Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач у червні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області та просив постановити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням - будинком « [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 грудня 2006 року державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакізою І.В., на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS], право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 22.01.2007 року. На прохання сина, він дав дозвіл на реєстрацію у належному йому будинку [PERSON], оскільки вони із сином мали намір укласти шлюб, з якою 23.04.2009 року було укладено договір найму житлового приміщення, та її доньці [PERSON] 28.04.2009 року відповідачі були зареєстровані у будинку. Однак відносини між сином та [PERSON] не склалися, жодного дня вона із своєю донькою у будинку не проживала. По теперішній час відповідачі не підтримують з ними ніяких стосунків, не спілкуються, житлом не цікавляться, не мають потреби в ньому, не несуть ніяких витрат по його утриманню, не сплачують комунальні платежі, у зв'язку з чим йому доводиться мати витрати по оплаті за відповідачів, хоча він не маю достатнього доходу, особистих речей відповідачів у квартирі не має. Ніяких перешкод в користуванні житловою площею у них не було, зі скаргами про порушене право не зверталися. Таким чином, відповідачі за даною адресою зареєстровані, однак фактично не проживають, тому він звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач з'явився, однак надав суду заяву із проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, зроблено повідомлення про слухання справи у засобах масової інформації, а саме газети «Слобідський край», субота №79-80 (22043-22044), 05 липня 2014 року аркуш 11 (а. с. 31), причина неявки суду невідома. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі у справі належним чином повідомлені про день та час слухання справи і від них не надійшло повідомлення про причини неявки, та в матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності не з'явившихся відповідачів. У зв'язку з цим суд згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224,225 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 грудня 2006 року державним нотраіусом П'ятої Харківської державної нотраільної контори Лакізою І.В., на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 22.01.2007 року (а.с. 12-14). На прохання сина, [PERSON] дав дозвіл на реєстрацію у належному йому будинку [PERSON] та її доньці [PERSON], оскільки вони із сином мали намір укласти шлюб. 23.04.2009 року було укладено договір найму житлового приміщення. 28.04.2009 року відповідачі були зареєстровані у будинку, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] (а.с. 15-18). Однак відносини між сином та [PERSON] не склалися, жодного дня вона із своєю донькою у будинку не проживала. По теперішній час відповідачі не підтримують з ними ніяких стосунків, не спілкуються, житлом не цікавляться, не мають потреби в ньому, не несуть ніяких витрат по його утриманню, не сплачують комунальні платежі, у зв'язку з чим позивачу доводиться мати витрати по оплаті за відповідачів, хоча він не маю достатнього доходу, особистих речей відповідачів у квартирі не має. Ніяких перешкод в користуванні житловою площею у них не було, зі скаргами про порушене право не зверталися. Факт відсутності відповідача за даною адресою підтверджується актом №119 Комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова ділянка №15 від 12 червня 2014 року, із якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за даною адресою [ADDRESS] зареєстровані, однак з березня 2013 року не проживають (а.с. 7). Таким чином, відповідачі за даною адресою зареєстровані, однак фактично не проживають. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦКУкраїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням. Остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації за адресою спірного будинку. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку згідно ст. 72 ЖК України. Поважних причин відсутністі відповідачів на спірній житлової площі, судом не встановлено, а тому у суда є всі підстави для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладенного та

Outcome: approved