Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Рантье» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5610,21 грн. та судові витрати. Посилається на те, що 03.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №Л69.188.27905, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5534,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,25% на рік з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 5575,39 грн., в звязку із чим 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ [PERSON]» укладено договір факторингу №31/12-1. Згідно вказаного договору факторингу клієнт відступив факторові з 31.12.2015 року, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Після відступлення права вимоги відповідачем не здійснено жодної сплати в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, в результаті чого він допустив заборгованість в розмірі 5610,21 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить його підпис в розписці про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду відомостей про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Л69.188.27905 (а.с. 20-22, 23). Згідно п.п. 1-5 вказаного договору [PERSON] надає позичальнику кредит на поточні потреби, в сумі 5534,00 грн. а позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно у умовами договору та додатком №1 від 03.03.2014 року до договору, що становить його невідємну частину. Банк надає кредит строком на 40 місяців, датою видачі кредиту є дата списання коштів з рахунку Банку. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25,25 % річних від залишкової суми кредиту (а.с. 20). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 31.12.2015 року між позивачем фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та клієнтом - Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» був укладений договір факторингу №31/12-2 (а.с. 13-18). Згідно умов вказаного договору факторингу клієнт відступає факторові з 31.12.2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває від клієнта з 31.12.2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату. Фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками та одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання ними зобовязань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Права кредитора за кредитними договорами переходять до фактора за виключенням права на здійснення клієнтом договірного списання з рахунку/рахунків боржників, що надане клієнту згідно доручення боржників відповідно до умов кредитних договорів (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умови договору повністю, а саме видав відповідачу кредитні кошти в сумі 5534 грн., що вбачається із меморіального ордеру №TR.1822535.21864.2557 від 17.03.2014 року (а.с. 26). В свою чергу, відповідач не дотримався умов передбачених кредитним договором в результаті чого допустив заборгованість, розмір якої станом на 31.12.2015 року становив 5575, 39 грн., що складається із: основного боргу в розмірі 2227,25 грн.; простроченого боргу в розмірі 2328,51 грн.; прострочених процентів в розмірі 963,06 грн.; строкових процентів в розмірі 56,57 грн., що вбачається із довідки-розрахунку (а.с. 24). В звязку із невиконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором перед позивачем останній допустив заборгованість в розмірі 5610,21 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4555,76 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, що видно із довідки розрахунку від 30.03.2016 року (а.с. 25). На підставі викладеного суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Л69.188.27905 від 03.03.2014 року в сумі 5610,21 грн. доведена та підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved