Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Даніель» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним нікчемного договору, в обґрунтування якого посилався на ту обставину, що між сторонами 16.01.2014 року укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42691, за яким відповідачем розміщено вклад з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року в сумі 192800,00 грн. Однак, зважаючи, що договір укладений ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління банку [PERSON] 16.01.2014 року, проте 16.01.2014 року постановою Правління Національного банку України №14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель»» віднесено до категорії неплатоспроможних, призначено процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку [PERSON], а відтак представник банку не мала повного обсягу цивільної дієздатності на вчинення відповідної дії, та враховуючи, що датою ведення вказаної операції є 16.01.2014 року 19 год. 51 хв., тобто після операційного часу, тому позивач просив визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу, оскільки укладений з порушенням ч.1, ч.3\~ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 16.01.2014 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42691, за яким розміщено вклад з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року в сумі 192800,00 грн. Згідно витягу з програмного засобу Операційний день банку «Б2», сертифікованого Національним банком України щодо операцій за вкладними рахунками здійснених 16 січня 2014 року в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» вбачається, що [PERSON] внесено кошти на вкладний рахунок за договором банківського вкладу №Т-4240 від 16.01.2014 року у розмірі 192800,00 грн. Постановою Правління НБУ № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» від 16.01.2014 року віднесений до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014 розпочата процедура виведення ПАТ «Комерційний банк «Даніель» з ринку з 17.01.2014 року; запроваджена тимчасова адміністрація строком на три місяці з 17.01.2014 по 16.04.2014 року; призначена уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель», яка приступає до виконання обов'язків 17.01.2014 року, відповідно до\~ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дана інформація розміщена на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних 17.01.2014 та оприлюднена у газеті «Голос України» № 13 від 24.01.2014. Постановою Правління НБУ від 15.04.2014 № 217 прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель». 16.04.2014 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 16.04.2014 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Даніель». Оскільки, позивачем 23.04.2015 року подано заяву до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про виплату вкладів та включення його до переліку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованих сум за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач просив визнати недійсним нікчемний правочин. Відповідно до ч.2, ч.3\~ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Відповідно до п.6\~ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальним і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з ч.1,3\~ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції станом на 16.01.2014 року на час виникнення правовідносин)\~з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Як вбачається із матеріалів справи, згідно з наданими доказами, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» призначена 16.01.2014 року, відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014. На підставі цього ж рішення розпочата процедура виведення ПАТ «Комерційний банк «Даніель» з ринку з 17.01.2014 року; запроваджена тимчасова адміністрація строком на три місяці з 17.01.2014 по 16.04.2014 року. Однак, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції на час виникнення правовідносин вбачається, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку з дня призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, однак вимога щодо визнання недійсним нікчемного правочину, не відповідає чинному законодавству з огляду на наступне. Відповідно до ч.2, ч.3\~ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42691 від 16.01.2014 року, укладений між публічним акціонерним товариства комерційний банк «Даніель» та [PERSON] слід визнати недійсним, тому позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial