Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Уксоцбанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № 198-08Ф від 03.04.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 118980 грн. на придбання автомобілю TOYOTA Auris зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту до 02.04.2015 року. З 31.10.2008 року відсоткову ставку по кредиту збільшено до 19,00% річних. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором за станом на 08.07.2015 року заборгованість за кредитом склала 110447 грн. 46 коп., за процентами за користуванням кредитом 135025 грн. 91 коп., за пенею за несвоєчасне повернення кредиту 41825 грн. 71 коп., за пенею за несвоєчасне повернення відсотків 40776 грн. 69 коп., за розміром інфляційних витрат за кредитом 50597 грн. 39 коп., за розміром інфляційних витрат за відсотками 48628 грн. 17 коп., а всього 427301 грн. 34 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом з понесеними ним судовими витратами у сумі 6409 грн. 51 коп. судового збору. Сторони до суду не зявилися, про час і місце слухання справи сповіщені відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Позивач письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові. Також представником Банку наданий письмовий відзив на заперечення відповідача проти позову, відповідно до якого звертає увагу, що в судовому порядку кредитний договір не було розірвано. Посилання відповідача на постанову Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не може братись до уваги, оскільки п.31 зазначеної постанови містить розяснення про сплив терміну позовної давності у справах про надання споживчого кредиту, до яких укладений між Банком і відповідачем договір не відноситься, так як гроші позичалися на придбання автомобілю (автокредит). Відповідно до умов кредитного договору позичальнику був встановлений графік погашення заборгованості по кредиту, а не строки виконання зобовязань, із кінцевим терміном його виконання. Строки платежів з погашення кредитної заборгованості не є окремими грошовими зобовязаннями перед банком, а є складовою єдиного грошового зобовязання з поверненням суми отриманого кредиту та сплати процентів, строк виконання якого є єдиним і визначений датою 02.04.2015 року, а тому з цієї дати обчислюється строк позовної давності. Оскільки строк позовної давності до основної вимоги є не порушеним, то є не пропущеним такий і до додаткової вимоги. Заходи відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді інфляційних витрат та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Відповідач [PERSON] письмово сповістила суд про розгляд справи у її відсутність, надавши письмові заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач частково визнає позовні вимоги, оскільки більшу частину суми, що складає ціну позову, позивач просить стягнути після спливу позовної давності, яку відповідач просить застосувати при постановленні рішення у даній справі. Посилаючись на пункти договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів, відповідач вказує на те, що за умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватися частинами до 10 числа поточного місяця, а процентів з 1 по 10 число місяця, наступного за звітним, тому початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання нею кожного із цих зобовязань. Оскільки позов подано до суду у листопаді 2015 року, позивач має право просити суд стягнути з неї заборгованість за кредитом, що виникла з листопада 2012 року і яка становить 42480 грн. За всіма попередніми платежами строк позовної давності позивачем пропущений. Щодо відсотків за користування кредитом, то відповідач вважає, що позивач має право на стягнення відсотків, нарахованих на частину кредиту у вказаній сумі. На думку відповідача інфляційні витрати, повинні здійснюватися на суму заборгованості лише за кредитом, а не за відсотками, виходячи із суми заборгованості за кредитом, яку позивач має право просити стягнути із застосуванням позовної давності. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) положеннями ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою у листопаді 2015 року, він мав право на стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту лише за один рік, що передує зверненню з позовом до суду, тобто за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року. Проте в силу приписів ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивач не має права на нарахування (та стягнення) неустойки на основну суму заборгованості, починаючи з 14.04.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що 03.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 198-08Ф, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 118980 грн. 00 коп. на придбання автомобілю Toyota Auris згідно договору купівлі-продажу № 4178 від 16.03.2008 року, укладеним з ТОВ Автогалс, зі сплатою 14 процентів річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02.04.2015 року, що підтверджується копіями вказаного договору, детального розпису сукупної вартості кредиту, договору купівлі-продажу від 16.03.2008 року № 4178, заяви [PERSON] на отримання кредиту від 27.03.2008 року, меморіального ордеру про перерахування на рахунок позивача кредитних коштів від 03.04.2008 року № 04-008, розпорядження про перерахування коштів на рахунок позивача від 03.04.2008 року, розрахунком заборгованості (а.с.5-6, 7-10, 11, 12-14, 15, 16). З 31.10.2008 року відсоткова ставка по кредиту збільшена до 19% річних, що відображено у розрахунку заборгованості (а.с.5.6). Дана обставина відповідачем не заперечується. Відповідно до п.1.1 кредитного договору основна сума заборгованості повинна погашатися позичальником: до 10.05.2008 року в сумі 1452,00 грн., а з 10.06.2008 року по 02.04.2015 року по 1416 грн. щомісячно до 10 числа кожного місяця (а.с.7). Згідно за п.п.2.4.1 кредитного договору сплата процентів здійснюється у період з 1 по 10 число місяця наступного за звітним (а.с.7 зворот). Обумовлені строки та суми повернення відповідачем тіла кредиту та процентів за його користування відображені у Графіку погашення кредиту, який відповідно до п.7.8 кредитного договору є його невідємною частиною. Згідно за п.2.5 кредитного договору погашення заборгованості позичальником здійснюється у наступній черговості: процентна заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за кредитом, пеня за порушення повернення кредиту та сплати процентів, штраф (а.с.7 зворот). Відповідно до п.3.3.9 договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування та можливими штрафними санкціями, передбачених цим договором. Згідно п.1.2 Статуту Банку позивач є правонаступником прав та обовязків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.21-22). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо щомісячного погашення кредиту та сплати процентів утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача за станом на 08.07.2015 року за тілом кредиту склала 110447 грн. 46 коп., за процентами за користування кредитом 135025 грн. 91 коп. (а.с.5-6). Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору, вимоги позивача щодо стягнення цих сум заборгованості є правомірними. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до п.4.1 кредитного договору у разі прострочення строків погашення кредиту, визначених у п.1.1. договору, та строків сплати процентів, визначених у п.2.4 договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення (а.с.8 зворот). Позивачем за період з 07.07.2014 року по 07.07.2015 року нарахована відповідачеві за невиконання останнім зобовязань за договором: пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 41825 грн. 71 коп. та пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 40776 грн. 69 коп., а всього 82602 грн. 40 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем за період з липня 2014 року по червень 2015 року нараховано інфляційні витрати за кредитом у розмірі 50597 грн. 39 коп. та інфляційні витрати за відсотками в розмірі 48628 грн. 17 коп., а всього 99225 грн. 56 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідач у своїх запереченнях проти позову просить застосувати позовну давність. Розглядаючи дане питання, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк дії договору до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 02.04.2015 року (п.1.1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 10 числа кожного місяця для основної заборгованості (п.1.1.2 кредитного договору) і у період з 01 по 10 число місяця, наступного за звітним, для заборгованості за процентами (п.2.4.1 кредитного договору). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів). Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Як зазначено вище, наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно за ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки умовами договору передбачено обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлена самостійна відповідальність за невиконання цього обовязку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів з 01 по 10 число місяця, наступного за звітним, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14. Тому доводи позивача про те, що визначені у договорі строки платежів у погашення кредиторської заборгованості не є окремими грошовими зобовязаннями перед банком, а є складовою єдиного грошового зобовязання з повернення суми отриманого кредиту та сплати процентів, строк виконання якого визначений 02.04.2015 року, а тому з цієї дати повинен обчислюється строк позовної давності, є необґрунтованими і такими, що до уваги судом не беруться. Згідно розрахунку Банку останній платіж з погашення кредиту здійснений відповідачем 11.02.2009 року (а.с.5-6). Позивач через поштове відділення звернувся з даним позовом до суду 11.11.2015 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності (а.с.24). Тому саме з листопада 2012 року позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, яка згідно розрахунку позивача дорівнює 42480 грн. 00 коп. (110447 грн. 46 коп. 67967 грн. 46 коп.) (а.с.5 зворот). Згідно розрахунку Банку останній платіж з погашення нарахованих відсотків за користування кредитом здійснений відповідачем 13.09.2013 року (а.с.5-6). За приписами ч.1 та ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже з урахуванням останнього платежу, яким було перервано перебіг позовної давності, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами з вересня 2010 року, яка згідно розрахунку позивача дорівнює 66114 грн. 40 коп. (135025 грн. 91 коп. 68911,51 грн.) (а.с.5 зворот). З урахування сум визначеної заборгованості за кредитним договором із застосуванням позовної давності та, виходячи з розрахунку позивача (а.с.6), інфляційні витрати за неповернутим кредитом за період з липня 2014 року по червень 2015 року складуть: - липень 2014 року: (97246,69 грн. - 67967,46 грн. = 29279,23 грн. х 100,4 х 100 100) : 100 = 117,12 грн.; - серпень 2014 року: (98617,01 грн. - 67967,46 грн. = 30649,55 грн. х 100,8 х 100 100) : 100 = 245,20 грн.; - вересень 2014 року: (100063,46 грн. - 67967,46 грн. = 32096 грн. х 102,9 х 100 100) : 100 = 930,78 грн.; - жовтень 2014 року: (101403,33 грн. - 67967,46 грн. = 33435,87 грн. х 102,4 х 100 100) : 100 = 802,46 грн.; - листопад 2014 року: (102895,46 грн. - 67967,46 грн. = 34928 грн. х 101,9 х 100 100) : 100 = 663,63 грн.; - грудень 2014 року: (104326,69 грн. - 67967,46 грн. = 36359,23 грн. х 103 х 100 100) : 100 = 1090,78 грн.; - січень 2015 року: (105651,33 грн. - 67967,46 грн. = 37683,87 грн. х 103,1 х 100 100) : 100 = 1168,20 грн.; - лютий 2015 року: (107109,75 грн. - 67967,46 грн. = 39142,29 грн. х 105,3 х 100 100) : 100 = 2074,54 грн.; - березень 2015 року: (108574,69 грн. - 67967,46 грн. = 40607,23 грн. х 110,8 х 100 100) : 100 = 4385,58 грн.; - квітень 2015 року: (110353,06 грн. - 67967,46 грн. = 42385,60 грн. х 114 х 100 100) : 100 = 5933,98 грн.; - травень 2015 року: (110447,46 грн. - 67967,46 грн. = 42480,00 грн. х 102,2 х 100 100) : 100 = 934,56 грн.; - червень 2015 року: (110447,46 грн. - 67967,46 грн. = 42480,00 грн. х 100,4 х 100 100) : 100 = 169,92 грн.; а всього 18516 грн. 75 коп. З урахування сум визначеної заборгованості за кредитним договором із застосуванням позовної давності та, виходячи з розрахунку позивача (а.с.6), інфляційні витрати за неповернутими процентами за період з липня 2014 року по червень 2015 року складуть: - липень 2014 року: (109785,65 грн. - 68911,51 грн. = 40874,14 грн. х 100,4 х 100 100) : 100 = 163,50 грн.; - серпень 2014 року: (109785,65 грн. - 68911,51 грн. = 40874,14 грн. х 100,8 х 100 100) : 100 = 327 грн.; - вересень 2014 року: (103723,31 грн. - 68911,51 грн. = 34811,79 грн. х 102,9 х 100 100) : 100 = 1009,54 грн.; - жовтень 2014 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 102,4 х 100 100) : 100 = 813,10 грн.; - листопад 2014 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 101,9 х 100 100) : 100 = 643,70 грн.; - грудень 2014 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 103 х 100 100) : 100 = 1016,37 грн.; - січень 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 103,1 х 100 100) : 100 = 1050,25 грн.; - лютий 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 105,3 х 100 100) : 100 = 1795,60 грн.; - березень 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 110,8 х 100 100) : 100 = 3658,95 грн.; - квітень 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 114 х 100 100) : 100 = 4743,08 грн.; - травень 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 102,2 х 100 100) : 100 = 745,34 грн.; - червень 2015 року: (102790,64 грн. - 68911,51 грн. = 33879,13 грн. х 100,4 х 100 100) : 100 = 135,52 грн.; а всього 16101 грн. 95 коп. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що інфляційні витрати повинні здійснюватися на суму заборгованості лише за кредитом, а не за відсотками, оскільки така позиція не ґрунтується на законі. Повернення відсотків за користування кредитом є грошовим зобовязанням відповідача, а не санкцією за неналежне виконання зобовязання, тому відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник зобов'язаний відшкодувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача пені за невиконання останньою зобовязань за кредитним договором, суд звертає увагу на наступне. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-УП введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Так, відповідно до ст.2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідач [PERSON] відповідно до інформації Димитровскьгого МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 17.11.2015 року зареєстрована у [INFO], тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р. Згідно розрахунку Банку сума неустойки у вигляді пені нарахована позивачем після 14.04.2014 року, тому не підлягає стягненню. Таким чином, неповерненням кредиту та несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушила зобовязання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з неї на користь позивача підлягають стягненню невиплачена сума кредитної заборгованості та інфляційні витрати з урахування позовної давності та в силу ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2150 грн. 00 коп. судового збору (а.с.1). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 256-258, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial