Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач, який зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-3), який згодом уточнив (а.с.18-20), та просить постановити рішення яким: - зняти арешт нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який був накладений Болградською районною державною нотаріальною конторою 08 грудня 2005 року; - зобов`язати Болградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 2671930) від 08.12.2005 року, стосовно накладення арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог стверджує, що при зверненні до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. для видачі йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] йому, позивачу стало відомо, що на вказаний житловий будинок нотаріусом накладено арешт на підставі постанови Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 01.11.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 02.12.2019 року о 14:00 годині (а.с.24). Відповідачам запропоновано у строк, визначений ухвалою судді подати письмовий відзив на позовну заяву, та усі наявні у них докази. 08.11.2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог (а.с.18,19-20). Позивач у підготовче засідання не прибув, про час та місце підготовчого розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.39). Представник відповідача Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у підготовче засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, жодних заперечень по суті позовних вимог не навів (а.с.42). Представник Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції Одеської області у підготовче засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, заперечення відсутні (а.с.40). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 02.10.2019 року виданого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Станєвою В.Б., позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку, загальною площею 97,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] (а.с.8) З відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 21.11.2019 року за №3996/01-20 вбачається, що Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області зареєстровано арешт нерухомого майна за реєстровим № 2671930 за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Постанови Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159 (а.с.23). Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою обтяження є постанова Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159 (а.с 25). З дослідженої судом кримінальної справи № 170500052 за обвинуваченням відносно [PERSON] за ст. 185 ч.3 КК України встановлено, що відповідно до довідки міжміського БТІ комунального господарства м. Ізмаїл, на ім`я [PERSON] за даними реєстрації в Ізмаїльському БТІ зареєстрованих домоволодінь в м. Болград - не значиться (а.с.34). Відповідно до форми № 1 [PERSON] , [INFO] проживає з 1979 року в [ADDRESS] (а.с.28). Постановою слідчого Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159 накладено арешт на належне [PERSON] майно, однак перелік майна відсутній (а.с.29). Крім того відповідно до листа слідчого СВ Болградського РВ УМВС України в Одеській області за №28759, слідчий просить державного нотаріуса Болградського районного державного нотаріальної контори Одеської області Станєву В.Б. не виконувати будь які операції щодо майна [PERSON] (а.с.31). Тобто, на теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме домоволодіння [ADDRESS] . Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою обтяження є постанова Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159 (а.с.25). Однак відповідно до листа державного нотаріуса Болградського районного державного нотаріальної контори Одеської області Станєвої В.Б. від 08.12.2005 року за № 497 та витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови слідчого Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за №52/20159 накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , а саме на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.32,33), хоча [PERSON] в зазначеному домоволодіння не проживав, та право власності на це домоволодіння в нього відсутнє. Згідно з ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Приписами положень ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Таким чином, враховуючи, що позивач набув право на нерухоме майно, домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , але на це майно до теперішнього часу накладено заборону відчуження на підставі постанови слідчого Болградського РВ УМВС України в Одеській області від 07.12.2005 року за № 52/20159 та при цьому нотаріусом не було скасовано заборону відчуження, що перешкоджає позивачу реалізувати належним чином своє право власності. Враховуючи те, що Болградської державної нотаріальної контори, на даний час не існує, і державний нотаріус Станєва В.Б. як реєстратор своєчасно не здійснила усі необхідні заходи для зняття заборони відчуження, як наслідок позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved