Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області у якому прохає зняти арешт з автомобіля марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕГ Ковельським МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 31 жовтня 2006 року та виключити його з акту опису й арешту майна від 07.05.2014 року, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: 01 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07/87-САФ03.16-2. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальникові [PERSON] у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти - для оплати придбаного ним автомобіля марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, в сумі 107620 грн. 55 коп. зі сплатою 13,5 відсотків річних з погашенням суми заборгованості згідно графіку погашення кредиту, визначеного п.1.1.1. Кредитного договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01 жовтня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 01 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу №074/64-ЗАФ03.16-2, за умовами якого предметом застави є автомобіль марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕГ Ковельським МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 31 жовтня 2006 року, заставна вартість автомобіля склала 119344,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, на день укладення договору, становило 23632,48 доларів США. Договір застави посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за №5884. 07 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Веремчук Л.С. у ході примусового виконання виконавчих листів про солідарне стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» та Ковельської районної державної адміністрації було описане та арештоване заставне рухоме майно, а саме автомобіль марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Арешт заставного майна у повному обсязі унеможливлює реалізацію позивачем своїх законних прав як заставодержателя, оскільки може призвести в подальшому до примусової реалізації заставленого майна для задоволення вимог інших кредиторів, які не є заставодержателями цього майна. З посиланням на норми ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1,17,18,19 Закону України «Про заставу», ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 589,590,592 ЦК України, позивач прохає задовольнити позов. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідача, Веремчук Людмила Сергіївна, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вважає позов підставним і таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім цього пояснила, що на час розгляду позовної заяви у [PERSON], автомобіль якого марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску перебуває у заставі позивача у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №07/87-САФ03.16-2, продовжують існувати боргові зобов'язання за вказаним кредитним договором. Зокрема розмір боргу за договором кредиту №07/87-САФ03.16-2 становить 1774,9 Дол.США. Крім цього пояснила, що державним виконавцем у ході примусового виконання виконавчих листів про солідарне стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» та Ковельської районної державної адміністрації було описане та арештоване усе рухоме та нерухоме майно [PERSON], у тому числі нерухоме майно, яке перебуває під іпотекою - земельна ділянка площею 40368 кв.м., розташована по [ADDRESS] та розташовані на ній приміщення, іпотекодержателем якого є стягувач по ВП №40644182 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-998/2010 ПАТ «Фольксабнк». Вартість зазначеного нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, становить понад 4000000 грн., що значно перевищує розмір боргу по зведеному виконавчому провадженню №40644182, стягувачами у якому є ПАТ «Фольксбанк» та Ковельська районна державна адміністрація. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Ковельської районної державної адміністрації, [PERSON] в судовому засіданні не висловила своєї позиції стосовно заявленого позову. Заслухавши пояснення представників третіх осіб та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач мотивував свої вимоги тим, що накладеним арештами на майно [PERSON], а саме на автомобіль марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, порушуються його права як заставодержателя майна, переданого у забезпечення виконання кредитного договору №07/87-САФ03.16-2, укладеного 01 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON]. Кредитним договором №074/87-САФ03.16-2 від 01 листопада 2006 року, копія якого міститься у матеріалах цивільної справи, доводиться та обставина, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07/87-САФ03.16-2 відповідно до умов якого банк надав позичальникові [PERSON] у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти - для оплати придбаного автомобіля марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, в сумі 107620 грн. 55 коп. зі сплатою 13,5 відсотків річних з погашенням суми заборгованості згідно графіку погашення кредиту, визначеного п.1.1.1. Кредитного договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01 жовтня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 01 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу №074/64-ЗАФ03.16-2, за умовами якого предметом застави є автомобіль марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕГ Ковельським МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 31 жовтня 2006 року, заставна вартість автомобіля склала 119344,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, на день укладення договору, становило 23632,48 доларів США. Договір застави посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за №5884. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст.1 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави заставоутримувач має переважне право на заставлене майно перед іншими кредиторами. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. У ході розгляду даної справи встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції перебувають виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором №KF53264 від 24 жовтня 2008 року у розмірі 2401081,50 грн. (два мільйони чотириста одна тисяча вісімдесят одна грн.. 50 коп.). та стягнення з [PERSON] на користь Ковельської районної державної адміністрації коштів в сумі 309172,50 грн., що об'єднані у зведене виконавче провадження №40644182, у ході виконання яких було накладено арешт на все майно боржників, у тому числі на автомобіль, що перебуває у заставі позивача ПАТ «Укрсобанк». Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.06.2014 року № 44556463 та Актом опису й арешту майна від 07 травня 2014 року у ВП 40644182. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ст.3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Відтак, при вирішенні позову слід врахувати розмір боргових зобов'язань заставодавця перед заставодержателем, вартість заставного майна, розмір боргових зобов'язань власника заставного майна. У ході розгляду справи встановлено, що загальна сума боргу [PERSON] перед ПАТ «Фольксбанк» та Ковельською районною державною адміністрацію становить 2710254 грн. Згідно договору застави №074/64-ЗАФ03.16-2, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та третьою особою [PERSON] на забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 01 листопада 2006 року №074/64-ЗАФ03.16-2, вартість предмету застави - автомобіля марки «OPEL», модель «VECTRA», 2006 року випуску становила 23 632,48 доларів США. Кінцевим терміном погашення заборгованості, за забезпеченим заставою кредитним договором, є 01 жовтня 2012 року. Розмір кредиту, що підлягав поверненню, на час укладення договору становив 21311 доларів США. Розмір загальної заборгованості за забезпеченим заставою кредитним договором №074/64-ЗАФ03.16-2 від 01 листопада 2006 року на 01 липня 2014 року становить 1774,9 доларів США. Вказана сума є значно меншою за вартість заставного майна. Крім цього, суд бере до уваги ту обставину, що стягувач Ковельська районна державна адміністрація не є ні заставодержателем, ні іпотекодержателем майна, на яке вказує представник [PERSON] [PERSON], а саме майна, яке перебуває під іпотекою - земельної ділянки площею 40368 кв.м., розташованої по [ADDRESS] та розташованих на ній приміщень, іпотекодержателем яких є стягувач ПАТ «Фольксбанк» . Також у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як видно із змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звернулось з позовом про звільнення майна з-під арешту до відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, однак при цьому не пред'явив вимоги до боржника та осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений даною статтею, або у інший спосіб, що встановлений договором або законом. З огляду на ст. 11 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та враховуючи, що закон чітко визначає можливий спосіб захисту порушеного права, який не дотримано позивачем, у позові слід відмовити повністю. На підставі ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК, ст. 1,20 Закону України «Про заставу», ст. 52,59 «Про виконавче провадження», ст. 3,16, 589 ЦК України -

Outcome: dismissed