Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 29 липня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.03.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вказує позивач, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість в сумі 16678 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 4576 грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом; 10831 грн. 53 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 770 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16678 грн. 72 коп. за кредитним договором № б/н від 09.03.2011 року та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві повідомив, що вони не заперечують проти розгляду справи за їхньої відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на розгляд справи 24.10.2016 року повторно не з'явився, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.05.2016 року, який наданий позивачем вбачається, щовідповідачем було порушено умови кредитного договору, [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість, яка складається з наступного: 4576 грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом; 10831 грн. 53 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1270 грн. 42 коп. - заборгованість по штрафам. Отже, загальна заборгованість до стягнення становить 16678 грн. 72 коп. (а.с. 4-5). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості по кредитному договору (яка була станом на 31.12.2015 року), оскільки він узгоджується з наявним кредитним договором (умовами і правилами надання банківських послуг), матеріалами справи і в їх сукупності їм не суперечить. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує умов кредитного договору № б/н від 09.03.2011 року та добровільно не сплачує суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом, тому у є підстави для задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved