Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 03.12.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHVG.121207.004, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 20\~600, 00 на термін до 02.12.2016 року з процентною ставкою за користування кредитом 12 % річних, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, щомісячні платежі у встановлений договором строк не вносить, просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 78 337 грн. 42 коп. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, просив зменшити суму в частині вимог щодо стягнення пені та суми штрафу, застосувавши строки позовної даності. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 03.12.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHVG.121207.004, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 20\~600, 00 на термін до 02.12.2016 року з процентною ставкою за користування кредитом 12 % річних (а.с. 20-22). Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися відповідачем щомісячними платежами. Однак, свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 22.11.2016 року складає 78\~337, 42 грн., з яких: поточна заборгованість по кредиту 646, 36 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 18\~480, 46 грн.; поточна заборгованість за процентами 6, 76 грн.; прострочена заборгованість за процентами 11\~979, 44 грн.; прострочена заборгованість за комісією по кредиту 6\~592, 00 грн.; заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором 40\~632, 40 грн.; сума штрафу 476, 17 грн. ( а.с. 6). Відповідно до п. 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день такої прострочки. Згідно п. 6.5 вказаного договору при порушенні позичальником строків за кожним з грошових зобовязань передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи позичальник виплачує банку штраф в розмірі 1 % від суми позову, у звязку з чим було нараховано штраф у сумі 476, 17 грн. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна даність в один рік. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з пені за кредитним договором в розмірі 40 632,40 грн. суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Представник відповідача у судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної даності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що необхідно застосувати строки позовної давності в частині стягнення пені та стягнути пеню у розмірі 25 502,41 грн., виходячи з наступного. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З п. 2.5 розділу 2 Договору кредиту IKCASHVG.121207.004 від 03.12.2013 року вбачається, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами щомісяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. За умовами п. 6.3 Договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та /або комісії банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. В порушення умов договору відповідачем не сплачувались кредитні кошти, ним особисто визнається, що останній платіж мав місце у 04.03.2014 року, що також підтверджується розрахунком вимог банку станом на 22.11.2016 року. З даним позовом до суду позивач звернувся 28.11.2016 року. На момент подачі позовної заяви, згідно даних розрахунку заборгованості станом на 22.11.16, заборгованість відповідача по процентам за користування кредитом склала 11 979,44 грн., заборгованість по комісійним виплатам склала 6 592 грн. Причому, обидві суми заборгованості нараховані Позивачем починаючи 12.04.2014 року. За таких обставин включення Позивачем для обрахування пені за період, що перевищує один рік (2014-2015 роки) не ґрунтується на вимогах закону. Проте, станом на 22.11.15 (з урахуванням строку позовної давності) заборгованість Відповідача по процентам за користування кредитом склала 5933,55 грн., а заборгованість по комісійним виплатам склала 2472 грн. Отже, розмір пені за прострочені проценти та комісію складає 15 129,99 грн. (5933,55 + 2472) х 0,5% х 360 = 15 129,99 грн. Таким, чином вимоги позивача, щодо стягнення пені в розмірі 25 502,41 грн. є такими, що підлягають задоволенню (40 632,40 15 129,99 = 25 502,41 ). В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Частиною 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 3 вересня 2014 року №6-100цс14. Відповідно до ст. 22, ст. 623 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Доказів завдання збитків позивачу суду не надано. Отже, на думку суду, пеня, нарахована на суму прострочених відсотків за користування кредитом підлягає зменшенню до розміру що не перевищує 50% від суми основного боргу, тобто до 20\~000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~378, 00 грн.

Outcome: partial