Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач, уточнивши свої вимоги, мотивує їх тим, що з 01.10.2013 р. по 30.10.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, однак в день звільнення не отримав від відповідача належних до виплати сум по заробітній платі 8\~979 гривень 61 коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10 376 гривень 30 коп., тобто по день винесення судового рішення. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, уточнивши їх в частині стягнення середнього заробітку на день розгляду справи судом. Представник відповідача не зявився, до суду від нього надійшла письмова заява про часткове визнання позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості з виплати заробітної плати , та про розгляд справи у його відсутність. Вказує також, що затримка з виплати заробітної плати відбулася не з вини відповідача, оскільки в межах виконавчих проваджень, де КП «Сумижитло» СМР є боржником, було накладено арешт на його рахунки. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач з 01.10.2013 р. по 30.10.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки. (а.с.7). В день звільнення позивач не отримав від відповідача усі належні до виплати суми по заробітній платі, та остаточний розрахунок з ним не проведений, сума заборгованості, згідно з довідкою від 09.12.2015 року № 1526/15.01-05 складає 8\~979 грн. 61 коп., що підтверджується самим відповідачем та вбачається з наданого суду відгуку, тобто ці обставини визнаються відповідачем, і не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Таким чином, виходячи з наведеного, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 8\~979 грн. 61 коп. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, підлягає стягненню середня заробітна плата за весь період затримки розрахунку при звільнені, тобто з 30.10.2015 р. по 19.01.2016 р. (55 робочих днів), тобто по день розгляду судом даної справи. Відповідно до „Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, середньоденна заробітна плата позивача складає: 7923,82 грн. (нарахована оплата праці за 2 останніх місяці)/42 календарних днів = 188 грн. 66 коп. Суд не може взяти до уваги викладені в письмовому відгуку доводи представника відповідача по те, що затримка розрахунку при звільненні позивача відбулася не з вини підприємства, а у звязку з накладенням арешту на рахунки відповідача. При цьому суд виходить з того, що арешт на всі рахунки боржника в межах зведеного виконавчого провадження був накладений згідно з постановою державного виконавця лише 03.12.2015 року, в той час як позивач звільнився з підприємства 30.10.2015 року (а.с.14-15). Таким чином, виходячи із розміру заявлених позовних вимог, в межах яких суд розглядає справу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10 376 гривень 30 коп., а також а заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 8\~979 гривень 61 коп., а всього 19\~355 гривень 91 коп., без утримання з цих сум прибуткового податку й інших обовязкових платежів. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, а саме: судовий збір на користь держави.

Outcome: approved