Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 64943,28 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 жовтня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язана за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 64943,28 гривень, яка складається з наступного: 7800,19 гривень - заборгованість за кредитом; 50574,36 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 3068,73 гривень - штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позові та у письмових поясненнях, надісланих іншим представником позивача на адресу суду 24 липня 2017 року (а.с. 113-120), відповідно до яких зазначено, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. 12 жовтня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, з якої вбачається, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується підписом в заяві про приєднання. Таким чином, анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають договір про надання банківських послуг. На виконання умов договору відповідачу була видана кредитна карта № [NUMBER], активне користування якою, періодичні погашення заборгованості за даним кредитним договором підтверджує, що відповідач знала про наявність заборгованості, що утворилася, усвідомлювала характер і наслідки невиконання договірних зобов'язань. Відповідачем не надано жодного доказу на спростування заборгованості за договором чи її розміру, не наведено власного розрахунку, а тому твердження щодо невірності розрахунку ґрунтуються на припущеннях. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти, розраховувалася в магазинах через термінали та частково сплачувала заборгованість за договором. Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30% на рік, далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Повідомлення відповідачу про підвищення процентної ставки було направлено 15 березня 2015 року та 15 серпня 2014 року та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило. Що стосується нарахування пені та штрафів, то представником позивача зазначено, що на момент звернення із даним позовом до суду у банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживала відповідач, При цьому на сьогоднішній день відповідач до банку з метою списання штрафних санкцій не зверталась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення в частині стягнення заборгованості за процентами, пені та штрафу, вважаючи, що вони не підлягають нарахування та стягненню у відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. При цьому відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитом у сумі 7800,19 грн. Разом з тим відповідач також підтримала і заперечення, подані нею 04 липня 2017 року в письмовому вигляді, в яких вона зазначила, що позов не визнає в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. Так, відповідач вважає, що неодноразові збільшення позивачем в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом, а саме 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року є неправомірними і не можуть створювати жодних правових наслідків. Крім того, відповідач вважає, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували надання їй грошових коштів, оскільки наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом того, що вона отримала кредит, враховуючи також те, що відповідач не пам'ятає та не може підтвердити, що вона дійсно отримувала вказані кошти, оскільки з того моменту минуло багато часу та, враховуючи стрес та хвилювання, завдані активними бойовими діями у м. Сіверську та поблизу м. Сіверська під час проведення АТО, які відбувались у 2014 році, вона не може підтвердити отримання коштів від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». При цьому в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи відносно видачі відповідачу кредиту, тому вона вважає, що не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є правильними. Крім того, наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою не містять підпису відповідача, що свідчить про те, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено споживчий договір кредиту № б/н від 12 жовтня 2010 року, шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими позивачем умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір. Споживчий строковий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки (а.с. 6-31). Згідно копії статуту у новій редакції ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с. 36). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КБ «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (а.с. 35 зворот). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 35). З копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) від 27 грудня 2016 року вбачається, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою, його керівником є [PERSON], та видами діяльності за КВЕД-2010 є: 64.19 Інші види грошового посередництва, 64.92 Інші види кредитування, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с. 34). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12 жовтня 2010 року вбачається, що станом на 31 січня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 64943,28 гривень, яка складається з наступного: 7800,19 гривень - заборгованість за кредитом; 50574,36 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією - 3000,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 3068,73 гривень - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. З дослідженої в судовому засіданні виписки по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] вбачається, що відповідач активно користувалась вказаною кредитною карткою, знімала та клала на неї грошові кошти, при цьому останній платіж по карті нею було здійснено 22 травня 2014 року (а.с. 107-112, 211-214), що спростовує доводи відповідача, що вона не отримувала кредит. Доводи відповідача про те, що вона не укладала з відповідачем жодних кредитних договорів також спростовується і анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана відповідачем, що остання підтвердила в судовому засіданні. Також суд враховує, що з наданих представником позивача виписок з архіву смс-інформування про збільшення процентної ставки вбачається, що 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року на телефон відповідача, зазначений у анкеті-заяві, а саме [NUMBER] були відправлені повідомлення про збільшення процентної ставки до 2,9% на місяць та до 3,6% на місяць відповідно (зворот а.с. 214, а.с. 210). Судом при розгляді справи були створені всі необхідні умови для повного та всебічного розгляду справи, проте, відповідач не скористалась своїм правом щодо надання розрахунку заборгованості за кредитом, а тому суд, з додержанням принципу диспозитивності та змагальності сторін, приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом у сумі 7800,19 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 50574,36 гривень обґрунтовані та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 58374,55 гривень. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в сумі 3000,00 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 3068,73 гривень (процентна складова), то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Сіверськ Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Сіверськ Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON], яка проживає в м. Сіверськ Донецької області, не надано своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим нараховано заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, разом з тим, починаючи з 14 квітня 2014 року є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в сумі 3000,00 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 3068,73 гривень (процентна складова) задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 1438,17 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 58374,55х1600/64943,28=1438,17, де 58374,55 гривень - сума задоволених позовних вимог; 1600 гривень - сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 64943,28 гривень - ціна позову, 1438,17 гривень - судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial