Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач у січні 2010 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки 3537 грн. 36 коп.. У заяві вказано, що відповідачка з 24 травня по 20 жовтня 2009 року працювала у позивача продавцем магазину і з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. На день проведення інвентаризації 17 жовтня 2009 року було встановлено нестачу товарів на суму позову, причину якої відповідачка пояснити не змогла і у добровільному порядку не покрила. У судовому засіданні представник позивача свій позов підтримує повністю. Відповідачка позов не визнала повністю посилаючись на те, що при прийомі на роботу на дверях магазину не були замінені замки і їй були надані не всі примірники ключів, був відсутній сторож та сигналізація. Вона вважає, що через це у її відсутність до магазину могли проникати сторонні особи, хоча слідів такого проникнення вона не відмічала і з цього приводу до позивача та міліції не зверталась. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідачка, згідно поданої нею заяви, на підставі розпорядження позивача № 2 від 24 травня 2009 року була прийнята на роботу продавцем магазину в с. Гребеники з повною матеріальною відповідальністю з 24 травня 2009 року. За договором з позивачем від 24 травня 2009 року відповідачка взяла на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання та продажу, а п. З цього договору було передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених їй матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації та його відшкодування проводяться відповідно до чинного законодавства. Розпорядженням позивача № 1 від 24 травня 2009 року була створена комісія для проведення інвентаризації цінностей у магазині с. Гребеники, за результатами якої відповідачка прийняла на відповідальне зберігання товари на загальну суму 52086 грн. 35 коп. відповідно до інвентаризаційного опису товарів та порівняльної відомості. Розпорядженням позивача № 6 від 17 жовтня 2009 року була призначена інвентаризація в магазині, де працювала відповідачка, а згідно товарно-грошового звіту відповідачки на цей день залишок товарів у магазині повинен був становити 72439,21 грн.. Відповідно до інвентаризаційного опису товарів, матеріалів, тари, станом на 17 жовтня 2009 року фактична наявність товарів у магазині була на суму 68901,85 грн. і за даними порівняльної відомості від 17 жовтня 2009 року, нестача товарів у відповідачки склала 3537 грн. 36 коп. (72439,21 - 68901.85) і вона відмовилась від надання пояснень про причини нестачі товарів.. Розпорядженням позивача № 7 від 20 жовтня 2009 року відповідачка була звільнена з роботи за ст. 41 п. 2 КЗпП України. За повідомленням Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області, у період з 24 травня по 17 жовтня 2009 року були відсутні звернення та заяви до відділу за фактами проникнення у приміщення магазину с. Гребеники. Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що склались між сторонами, суд виходить з наступних положень Кодексу законів про працю України: працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (ч. 1 ст. 131): працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ст. 130): працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1 ст. 134): письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 135-); робота безпосередньо пов'язана з продажем товарів включена до розділу II Переліку посад і робіт, які замішаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих ним для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24; розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами. на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди (ст. 135-3). Встановлені судом обставини та наведені вище положення законодавства свідчать про те, що внаслідок порушення відповідачкою покладених на неї трудових обовязків позивачу була заподіяна пряма дійсна шкода у вигляді нестачі товарів на суму 3537 грн. 36 коп.. Суд відхиляє заперечення відповідачки щодо мотивів повного невизнання нею позову і вважає, що нестача товарів допущена з її вини, оскільки вона не навела будь-яких обставин та відповідних їм доказів, що стосувалися б незабезпечення позивачем умов повного збереження ввірених їй матеріальних цінностей. З відповідачки підлягають стягненню також понесені позивачем судові витрати та компенсація витрат на правову допомогу в межах встановлених граничних розмірів.

Outcome: approved