Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її старшою сестрою. В 2002 році їх мати передала кошти для придбання кватири. 18 червня 2003 року відповідач придбала квартира квартиру [ADDRESS], яку оформила на своє ім'я. У вересні 2005 року відповідач виїхала за кордон і з того часу вона доглядала за вказаною квартирою у відсутність сестри. У вересні 2006 року з метою утеплення та підтримання квартири у належному стані вона за власний рахунок замовила та встановила у вказаній квартирі 5 вікон за що сплатила 6093 грн. (5700 рн. вартість вікон та 393 грн. вартість монтажно-демонтажних робіт). У травні та червні 2010 року відповідач приїздила до м. Суми та схвалила якість робіт, також відповідач пообіцяла повернути витрачені кошти на першу вимоги. Наприкінці травня 2013 року у м. Суми було стихійне лихо (сильний вітер) та завдані збитки квартирі. Вона повідомила відповідача про необхідність проведення ремонту на що відповідач погодилася. Після чого, вона за власний рахунок замивала та встановила у квартирі 3 віконні конструкції, водовідводи, підвіконня та протимоскітні сітки, на що витратила 9891 грн. Також на прохання відповідача та у зв'язку з проживанням у вказаній квартирі їх батька - [PERSON], вона за власний рахунок замовила та встановила шафу на балкон за що сплатила 2300 грн. В червні 2014 року відповідач приїхала у м. Суми та схвалила виконані роботи. Ще до приїзду відповідача, у них виник спір з приводу місця проживання батьків. Вона звернулася до відповідача з вимогою повернути кошти, але відповідач відмовилася. Тому, посилаючись на положення ст. 1158,1160ЦК України, просить стягнути з відповідача 18 284 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала. Позивач пояснила суду, що вона вважала, що дана квартира належить їй та відповідачці, оскільки придбана за кошти надані їх матір'ю для придбання житла та лише оформлена на ім'я відповідача. Пояснила, що встановлення вікон у 2006 році було здійснене на прохання відповідача та попередньо погоджено з нею. Також, попередньо погоджувалася з відповідачем заміна віконних конструкцій на балконах у 2013 року, які були зруйновані вітром, та встановлення на балконі шафи. Представник відповідача позов заперечила та пояснила, що дійсно відповідач просила позивача здійснити заміну вікон у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу. Вказані роботи були проведені позивачем у 2005 році, але усі роботи були здійснені за рахунок відповідача, яка надала позивачу кошти для проведення цих робіт. Також пояснила, що будь-якою необхідності у заміні віконних конструкції та встановлення шафи у 2013 році не було. Будь-яких розмов з цього приводу між відповідачем по позивачем не було. Відповідач була у м. Суми у травні 2013 року та червні 2014 року, але під час цих відвідувань позивач нічого не повідомляла відповідача про виконані роботи. Окрім того, відповідач навіть не бачила, що були замінені якісь віконні конструкції. Просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог. Також заявила клопотання про застосування строків давності до вимог про стягнення коштів за встановлення 5 вікон у 2006 році. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. З пояснень сторін встановлено, що відповідач є титульним власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що за дорученням відповідача позивач у жовтні 2006 року здійснила заміну 5 вікон у вказаній квартирі за що сплатила 6093 грн. вказаний висновок суду підтверджується копіями договору (а.с. 85) та товарними чеками (а.с. 10), оригінали яких були подані суду позивачем та досліджені у судовому засіданні, після чого повернуті позивачу. Також зазначений висновок підтверджується поясненнями позивача та представника відповідача у судовому засідання з яких вбачається, що дійсно відповідач надавала позивачу доручення замовити та здійснити заміну 5 вікон у квартирі № 63, яке було виконане позивачем. Встановлено, що в червні 2013 року позивач за власний рахунок замовила та провела у квартирі № 63 наступні роботи: встановила віконні конструкції на балконах, встановила водовідводи, підвіконня та проти москітні сітки, сплативши за це 9891 грн. Окрім того, позивач за власний рахунок замовила у вересні 2013 року та встановила на балконі вказаної квартири шафу вартістю 2300 грн. Вказаний висновок суду підтверджується копіями договорів (а.с.8-9) та товарними чеками (а..с 10 зворотній бік), оригінали яких були надані суду для огляду у судовому засідання та повернуті позивачу. Також вказаний висновок суду підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, з яких вбачається, що у 2013 році у квартирі [ADDRESS] були встановлені віконні конструкції на балконах та встановлена шафа. За всі роботи розраховувалася позивач. Обґрунтовуючи свій позову положеннями гл. 79 ЦК України (ст. 1158,1160), позивач виходить з того, що ним були вчиненні, в подальшому схвалені відповідачем, дії в майнових інтересах відповідача та з метою запобігання негативним наслідкам для них. Проте, з такою позицією позивач погодитися неможливо, враховуючи наступне. За положеннями ч. 1, 2 ст. 1158 ЦК України Якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Відповідно положень ст. 1159, 1160 ЦК України Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. Як встановлено судом, з пояснень сторін в судовому засіданні роботи з заміни віконних конструкції у 2006 році було виконанні за дорученням відповідача, а тому, виходячи з приписів наведених вище норм закону, до них вказаних правовідносин не можуть бути застосовані положення глави 79 ЦК України, що регулює вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення. Суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що роботи з заміни віконних конструкцій на балконах, що мали місце у 2013 році, а також встановлення шафи вартістю 2300 грн. на одному з балконів, були вчиненні з метою усунення негативних наслідків, що були пов'язані з стихійним лихом та були в подальшому схвалені відповідачем з наступних підстав. Суду не надані жодні докази на підтвердження того, що небезпечні метеорологічні явища, що мали місце 23 травня 2013 року в м. Суми (а.с. 44, 12) створили небезпеку виникнення невигідних для відповідача майнових наслідків та вимагали вчинення саме таких дій (тобто таки витрати були виправдані), що були вчинення відповідачем (заміна дерев'яних віконних конструкції балкону та віконні конструкції вартістю 9891 грн. та встановлення шафи вартістю 2300 грн) Посилання позивача в обґрунтування свої вимог на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] з цього приводу не заслуговують на увагу, оскільки дані свідки лише підтвердили факт проведення таких робіт позивачем у квартирі де фактично мешкав батько сторін - [PERSON] та пов'язаність цих робіт саме із створенням комфортних умов проживання для батька. Слід зазначити, що відповідача категорично заперечила факт повідомлення її позивачем про понесення останнім витрат на заміну вікон та встановлення шафи у 2013 році. І дане ствердження відповідача позивачем жодним чином не спростоване. Окрім того, в супереч положенням ст. 1159 ЦК України позивач за наслідками здійснених у 203 році дії не подала відповідачу звіт та не передала відповідачу все одержане при вчиненні цих дій, що підтверджується тим, що усі оригінали договорів та платіжних документів перебувають у позивача і дана обставина підтверджує пояснення представника відповідача з приводу неповідомлення її позивачем при першій нагоді про вчиненні у 2013 році дії. У зв'язку з чим, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1160 ЦК України, не має право вимагати від відповідача понесених витрат з підстав визначених гл. 79 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. На підставі викладеного, суд вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів , з підстав визначених позивачем, є необґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.

Outcome: dismissed