Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Кредитним договором №б/н від 21 листопада 2006 року у розмірі 11 315 грн. 63 коп., та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору №б/н від 21 листопада 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості перед банком становить 11 315 грн. 63 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 4 611 грн. 19 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 352 грн. 22 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 337 грн. 19 коп.; штрафу (фіксована частина) відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору - 500 грн.; штраф (процентна складова) відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору - 515 грн. 03 коп., тому банк був вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Дементьєва О.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволені в повному обсязі у зв'язку зі збігом строку позовної давності. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договором №б/н, згідно якого відповідачу було надано строковий кредит у сумі 2 600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за даним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість в сумі 11 315 грн. 63 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 4 611 грн. 19 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 352 грн. 22 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 337 грн. 19 коп.; штрафу (фіксована частина) відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору - 500 грн.; штраф (процентна складова) відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору - 515 грн. 03 коп. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов Кредитного договору, при непогашенні кредиту в строки, встановлені у Заяві даних Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої суми Кредиту нараховується пеня відповідно цих Умов з дати простроченої заборгованості. Як вбачається із п. 8.6. Умов вищевказаного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. В процесі розгляду справи представник відповідачки [PERSON] заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Так, статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність (тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. А відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі визнання судом поважними причин пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина 5 статті 267 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватись до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з умовами вищевказаного Договору терміни позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в 5 (п'ять) років, в тому числі по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором. Тому суд приходить до висновку, що твердження представника відповідачки [PERSON] щодо пропуску позивачем строку позовної давності є помилковим. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року передбачено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України, про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Згідно умов кредитного договору, сторони домовились про подовжений строк позовної давності з вимог по кредиту: заборгованості за кредитом; заборгованості по процентам за користування кредитом; штрафу в сумі 500 грн. (фіксована складова) та штрафу (процентна складова). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] із заявою про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшення суми пені до суду не зверталася, тому суд немає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк». За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню в повному обсязі, таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 11 315 грн. 63 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved