Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за № 11125292000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 9700,00 дол.США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13.03.2014 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ-легковий седан; Марка: ВАЗ; Модель: 21104; номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВСУ в Харківській області,13.03.2007 року. Згідно Договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 49000,00 грн. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11125292000 від 13.03.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11125292000 від 13.03.2007 року. На підставі вказаних договорів від 20.04.2012 року та ст.. ст.. 512, 514 ЦК України, ст.. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з відповідачем. У відповідності зі ст. ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Через неналежне виконання умов Договору у Відповідача станом на 11.09.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 52391,38 грн., яка складається: - заборгованості по основній сумі - 31299,07 грн., - заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 7852,25 грн., - нараховані відсотки на дату подачі позову - 5985,91 грн., - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 6315,15 грн., - три проценти річних від простроченої суми - 939,00 грн. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст..ст. 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за № 11125292000. (а.с. 17-25). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 9700,00 дол.США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13.03.2014 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши [PERSON], кредит у розмірі 9700,00 доларів США. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ-легковий седан; Марка: ВАЗ; Модель: 21104; номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВСУ в Харківській області,13.03.2007 року. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11125292000 від 13.03.2007 року. (а.с. 67-70). 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11125292000 від 13.03.2007 року. (а.с.71-73). На підставі вказаних договорів від 20.04.2012 року та ст.. ст.. 512, 514 ЦК України, ст.. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з відповідачем. Через неналежне виконання умов Договору у Відповідача станом на 11.09.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 52391,38 грн., яка складається: - заборгованості по основній сумі - 31299,07 грн., - заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 7852,25 грн., - нараховані відсотки на дату подачі позову - 5985,91 грн., - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 6315,15 грн., - три проценти річних від простроченої суми - 939,00 грн. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст..ст. 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлені строки. Відповідно до п. 9.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №11125292000 звернення стягнення на Предмет застави здійснюється Банком у випадках невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до ст.. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст.. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжував має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст.. 30 вказаного Закону, обтяжував має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язання шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Відповідно до ст.. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом , обтяжував, зобовязанний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та інш. В порядку ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд і може обрати один чи декілька способів захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved