Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовують тим, що вона та члени її сім'ї на законних підставах зареєстровані та проживають у [ADDRESS]. У визначеному законом порядку ними здійснено реконструкцію займаного житлового приміщення, у наслідок чого їх житлове приміщення стало окремою квартирою. З метою приватизувати житло вони звернулися до органу приватизації, але їм відмовлено в приватизації по причині того, що законодавство не передбачає наявність квартир у гуртожитках і роз'яснено право про вирішення питання у судовому порядку. Просить зобов'язати відповідача вчинити дій щодо передачі їй та членам її сім'ї у власність в порядку приватизації займаного ними житлового приміщення. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача позов заперечила, посилаючись на те, що законом не визначена можливість приватизувати квартиру у гуртожитку, оскільки у гуртожитку не може бути квартир. Пояснила, що позивач зверталася до них з відповідною заявою, але їй було відмовлено у приватизації житла. Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін що з'явилися, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказам наданими сторонами, вважає що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 04.07.1996 року [PERSON] було видано ордер №76 на право заняття з родиною, яка складається з 4 чоловік, житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.12) На підставі розробленого проекту реконструкції, позивачами було проведено реконструкції займаних ними житлових кімнат. 16.01.2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради позивачу було видано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме: двокімнатної квартири № 614-615 загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 22,90 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до Рішення СМР № 3683-МР від 05.11.2014 року та акту прийому передачі від 18.11.2014 року у комунальну власність переадні житлові приміщенні гуртожитку по [ADDRESS]. В тому числі житлове приміщенні № 614-615 загальною площею 36,2 кв.м. та житловою площею 23,2 кв.м. Відповідно до довідки ТОВ «Сервіс-Дім» [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Наймачем є [PERSON], разом з якою зареєстровані члени її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 8 «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача приватизацію квартири. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що позивачам було відмовлено в приватизації квартири, у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках. Відповідно до Закону України «Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло, в тому числі, шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки передбачені п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та іосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну кімнату позивача цей перелік не розповсюджується. Суду не надані жодні докази на підтвердження визнання недійсним ордеру чи незаконності проживання позивачів у спірному житловому приміщенні, зокрема, щодо порушення порядку вселення. Також суду не надані докази на підтвердження наявності визначених законом підстав ля відмови у приватизації позивачами займаного ними житлового приміщення. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачі вселені до кімнат на законних підставах, законність їх проживання у спірному житловому приміщенні ніхто не оспорює, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved