Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 935 від 10 серпня 2007 року в сумі 29 771 гривень 18 коп. (а.с.2-4). 18 березня 2014 року до Миколаївського районного суду Одеської область надійшла письмова заява від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про збільшення позовних вимог по зазначеній справі з 29 771 гривень 18 коп. до 36 497 гривень 20 коп. (а.с.49-50). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.64). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги не визнав та просить відмовити позивачу у задоволенні позову в зв'язку з простроченим строком давності (а.с.65). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №935 від 10 серпня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») надало Непом`ящій Т.І. у кредит у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% на рік, строком до 9 серпня 2010 року, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.5-7). 10 серпня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки номер 1 та номер 2 згідно яких відповідачі взяли на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту та інших платежів (штраф, пеня) згідно кредитного договору (а.с.9-12). У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконувала. Станом на 29 липня 2014 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 36 497 гривень 20 коп., з них: прострочений основний борг по кредиту 10 415 гривень 41 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 12 740 гривень 16 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 7 024 гривень 24 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 6 317 гривень 39 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.52,53-60). Відповідно до 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредиту №935 від 10 серпня 2007 року в повному об'ємі, тобто в сумі 36 497 гривень 20 коп.. Як встановлено у судовому засіданні остаточний строк повернення кредиту по договору, поручителями по якому є [PERSON] та [PERSON], настав 9 серпня 2010 року (а.с.5-7). Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з п.2.4 договорів поруки №1 та №2 якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, боржник та кредитор зобов'язуються повідомляти Поручителя про прострочення платежу (а.с.9-10,11-12), а згідно п.4.2 зазначених договорів порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №935 від 10 серпня 2007 року не пред'явить вимог до поручителя. Всупереч зазначеним вимогам позивач, при настанні остаточного строку платежу відповідно до Кредитного договору, не повідомив поручителів про прострочення платежів по кредитному договору у відповідності до п.6.1 договорів поруки, а вимоги до поручителів пред'явив не у шестимісячний строк, як передбачено договорами поруки, а у строк понад два роки. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача до поручителів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №935 від 10 серпня 2007 року, задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial