Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 липня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1341, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2018. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2019 року, актовий запис №47. Дитина проживає з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2065 від 26.05.2021, Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 123 від 05.02.2020 та Довідкою, виданою Солоницівським селищним головою Андрієм Литвиновим від 21.05.2021. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Ухвалою судді від 14 червня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05 липня 2021 року на 11 годин 30 хвилин. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 14 червня 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 05 липня 2021 року позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 05 липня 2021 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважної причини неявки не надав, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом було встановлено, що 20 липня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1341, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2018. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Дитина проживає з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2065 від 26.05.2021, Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 123 від 05.02.2020 та Довідкою, виданою Солоницівським селищним головою Андрієм Литвиновим від 21.05.2021. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, згідно матеріалів справи нікому іншому аліменти не виплачує, позивач здійснює догляд за дитиною віком до трьох років, ніде не працює. Відповідач не надав суду доказів про те, що він є фізично не здоровий і не може сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оскільки позивач подала позов 08 червня 2021 року, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved