Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Рантье» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31.01.2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р32.907.76571 згідно умов якого останній було надано грошові кошти в сумі 19999,00 грн., а [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9,99% у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 31.12.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «Рантье» з 31.12.2015 року право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Станом на 30.03.2016 року заборгованість за кредитом складає 20576 грн. 96 коп., з яких 16460,68 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4116,28 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує проти винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином, судовими повістками, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р32.907.76571, згідно умов якого останній було надано грошові кошти в сумі 19999,00 грн., на умовах встановлених договором. [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9,99% від залишкової суми кредиту у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» 31.12.2015 року укладено договір факторингу №31/12-2, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «Рантье» з 31.12.2015 року право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Згідно з ч. 1\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, в силу положень ст. ст. 1077,1078 ЦК України, ТОВ «ФК «Рантье» являється новим кредитором у зобов'язанні з відповідачем [PERSON] згідно кредитного договору від 31.01.2014 року № Р32.907.76571, що укладений між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України [PERSON] письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором, що підтверджується копією листа від 31.12.2015 року. В силу статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, відповідачем не виконано грошових зобовязань перед позивачем, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № Р32.907.76571 від 31 січня 2014 року. Станом на 30.03.2016 року заборгованість становить 20576 грн. 96 коп., з яких: 16460,68 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4116,28 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобовязань згідно умов кредитного договору та порушила умови договору щодо строків сплати кредиту у звязку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 20576,96 гривень. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що діями позичальника щодо невиконання зобовязання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача вищевказаної суми заборгованості за кредитним договором. Згідно вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1378,00 гривень. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved