Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач - Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі (далі Університет) звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку в сумі 13\~156, 68 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вказана заборгованість у відповідача утворилася за період проживання часу з вересня 2012 року по 14.02.2015р., була виявлена за результатами проведеної службової перевірки 18.02.2015р., в ході якої було встановлено, що [PERSON] не є працівником Університету, не є студентом, фактично проживає та зареєстрована у кімнаті площею 34, 0 кв.м. разом з дитиною сином [PERSON], 1998 року народження. Від тримання повідомлень про наявну заборгованість відповідач відмовилася, що і стало підставою для звернення Університету до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, письмових заперечень по суті позовних вимог та на спростування обставин, викладених позивачем, не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі є державним вищим навчальним закладом IV рівня акредитації. Згідно пояснень представника позивача, фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. На балансі Університету перебуває будівля студентського гуртожитку, розташована по [ADDRESS]. Наказом від 01.03.2002 р. № 34-к [PERSON] була прийнята на посаду спеціаліста І категорії спортивного центру Університету, наказом від 08.10.2012 р. № 525-к була переведена на посаду провідного фахівця відділу охорони праці Університету, у подальшому, - наказом від 22.12.2014р. № 750-к була звільнена за п. 1) ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З 12.10.2001р. та на час розгляду справи відповідач разом із своїм сином [PERSON], [INFO], проживає у гуртожитку в окремій кімнаті № 525, площею 34 кв. м., де і була зареєстрована у встановленому законом порядку з 12.10.2001 року на період навчання, - до 31.12.2003 року. Відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку службової перевірки за фактами порушень правил внутрішнього розпорядку та порядку проживання в студентському гуртожитку УДУФМТ мешканкою [PERSON] від 18.02.2015р., встановлено, що за період 2000-2003 років, на час поселення в гуртожиток станом на 12.10.2001р., відповідач в Університеті не навчалась і не працювала, рішення про надання житлового приміщення у гуртожитку Відповідачу та її сину [PERSON], ректором Університету та комісією з поселення не приймалися і не затверджувалися, направлення на поселення відповідно до Житлового кодексу України не видавалися. У вказаному висновку зазначено, що всупереч ст. 129 Житлового кодексу Української РСР, п. 7 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 № 1004, п. 1.7 Положення про студентський гуртожиток УДУФМТ, а також п. 1.3 Правил внутрішнього розпорядку в студентському гуртожитку УДУФМТ, затверджених наказом Університету від 07.12.2012 № 1033, службовою перевіркою встановлено безпідставне надання житлового приміщення в студентському гуртожитку [PERSON] та її сину [PERSON] Як пояснила представник позивача, отримати у Дніпровському районному відділі Державної міграційної служби в м. Києві інформацію про реєстрацію місця проживання відповідача та її сина [PERSON] в гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] та отримати копії наданих для реєстрації документів, що підтверджують право на проживання не було можливим у зв'язку з їх відсутністю за строками зберігання. В ході перевірки також було встановлено, що у період з 2004 по 2008 років відповідач працювала за сумісництвом на посаді техніка 1 категорії гуртожитку Університету та виконувала за сумісництвом функції вихователя гуртожитку, згідно з посадовою інструкцією, її завданнями та обов'язками були: ведення діловодства; перевірка поданих для реєстрації документів, паспортів; реєстрація та зняття з реєстраційного обліку студентів, слухачів та аспірантів згідно із встановленим порядком тощо, а картки прописки на відповідача та її сина [PERSON] зникли з кабінету адміністрації гуртожитку, де зберігалася облікова документація. Посилаючись на п. 1.7 Положення про гуртожиток, а також п. 1.4 Правил внутрішнього розпорядку, представник пзивача зазначила, що при поселенні в гуртожиток Університету укладається договір на проживання, а згідно з п. 10.2 Положення про гуртожиток, розмір місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та за надані житлово-комунальні послуги встановлюється керівництвом Університету відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків. Договір про надання в тимчасове користування житлової кімнати в гуртожитку з відповідачем не укладався, нарахування та відображення в обліку Університету плати за проживання відповідача здійснювалось без наявності укладених договорів, а на підставі Таблиці розподілу проживаючих в студентському гуртожитку, яка складалася працівниками гуртожитку. З цих підстав на час проведення перевірки станом на 01.01.2015 р. виявилася заборгованість за проживання в гуртожитку відповідача (як за 1 особу) складала 10 973,58 грн., також, встановлено, що відповідачу не здійснювалось нарахування та не сплачувалася останньою, відповідно, плата за проживання в гуртожитку її сина [PERSON], 1998 рок народження. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, перевіркою наказів ректора Університету з основної діяльності та наказів з особового складу за період 2004-2014 років було встановлено, що рішення про звільнення від оплати за проживання сина відповідача в гуртожитку також не виносилися і не затверджувалися, тому під час проведення службової перевірки відділом бухгалтерського обліку Університету проведено донарахування вартості проживання сина [PERSON] - [PERSON] в гуртожитку за період 2012-2014 років, - з урахуванням строку позовної давності, відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу, на суму 1 180,30 грн. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, Правил користування житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за проживання у гуртожитку здійснений відповідно до наявних в матеріалах справи наказів ректора Університету від 26.08.2013 № 466а «Про внесення змін до Наказу від 06.02.2013р. № 100», від 29.04.2013 № 242а «Про підвищення вартості проживання в гуртожитку, від 06.02.2012 № 100 «Про перегляд оплати за проживання в гуртожитку» та від 14.05.2009 № 286 «Про перегляд оплати за проживання в гуртожитку», якими затверджені розміри плати за проживання у гуртожитку, тому приймається судом до уваги. Відповідно до вказаного розрахунку, заборгованість відповідача по оплаті за проживання в гуртожитку станом 14.02.2015р. становить 13 156,68 грн. Як підтверджується належними доказами, відповідачу було надіслано письмове повідомлення від 18.02.2015р. про наявну заборгованість та необхідність її оплати з доданим розрахунком та повідомленням про те, що у разі неможливості сплатити вищезазначену суму, відповідачці необхідно звернутися до Університету для укладення договору про реструктуризацію. Натомість, актом від 20.02.2015р. підтверджується відмова відповідача від отримання вказаного вище повідомлення. Враховуючи те, що наданими позивачем доказами підтверджений факт заборгованості відповідача по оплаті за проживання в гуртожитку , плата нарахована згідно затверджених наказами ректора Університету розмірів плати за проживання у гуртожитку, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог . Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по справі 243, 60 грн., які належить стягнути з відповідача. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved