Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з Відповідача на її суму заборгованості у розмірі 3270,00 грн. а також судові витрати. Мотивуючі заявлені вимоги, Позивач зазначає, що між нею та відповідачкою виникли договірні відносини на підставі Договору № ЮС 0406 від 14.06.2018 року, за умовами якого Продавець [PERSON] зобов`язується надати Покупцеві комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Покупець зобов`язується прийняти цей Комплекс та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Вказує, що згідно специфікації Товару від 14.06.2018 року Відповідачем обрано та замовлено комплекс товару та послуг, що підтверджується підписом останньої. За умовами Договору загальна вартість товару складає 16645,00 грн. (п. 5.1.).Позивач зазначає, що свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконала в повному обсязі, що підтверджується Актом приймання-передачі від 14.06.2018 року. Відповідач комплекс отримала, претензій щодо отриманого комплексу та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. За договором сторони визначили, що Клієнт сплачує перший платіж у розмірі 2500,00 грн., залишок вноситься кожного місяця рівними частинами у розмірі 1415,00 грн. протягом 10 місяців. Покупець повністю розраховується за комплекс не пізніше 14.04.2019 року. Позивач зазначає, що свої зобов`язання перед продавцем відповідач виконала частково, сплативши 10980,00 грн. Станом на 01.12.2019 року сума боргу Відповідача за платежем становить 3270 грн., що мало бути сплачено не пізніше 14.04.2019 року. Наголошено, що незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі. Визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. призначено судове засідання (а.с.17-18). Позивач в судове засідання не з`явився, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того, у випадку неявки відповідача не заперечувала, щодо постановлення по справі заочного рішення суду. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.06.2018 року між сторонами було укладено договір №ЮС 0406, за умовами якого ФОП [PERSON] зобов`язалась надати [PERSON] комплекс товарів та послуг по догляду для шкірою обличчя (надалі Комплекс по догляду), а [PERSON] зобов`язалась прийняти цей комплекс згідно Акту приймання передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну) (п.1.1. Розділу 1 Договору) (а.с.10). Згідно п.1.2. Розділу 1 Договору - під Комплексом по догляду мається на увазі: продаж набору косметики та надання допоміжних супроводжуючих косметологічних послуг. Пунктом 2.2. Розділу 2 Договору, зокрема, визначено, що при передачі Комплексу по догляду, Сторони складають та підписують акт приймання-передачі згідно Переліку №1 (специфікації). Згідно п.5.1. Розділу 5 Договору - загальна вартість Комплексу по догляду за цим Договором складає 16645 грн. Пунктом 5.3. Розділу 5 Договору передбачено, що при оплаті Комплексу по догляду частинами Клієнт в день підписання даного Договору вносить на поточний рахунок або касу ФОП [PERSON] перший платіж в розмірі 2500 грн. не пізніше 14.06.2018 року. Згідно п.5.4. Розділу 5 Договору - залишок вартості Комплексу по догляду в розмірі 14145 грн. [PERSON] сплачує ФОП [PERSON] рівними платежами у сумі 1415 грн. протягом 10 місяців. Згідно Переліку №1 (специфікація) від 14.06.2018 року до Договору №ЮС від 14.06.2018 року, загальна вартість набору косметики складає 16645 грн. Згідно Акту приймання-передачі від 14.06.2020 року до Договору №ЮС від 14.06.2018 року, на виконанням умов Договору ФОП [PERSON] надала [PERSON] , а [PERSON] отримала Комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя. Згідно п. 7 Акту приймання-передачі від 14.06.2020 року, Комплекс по догляду надано належним чином та в повному об`ємі. Згідно товарного чеку №52 від 14.06.2018 року, №143 від 19.07.2018 року; товарного чеку №214 від 27.08.2018 року; товарного чеку №298 від 15.09.2018 року; товарного чеку №364 від 29.10.2018 року; товарного чеку №418 від 02.12.2018 року; товарного чеку №483 від 30.12.2018 року - [PERSON] сплачено на користь ФОП [PERSON] платежі за Комплекс згідно Договору №ЮС 0406 від 14.06.2018 року на загальну суму 10980 грн. (а.с.5-8). Станом на день розгляду справи заборгованість за договором №ЮС 0406 від 14.06.2018 року Відповідачем не сплачена. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст. 11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст.11ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст.525ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, за якими відповідач взяв на себе обов`язок сплатити позивачу суму забезпечувального платежу (завдатку) в подвійному розмірі, у разі порушення умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є розірвання договору та відшкодування збитків. Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, таким наслідком може бути припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, відповідно до якого це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із вимогами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Купівля-продажу майна відноситься до договірних зобов`язань та відповідно регулюється правилами цивільного законодавства. Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору, відповідачем не було сплачено кошти, в строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором №ЮС 0406 від 14.06.2018 року, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачами не спростовано доводи позивача, контрозрахунку не надано, розглядаючи заяву в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №ЮС 0406 від 14.06.2018 року, у заявленому позивачем розмірі, а саме 3270 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved