Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач у грудні 2019 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] у віці 96 років померла її мати [PERSON] . За життя померла мати склала заповіт від 08.09.2008 року, який був посвідчений секретарем виконкому Ницахської сільської ради Ващенко Г.П. та зареєстрований в реєстрі за №136, яким заповіла все своє майно позивачу. Спадщину після смерті матері позивач прийняла. Після смерті матері відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який був побудований батьками позивача приблизно у 1948 році і добудовували його протягом життя. Батьки позивача зареєстрували шлюб 15 грудня 1980 року. Батько [PERSON] помер [INFO] . Згідно з даними КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 25.11.2019 №1193 станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] відсутня. За даними погосподарської книги №8 за [PERSON] зареєстрований будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Ницахської ради народних депутатів від 12.08.1993 року зі змінами від 20.09.2019 земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,52 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,08 га та ведення особистого господарства площею 0,44 га була передана у приватну власність [PERSON] . За життя мати позивача не отримала правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку на які мала право. Оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в органах нотаріату позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів у зв`язку з чим державний нотаріус Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. відмовив у вчиненні нотаріальної дії оформленні спадкових справ та виніс постанову від 29.11.2019 року. Посилаючись на вказані обставини позивач просить визнати за нею: 1) право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами розташованими за адресою: [ADDRESS] , на які мала право [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом; 2) право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,52 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,08 га та ведення особистого господарства площею 0,44 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Ницахської сільської ради народних депутатів Тростянецького району Сумської області від 12.08.1993 року зі змінами внесеними згідно рішення 37 позачергової сесії 7 скликання Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 20.09.2019, в тому числі право на отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 12.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 13.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON] вказала, що є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину, її сестри спадщину не приймали і на неї не претендують. Частину спадкового майна позивач оформила, але свідоцтво про право на спадщину на будинок, в якому проживала мати та земельні ділянки, на яких він розташований нотаріус не видав через відсутність документів на указане майно. Будинок батьки позивача побудували у 1948 році, за даними погосподарського обліку він належав батьку, а після його смерті матері позивача, яка за життя свідоцтва про право власності на нього не отримала і не зареєструвала, а приватизацію земельної ділянки, яка була передана сільською радою їй у власність не займалась. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, Ницахська сільська рада подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника відповідача та про те, що сільська рада заперечень не має проти позову. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] ) є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Новоукраїнка Тростянецького району Сумської області (а.с.10, 12, 13, 14). [PERSON] , яка померла [INFO] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] . Заповіт був посвідчений 08.09.2008 року секретарем виконавчого комітету Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області Ващенко Г.П. та зареєстровано в реєстрі за №136 (а.с.9). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 59178900 від 28.01.2020 року, наданої державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за №250/2017 та 28.03.2018 року видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ницахської сільської ради та грошові вклади ощадного банку (а.с.). Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 29.11.2019 року позивачу, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (а.с.11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (частини 1, 3 статті 1267 ЦК України). Згідно з інформаційною довідкою від 25.11.2019 року №1193, виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відсутня. Будинок за вказаною адресою одноповерховий, загальною площею 48.1 кв.м., рік будівництва - 1948. Житловий будинок, побудований до 05.08.1992 року дозвільних документів не потребує (а.с.15, 16-21). За даними погосподарської книги №8 номер об`єкта погосподарського обліку [NUMBER] будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с.25). Відповідно до абзацу 60 пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Чинне на час побудови будівель спірного домоволодіння законодавство не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Відповідно до пункту 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Крім того, виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації такого права. Ураховуючи, що спірний житловий будинок з господарськими будовами, розташований на землях Ницахської сільської ради Тростянецького району, ураховуючи час його будівництва (1948 рік) виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації такого права. Досліджені судом докази їх сукупності дають підстави для висновку, що спірний будинок з господарськими спорудами є об`єктом завершеного будівництва, який не належить до самочинно збудованих і право власності на нього батьків позивача підтверджується даними погосподарського обліку. Крім того, за життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету ницахської сільської ради народних депутатів від 12.08.1993 року згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року №15-92 та статті 6 Земельного Кодексу України та рішенням від 20.09.2019 року Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,52 га у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,08 га та ведення особистого господарства площею 0,44 га(а.с.22-24). З листа від 15.01.2020 року відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області установлено, що у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та факту реєстрації земельної ділянки не встановлено. При вирішенні справи суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК України). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, тобто якщо відчужується будівля і споруда, яка розташовується на земельній ділянці, що належить на праві власності, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування права на майно, що належали останній, у тому числі право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельні ділянки загальною площею 0,52 га за адресою: [ADDRESS] включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. Отже, позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved