Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Скай Кепітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 15212,51 доларів США та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору з фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк», та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 22160,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 01.10.2013 року (включно) та сплатою процентів за користування кредитом 12,49 % річних. 27.02.2014 року позивач уклав з ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», Договір про відступлення права вимог №2, за умовами якого останній передав ТОВ «Скай Кепітал» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з його позичальниками, у тому числі з відповідачем [PERSON], щодо реального та належного виконання зобовязань за кредитними договорами. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (банк), правонаступником якого у звязку з перейменуванням є ПАТ «Ерсте Банк», та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір з фізичною особою №014/2180/5/22299, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит для придбання автомобіля в розмірі 22160,00 доларів США з оплатою за користування кредитом по процентній ставці 12,49 відсотків річних, [PERSON], у свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 01.10.2013 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.69-70). 31.08.2009 року та 21.01.2010 року між ВАТ «Ерсте Банк» (банк), правонаступником якого у звязку з перейменуванням є ПАТ «Ерсте Банк», та [PERSON] (позичальник) було укладено додаткові угоди №1 та №2 відповідно до кредитногодоговоруз фізичною особою №014/2180/5/22299, згідно яких було змінено графік погашення кредиту (а.с.58-60, 62). Відповідно до п.1.3 кредитногодоговоруз фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року повернення кредиту та сплати відсотків за користуванням кредиту здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів відповідно до графіку платежів. На підставі п.5.2 кредитногодоговоруз фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, сплату ануїтетних платежів згідно з графіком платежів. Згідно п.9.1 кредитногодоговоруз фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року за порушення строків повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, що передбачені договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 0,1% від суми наданого кредиту за кожний факт порушення строків повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів. Відповідно до Договору про відступлення права вимог №2 від 27.02.2014 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» (первісний кредитов), який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «Скай Кепітал» (новий кредитор), в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Фідобанк» передав (відступив) ТОВ «Скай Кепітал» свої права вимоги до боржників за кредитним договором та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення договору, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора та сплатив ПАТ «Фідобанк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором (а.с.42-46). Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст.517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи (а.с.42-46, 47, 48, 51-54), ТОВ «Скай Кепітал» є правонаступником ПАТ «Фідобанк», який у свою чергу є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» (ВАТ «Ерсте Банк»), у відносинах за спірним кредитним договором, надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобовязанні. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору з фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року належним чином не виконав, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплатив. Станом на 11.03.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором з фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року в розмірі 15212,51 доларів США, що становить заборгованість за несплаченою частиною кредиту по договору (а.с.6, 7-34). Позивач звертався до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору з фізичною особою №014/2180/5/22299 від 01.09.2008 року ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. У звязку з невиконанням позичальником вимог кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання зобовязань по кредитному договору, які останній ігнорує. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved