Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач - Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулася до суду з вищевказаним позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка - [PERSON] є матір'ю дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка по відношенню до своїх дітей є одинокою матір'ю. 30.11.2017 року до Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшло повідомлення від Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області про те, що 29.11.2017 року о 19:35 год. працівниками патрульної поліції були доставлені діти. Як зазначено у повідомлені, на момент виїду працівників поліції батьки зловживали спиртними напоями, у помешканні було брудно. Батьки були у нетверезому стані, вчинили між собою бійку, на зауваження не реагували, не приділяли ніякої уваги дітям. Родина [PERSON] була взята під соціальний супровід Сумським міським центром для сім'ї, дітей та молоді. Відповідно до поданої інформації Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] та [PERSON], з яким вона проживає в незареєстрованому шлюбі, пройшли курс лікування від алкогольної залежності, запрошувались на комісію з питань захисту прав дитини, де надавалися рекомендації , щодо можливості повернення дітей в родину. Нажаль за весь період перебування дітей на обліку служби у справах дітей Сумської міської ради [PERSON] та [PERSON] не виконували рекомендації, вживали спиртні напої не зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] проходили курс лікування від алкогольної залежності. Відповідачка [PERSON] неодноразово змінювала місце перебування та номер мобільних телефонів, що унеможливлювало, за необхідності, з'ясувати спеціалістам служби у справах дітей можливості повернення дітей матері. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей служба у справах дітей вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просять суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON], аліменти на особистий рахунок дітей, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином та вчасно, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Представник третьої особи - Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судове засідання не з'явився, було надано пояснення про те, що сім'я [PERSON] з 2017 року перебуває на обліку як така що опинилася в складних життєвих обставинах. Жінці надавався весь спектр соціальних послуг: консультації, сприяння в працевлаштуванні, направлення для проходження лікування. Постійно проводився наголос про недопущення зловживання спиртними напоями. Відповідно до рекомендацій відповідачка разом зі своїм співмешканцем [PERSON] поліпшили санітарно-гігієнічні умови проживання, пройшли курс лікування від алкогольної залежності. Але поліпшення тривали недовго, родина знову почала порушувати громадський порядок вести асоціальний спосіб життя, вживати спиртні напої. Внаслідок чого діти були вилучені з сім'ї, перебували в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. Станом на сьогодні контакт з [PERSON] відсутній, її фактичне місце знаходження не відоме. При вирішенні питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачки, виходячи з вимог ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно з яким в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з цим, суд, згідно з вимогами ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.02.2005 року народження та серії [NUMBER] від 02.04.2014 року, виданими виконавчим комітетом Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.7,9) та довідками від 10.02.05 за вих. № 308 (а.с. 8) від 04.03.2014 № 01 (а.с. 10) з яких встановлено, що відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З інформації про сім'ю [PERSON] № 1136 від 17.08.2018 року Комісії з питань захисту прав дитини (а.с.11) встановлено, що родина останньої перебуває під супроводом Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді . За час здійснення роботи з родиною [PERSON] йшла на контакт зі спеціалістом, виконувала план соціального супроводу, пройшла лікування в Сумському обласному наркологічному диспансері , але вже восени 2017 року [PERSON] знову почала вживати спиртні напої, що в подальшому призвело до влаштування малолітніх дітей до державного закладу. [PERSON] постійно змінювала місце фактичного проживання та контактний номер телефону. Неодноразові запрошення [PERSON] в центр, з метою визначення проблемних питань для подальшого їх вирішення , але остання так і не прийшла. Місце її знаходження не відомо. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області № 490/02-36 від 04.10.2018 року (а.с.31) вбачається, що [PERSON] [INFO], уродженка с. Веселинівка Баришівського району Київської області дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 03.07.2003 року . [PERSON] знаходилася на лікуванні в наркологічному відділенні з 29.09.2017 року по 09.10.2017 року, що стверджується довідкою № 737 від 09.10.17 (а.с. 12), їй була надана рекомендація: утримання від вживання алкоголю. З висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння від 10.11.2017 року (а.с. 14) встановлено, що 10.11.2017 о 23 год 20 хв. [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння. З витягу з АРМОР (а.с. 13) встановлено, що 19.11.2017 о 19 год. 08 хв. неповнолітній [PERSON] [INFO] викликав поліцію бо його вітчим [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння б'є матір - [PERSON] Неповнолітній та його матір зачинилися в кімнаті та очікують поліцію. З довідки характеристики ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 04.09.2018 року (а.с.23) встановлено, що за час проживання на адміністративній дільниці по [ADDRESS], [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони та на ґрунті зловживання алкоголю схильна до вчинення адміністративних правопорушень. Крім того, остання притягувалась до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних - слабоалкогольних напоїв в громадських місцях. Службою у справах дітей Сумської міської ради проводилися бесіди з [PERSON], вона надавала пояснення про те, що вона знайшла роботу, має намір займатися вихованням дітей, пояснення від 06.02.2018 (а.с. 18) від 29.03.2018 (а.с. 19). Крім того, в матеріалах справи є інформація щодо відвідування [PERSON] та [PERSON], які перебували у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області з 29.11.2017 року по 12.02.2019 року (а.с. 80-85). Після зарахування дітей до центу [PERSON] повідомив, що є біологічним батьком [PERSON], але документального підтвердження щодо цього в закладі немає. З грудня 2017 року по лютий 2019 року дітей у центрі [PERSON] відвідала 48 раз, [PERSON] відвідав 82 рази, приносили фрукти, солодощі іграшки. Крім того, з 06.06.2018 року по теперішній час [PERSON] знаходиться в Шосткинському протитуберкульозному санаторії. За час перебування на оздоровленні дитини, [PERSON] постійно відвідує її у м. Шостка, привозить солодощі, одяг, взуття, цікавиться станом здоров'я дівчинки. З інформації, наданої Сумським центром соціально-психологічної реабілітації дітей області від 15.02.2019 № 97/04 (а.с.66-68) встановлено, що [PERSON] - вихованець старшої групи центру реабілітації. Навчається у 8 класі. Емоційний фон спокійно-оптимістичний, настрій переважно веселий. Не конфліктний, доброзичливий, користується авторитетом серед однолітків. Трудящий співчутливий. Рівень успішності середній. Дуже любить маму , довго мав надію, що вона покращить свою поведінку. Мати відвідувала [PERSON] та [PERSON] до жовтня 2018 року, після 16.10.2018 [PERSON] відвідувала дітей лише два рази. Вадим та Вікторія важко переносять періоди відсутності матері. [PERSON] є вихованкою молодшої групи закладу. На момент вступу вона проявляла високий рівень соціально-педагогічної занедбаності. Була пригнічена, виявляла тривожність, низьку самооцінку, пасивну поведінку. Постійно потребує підтримки старшого брата [PERSON], має до нього високу емоційну прихильність. На сьогоднішній день в результаті психологічної та педагогічної корекції стан дитини стабілізувався. Рівень тривожності значно знизився. Між братом та сестрою дуже тісний емоційний зв'язок. Дівчинка потребує виховання в повній, люблячій та відповідальній родині, обов'язково разом зі своїм старшим братом [PERSON]. Протоколом № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сумської міської ради від 21.08.2018 року ухвалено, що службі у справах дітей Сумської міської ради необхідно звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських пав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з позовом про визнання батьківства відносно [PERSON], [INFO], що стверджується витягом з протоколу (а.с.25) Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 155 того Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із абз. 2 п. 16 постанови Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи позивача про те, що відповідачка зобов'язана створювати належні умови для нормального фізичного та розумового розвитку дітей, піклуватися про їх добробут. Проте вона належних умов для проживання дітей не створила, не має постійного місця проживання, не піклується про розвиток дітей, що було встановлено в судовому засіданні, свідомо ігнорує всі заходи попередження та впливу, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог. Згідно з вимогами ст. 165 СК України, орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення особи батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимог ст. ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей. Крім того, суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved