Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до Дзержинського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 584415,76 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року надав відповідачу 1 [PERSON] кредит у розмірі 37531,69 доларів США, але відповідач 1 кредит не повертає та не сплачує відсотки за користування, що призвело до утворення заборгованості за кредитом та відсотками. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме договором поруки № 700002164-П від 13.11.07, укладеним ПАТ «Альфа-Банк» з поручителем відповідачем 2 [PERSON], відповідно до якого відповідач 2 взяла на себе відповідальність за належне виконанням Відповідачем 1 умов зазначеного кредитного договору, отже, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, надав суду письмові заперечення проти позову та письмові докази рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2016 року у справі № 638/13342/15-ц, відповідно до якого зазначений кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року є неукладеним, а, отже, зазначений кредитний договір не може бути підставою для стягнення коштів з нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмові заперечення проти позову та письмові докази рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2014 року у справі № 638/16811/13-ц, відповідно до якого порука за договором поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року визнана такою що є припинена, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» щодо неї. Представник відповідачів в судовому засіданні також проти позову заперечував, надав пояснення, що оскільки рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року є неукладеним, а порука за договором поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року є припиненою, відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 700002164 від 13.11.2007 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по страві, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано кредитний договір № 700002164. Цього ж дня між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано договір поруки № 700002164-П в якості забезпечення виконання відповідачем 1 своїх обов'язків за кредитним договором № 700002164 від 13.11.2007 року. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 року у справі № 638/13342/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» встановлено факт неукладеності кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року. Зазначене рішення набрало законної сили 22.01.2016 року. Таким чином, судом встановлено і є доведеним у цій справі, що кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року є неукладеним, наслідком чого є висновок про відсутність будь-яких договірних зобовязань сторін одна перед одною, в тому числі заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, а отже підставою виникнення правовідносин щодо забезпечення виконання зобов'язань є цивільно-правовий договір, укладений з дотриманням вимог цивільного законодавства. Зважаючи, що кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року є неукладеним, то кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року не може бути підставою для будь-яких забезпечувальних правовідносин, таких як порука, застава тощо. Отже, це є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача також і до відповідача [PERSON] Крім того, судом встановлено, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2014 року у справі № 638/16811/13-ц порука [PERSON] за договором поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року з ЗАТ «Альфа-Банк» визнана такою що є припинена. Зазначене рішення залишено в силі відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 11.09.2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014\~року. Отже, зазначене рішення набрало законної сили 11.09.2014 року. Таким чином, судом встановлено і є доведеним у цій справі факт припинення поруки [PERSON], що була встановлена договором поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача 2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700002164 від 13.11.2007 року на підставі договору поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року. Крім того, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 року було встановлено факт неукладеності кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, рішення суду складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, а отже, саме в мотивувальній частині судового рішення встановлюються обставини і визначені відповідно до них правовідносин. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Також суд наголошує, що має бути застосовано один з найважливіших принципів верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, - принцип юридичної визначеності, який полягає в тому, що рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд застосовує правову позицію, висловлену у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) та від 25.07.2002 року в справі «Совтрансавто-Холдинг проти України» (Заява № 48553/99). Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, з урахуванням того, що кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року є неукладеним, а порука, що встановлена договором поруки № 700002164-П від 13.11.2007 року, є припиненою, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed