Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач, уточнивши в порядку ст.31 ЦПК України, свої позовні вимоги просить суд припинити обтяження - заборону на відчуження нерухомого майна житлового будинку по [ADDRESS], внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - 02 червня 2005 року за реєстраційним номером обтяження 2037862. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 33\\50 часток вказаного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину. Про вказану заборону позивач дізнався з витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно, після чого звернувся до суду. Звернення позивача у позасудовому порядку з метою припинення вказаного обтяження були безрезультатними. Наявність заборони обмежує право позивача у користуванні та розпорядженні вказаним майном, що стало причиною його звернення до суду. Позивач, представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі. Заперечень проти позовних вимог суду не надано. Дослідивши матеріали справи та надані суду позивачем докази, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься і в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є відомості про обтяження, а саме про заборону (архівний запис) відчуження житлового будинку [ADDRESS], яке зареєстровано 02 червня 2005 року за реєстраційним номером обтяження 2037862 реєстратором: Василівською державною нотаріальною конторою, при цьому підстава обтяження не вказана, а власником цього будинку зазначено [PERSON]. Вказане підтверджено Інформацією з вказаних реєстрів (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є відомості про здійснення державної реєстрації 30 січня 2014 року державним реєстратором - державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 102, виданого в той же день тією ж нотаріальною конторою - права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 33\\50 за [PERSON] - позивачем у цій справі на вказаний вище будинок (а.с.4). Копія свідоцтва про право на спадщину від 30 січня 2014 року є у справі (а.с.16). зі змісту свідоцтва вбачається, що позивач успадкував вказане нерухоме майно за заповітом спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO]. Спадкодавець [PERSON] був власником 33\\50 частин вказаного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 24 червня 1976 року виконкомом Василівської міської ради на підставі рішення виконкому №146 від 08 червня 1976 року замість договору купівлі-продажу від 24 грудня 1954 року, копія якого є у справі (а.с.17). Вказане також підтверджено довідкою Мелітопольского МБТІ від 24 червня 197 року (а.с.15), довідкою РКП «Василівське БТІ» від 04 липня 2013 року (а.с.18). З домової книги , копія якої є у справі (а.с.19-27), встановлено, що першим власником будинку був [PERSON], 1926 року народження, з 1954 року, у будинку були зареєстровані та проживали члени його сім`ї: дружина [PERSON], 1924 року народження, та діти: [PERSON] та [PERSON] - позивач у цій справі. Інші особи в будинку ніколи не були зареєстровані. Здійснення реєстрації обтяження, яке оскаржуються позивачем, було проведено, відповідно до діючого станом на 02 червня 2005 року Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 09 червня 1999 року №31/5 (у редакції наказу від 18 серпня 2004 р. N 85/5). На теперішній час це Положення втратило чинність. Проте з відомостей про вказане обтяження видно, що воно не містить передбачених вказаним Положенням обов'язкових реквізитів, а саме не вказано підстави такого обтяження. Крім того, у справі відсутні будь-які відомості про наявність права власності на вказаний будинок у частці, що належить позивачу, за [PERSON] Таким чином, при здійсненні реєстрації зазначеного обтяження явно вбачається помилка. Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі змінами в редакції від 26 листопада 2015 року. Відповідно до ст.3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Ст.4 Закону визначає, що державній реєстрації прав підлягає, в тому числі - заборона відчуження …нерухомого майна… Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно… та їх обтяжень, передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до вказаного закону та нормативно-правових актів, з метою захисту порушеного права позивача оспорювань ним обтяження має бути припиненим, оскільки воно обмежує його права. На підставі викладеного,

Outcome: approved