Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачеві на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 травня 2002 року року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, будучи зареєстрованою в даному будинку, фактично там не проживає понад три роки. Фактично проживає в Російській Федерації. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачкою він спільно проживав з 2010 року в будинку, який належить йому на праві власності по [ADDRESS] . У 2016 році вона залишила місце свого постійного проживання та виїхала до Російської Федерації. Деякий час він міг спілкуватися з нею через мережу-інтернет та йому відомо, що вона одружилась і мешкає в Російській Федерації. Речі, які [PERSON] залишала в його будинку, забрала її донька, яка мешкає в [ADDRESS] . Вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву з проханням слухати справу в її відсутність, позов визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - територіальної громади в особі Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області - у судове засідання не з`явився, але до суду надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність, проти позову не заперечує. \~\~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~\~ Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого. \~ \~ \~ \~ У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що відповідно\~до договору\~купівлі-продажу\~ жилого\~будинку від\~23\~травня 2002\~року власником\~будинку з\~надвірними будівлями\~в [ADDRESS] \~є [PERSON] (а.с.8). Даний договір купівлі-продажу зареєстрований за власником [PERSON] за реєстраційним номером 2644160, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9). Згідно довідки, виданої виконкомом Великописарівською селищною радою Великописарівського району Сумської області за №697 від 14 березня 2019 року, [PERSON] , 1978 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.11). Свідок [PERSON] під час підготовчого судового засідання, пояснила, що вона разом з [PERSON] працювали разом продавцями магазину. Понад три роки тому вона залишила ключі від магазину, викликала таксі та виїхала за межі України до РФ, де проживає по даний час та одружилась. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює разом з позивачем по справі. Неодноразово бував у його вдома, добре знав [PERSON] , яка співмешкала з [PERSON] \~Понад три\~роки вона\~залишила позивача\~та виїхала\~до РФ,\~де одружилась,\~про що\~йому відомо\~по переписці\~з нею\~в мережі-інтернет. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Дане правило визначено у ст. 150 ЖК України. Відповідно до ст. 156 ч. 1 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З матеріалів справи слідує, що відповідачка не є членом сім`ї позивача. Згідно п. 34 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року - право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (членів його сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям його з реєстрації. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved