Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач як опікун малолітньої [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] , помер батько його підопічної [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , купленого в період шлюбу. Підопічна позивача є єдиним спадкоємцем за законом після батька на належну йому 1/2 частину зазначено вище спадкового житлового будинку, яка належала її батькові в спільному майні подружжя, але право власності на яку не було оформлено ним за життя. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на згадану частку, і як наслідок, неможливості отримання підопічною позивача - малолітньою [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, останній як її опікун, звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечують. Третя особа в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомили. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 148/2019, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач згідно розпорядження в.о. голови адміністрації від 12.02.2018 №46 є опікуном над дитиною сиротою [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно\~ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із\~ст. 67 ЦК України\~опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Крім того, опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо (ст.72 ЦК України). Відповідно до ч.1 та ч. 4\~ст. 249 СК України\~опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються\~Цивільним кодексом України. Отже, позивач, як опікун та законний представник малолітньої дитини має право на звернення до суду із позовом щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. [PERSON] народилася [INFO] у м.Тараща Київської області. Відповідно до свідоцтва про її народження серія [NUMBER] , виданого Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьками записані: [PERSON] батько, [PERSON] мати (а.с.9). У період шлюбу, а саме [INFO] , матір`ю малолітньої дитини [PERSON] було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який у відповідності з вимогами СК України став належати батькам дитини, як подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частині (а.с.16). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , а батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Розпорядженням Таращанської районної державної адміністрації від 02.02.2018 року № 34 Про надання статусу дитини-сироти [PERSON] , [INFO] дитині надано юридичний статус (а.с. 13-15). Малолітній [PERSON] \~18.09.2019\~та її\~брату [PERSON] \~03.09.2019,\~як спадкоємцям\~за законом\~після матері\~-\~ [PERSON] ,\~приватним нотаріусом\~Таращанського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~були видані\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~1/2\~частки у\~праві власності\~на житловий\~будинок,\~1968\~року побудови, за адресою: [ADDRESS] . Так, кожен з них успадкував по 1/4 частці вказаного будинку. Крім того, малолітня [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом і після батька [PERSON] , а саме іншої 1/2 частки вказаного вище спадкового будинку, яка належала йому в спільному майні подружжя та яка не була ним виділена та оформлена в належному порядку. 01.10.2019 позивач, як опікун малолітньої [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса\~Таращанського районного\~нотаріального округу\~Київської області Федкевич Н.М. із заявою про видачу на ім`я його підопічної - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона як малолітня дитина спадкодавця спадщину фактично прийняла (а.с.23). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок на ім`я малолітньої дитини-сироти [PERSON] , [INFO] , позивачу було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2019, в зв`язку, з тим, що померлий [PERSON] за життя не отримав право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя, хоча заяву про виділення належної йому 1/2 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] подавав, але Свідоцтво на майно не отримував і право не реєстрував(а.с.22). Через неможливість оформити спадкові права своєї підопічної як спадкоємця за законом після померлого батька та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду з даним позовом. Зважаючи на те, що батьки малолітньої дитини перебували у зареєстрованому шлюбу з 25.10.2003 по 23.07.2013, а вказаний вище спадковий житловий будинок було придбано [PERSON] 09.04.2013, тобто під час їх шлюбу, тому він у відповідності з вимогами ст.ст. 60, 70 СК України, став належати їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частині кожному. Відтак, малолітня [PERSON] має право, як спадкоємець за законом на його 1/2 частину, як на частку батька в спільному майні подружжя. (а.с.16, 51). Крім того,\~ч.2\~ст.372\~ЦК України\~передбачено,\~що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За даними технічного паспорта\~на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] до житлового будинку 1968 року побудови відносяться наступні господарські будівлі та споруди: житловий будинок, погріб з шийкою, прибудова, сарай, ганок, ворота з хвірткою, огорожа. Загальна площа приміщень будинку становить 69,3 кв.м., житлова площа 45,2 кв.м. Інвентаризаційна вартість\~будинку становить\~71152\~гривень (а.с.27-29). Відповідно до ч. 1\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~4-5\~ст.1268\~ЦК України\~спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~її не\~прийняти. \~Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі\~статтею 68 Закону України «Про нотаріат»\~та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~№ 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1226 ЦК України\~ частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, беручи до уваги право представлення інтересів малолітньої дитини її опікуном, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved