передано [PERSON] Дане рішення позивач вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки житловий будинок №26 по вул. Арх. [PERSON] в м.Вінниці знаходиться на земельній ділянці, зареєстрованій за землекористувачами вказаного будинку на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.02.1956 року № 4/194. Площа земельної ділянки, зареєстрованої за землекористувачами будинку, складає 817 кв.м. Реєстрація земельної ділянки за землекористувачами проводилась на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради від 18.07.1952 року №1383 «Про наслідки перевірки виконання виконкому місцевих рад депутатів трудящих робіт по обміру земель, проведених в містах та робітничих селищах міського типу області» та рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.1952 року №42/1487 «Про впорядкування обміру та обліку, а також використання міських земель та про реєстрацію документів на право користування земельними ділянками». Дані рішення приймались на підставі постанови ради міністрів УССР від 28.06.1952 року та рішення виконкому обласної ради депутатів трудящих від 18.07.1952 року №1383. Згідно зазначених рішень повноваження щодо проведення реєстрації документів на право користування земельними ділянками були надані бюро технічної інвентаризації. Відведення відповідних земельних ділянок в натурі та закріплення відповідних земельних ділянок межовими знаками зазначеними рішеннями не вимагалось. Право на вказану ділянку позивач набула відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, разом з тим, в порушення вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельна ділянка, площею 254 кв.м. на підставі рішення Вінницької міської ради № 2628 від 27.11.2009 року передана [PERSON] без попереднього її вилучення у користувачів. Позивач вважає, що рішення Вінницької міської ради від 27.11.2009 року №2608 в частині безоплатної передачі [PERSON] земельної ділянки суперечить вимогам ст.ст. 116 ч. 6, 124 Земельного кодексу України, ст. 59 ч. 10 «Закону України «Про місцеве самоврядування», тому підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що права [PERSON] порушені, оскільки вона, як власниця квартири [ADDRESS]. [PERSON] в м.Вінниці, позбавлена права користування прибудинковою територією, яка була закріплена за будинком в 1956 році та сараєм «Ж». Представник відповідача - [PERSON] позов не визнала, оскільки будинок, в якому знаходиться квартира позивача, є багатоквартирним, тому до неї не може перейти право користування земельною ділянкою, на який розміщений багатоквартирний будинок, отже, її право не порушене, тому підстав для задоволення позову немає. Представник третіх осіб - ТОВ «ЗЕТ ГРУПП», [PERSON] [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечив щодо заявленого позову. Представник відповідача Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність вказаних осіб. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 20.09.2014 року позивач [PERSON] - [PERSON] є власницею квартири № 2 в будинку № 26 (26-28) по вул. Архітектора Артинова в м. Вінниці (а.с. 12). Власником квартири №1 даного будинку, який є багатоквартирним, є [PERSON] Рішенням Вінницької міської ради №2608 від 27.11.2009 року [PERSON] безоплатно передано земельну ділянку площею 254 кв.м. по вул. Архітектора Артинова, 26-28 в м. Вінниці для будівництва і обслуговуванння житлового будинку, господарських будівель і споруд. В рішенні зазначено, що дана територія знаходиться в охоронній зоні пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, будь-які будівельні роботи повинні бути погоджені з органами охорони культурної спадщини, за рахунок земель територіальної громади міста, за умови компенсації втрат територіальній громаді міста вартості ліквідації окремо розташованої будівлі на вул. Арх.Артинова, 28 затвердженої виконкомом міської ради від 11.06.2009 року № 1328, шляхом укладання інвестиційної угоди з перерахуванням коштів до бюджету міста. Крім того, п. 6.1 рішення зобов`язано створити проїзд загального користування до земельної ділянки, площею 87 кв.м., за умови врахування законних інтересів інших власників або користувачів будинковолодіння № 26 на вул. [PERSON], утримувати в належному стані місця громадського використання за рахунок власних коштів без права забудови та огородження, проведення додаткового озеленення. 17.05.2011 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 804249. ТОВ «ЗЕТ ГРУП» придбало у [PERSON] вказану земельну ділянку, а 17.09.2013 року земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу (а.с. 47-48). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначала, що рішення Вінницької міської ради від 27.11.2009 року № 2608 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 116, ст. 124 ЗК України, тому підлягає скасуванню. Частиною 5 статті 116 ЗК України визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 21.02.1956 року № 4/194 ділянка, площею 817 кв.м. була закріплена за домоволодінням № 22 по вул. Арх. [PERSON] в м. Вінниці (зворот а.с. 7), проте даний будинок є багатоквартирним і ділянка є його прибудинковою територією, і у власності (користуванні) конкретних громадян (власників квартир) чи інших юридичних осіб (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) вона не перебувала, тому підстав для її вилучення (викупу) в порядку ст. 149-151 ЗК України не було. Крім того, дане землекористування було тимчасовим і припинилося внаслідок закінчення строку, на який було надано земельну ділянку згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 36 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), а відповідно до рішення Вінницької міської ради від 04.04.2008 року № 1845 цей багатоквартирний будинок увійшов до переліку комунальної власності. Дані обставини також встановлені судами і зазначені в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2014 року, ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 18.11.2014 року при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Вінницької міської ради з участю третьої особи без самостійних вимог ТОВ «ЗЕТ ГРУП» про скасування рішення (а.с. 67-72), а також ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року (а.с. 78-80), тому в силу ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Відповідно до ст. 214, 215 ЦПК України при ухваленні рішення, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то ким. Суд враховує, що право власності на квартиру № 2 в будинку № 26 (26-28) по вул. [PERSON]. [PERSON] в м. Вінниці, до складу якої також увійшов сарай «Ж» у [PERSON] виникло на підставі договору міни 20.09.2014 року (а.с. 12-13), після того, як [PERSON] набув право власності на земельну ділянку за цією адресою. Разом з тим, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтями 125, 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у [PERSON] не виникло жодних прав на земельну ділянку по вул. Арх.Артинова, 28 в м. Вінниці і рішенням Вінницької міської ради № 2608 від 27.11.2009 року про передачу у власність [PERSON] ділянки, площею 254 кв.м. по вул. Арх.Артинова, 28 в м. Вінниці, не порушені її права, тому рішення скасуванню не підлягає. Згідно витягу з договору про надання правової допомоги від 05.03.2015 року (а.с. 39), ордеру на надання правової допомоги (а.с. 41), квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.04.2015 року (а.с. 95) та акту виконаних робіт від 23.04.2015 року (а.с. 96) [PERSON] поніс витрати на надання правової допомоги в сумі 2679 грн., тому на підставі ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: approved