Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним майнових прав на об'єкт фінансування, а саме: на нежитлові приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 86,9 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилався, на те, що [PERSON] було належним чином виконано зобов»язання за договором №1455 пайової участі у фінансуванні будівництва адміністративно-господарської будівлі від 05.10.2005 року, про що свідчить довідка від 13.07.2007 року про фінансування 100% загальної вартості об»єкта, проте останній не зміг набути законні права та оформити право власності та зареєструвати за собою право власності на вказані об'єкти фінансування внаслідок неналежного виконання ТОВ «УкоінвестБуд» обов»язків щодо закінчення згаданого об»єкту будівництвом та введення його в експлуатацію у встановленому законом порядку. У подальшому 24.12.2013 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «УкоінвестБуд» укладено угоду про переведення прав та обов»язків за договором №1455. Проте, у зв»язку з невирішенням у повному обсязі питань здачі в експлуатацію будівлі прибудови за адресою: [ADDRESS], тому відповідач не зміг надати позивачу [PERSON] сертифікат відповідності закінченого будівництва, що перешкоджає позивачу в офомленні права власності на зазначені об»єкти нерухомого майна. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2005 року ТОВ «УкоінвестБуд» та [PERSON] уклали договір №1455 пайової участі у фінансуванні будівництва адміністративно-господарської будівлі, за умовами якого [PERSON] зобов'язувався передати ТОВ «УкоінвестБуд» грошові кошти в порядку пайової участі у будівництві адміністративно-господарської будівлі у [ADDRESS], а відповідач, в свою чергу, зобов'язувався, використовуючи грошові кошти [PERSON], збудувати об'єкт будівництва і після завершення будівництва частину об»єкту цього будівництва (що визначено у п. 1.2, нежитлові приміщення, які розташовані на четвертому поверсі, загальною площею 98,31 кв.м.) зобов»язувався передати [PERSON] Сторони передбачили в п. 2 договору, що вартість 1 кв.м. загальної площі об'єкта фінансування складатиме 2500 грн. (з урахуванням ПДВ) та орієнтовна загальна вартість об'єкта інвестування становитиме 245 775 грн. (з урахуванням ПДВ). Відповідно до п.1.6 договору сторони домовилися про те, що після здійснення остаточних розрахунків та передачі позивачу об'єкта фінансування за актом приймання-передачі сторонами буде укладено угоду про припинення дії цього договору. Відповідно до п.п. 1.2.4., 1.2.5. п. 1.2 договору TOB «УкоінвестБуд» зобов'язалось передати об'єкт фінансування [PERSON] в наступні строки: плановий строк закінчення будівництва - 3 квартал 2008 року, плановий строк введення в експлуатацію - 4 квартал 2008 року. Згідно довідки від 13.07.2007 року про фінансування 100% загальної площі об'єкта фінансування по договору №1455 пайової участі у фінансуванні будівництва від 05.10.2005 року, встановлено, що [PERSON] сплатив на користь відповідача 100% вартості загальної площі об'єкта інвестування у сумі 245 775 грн. 00 коп., з урахуванням 40 962 грн. 50 коп. ПДВ. Відповідно до угоди про переведення прав та обов'язків за договором №1455 від 05.10.2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, який укладено 24.12.2013 року між ТОВ «УкоінвестБуд», [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передав [PERSON], а останній прийняв на себе права і обов'язки, що належали [PERSON] за цією угодою з моменту її підписання, тому [PERSON] набув права і обов'язки [PERSON], що визначені умовами основного договору. Між ТОВ «УкоінвестБуд» та [PERSON] 24.12.2013 року було укладено акт прийому-передачі нежитлових приміщень №№ 1, 2, 3, 4, 5 частини групи приміщень №402 по договору №1455 від 05.10.2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого підприємство побудувало та передало [PERSON], а останній прийняв за даним актом зазначені нежитлові приміщення. Відповідно до довідки про ступінь готовності об'єкту від 26.12.2013 року ТОВ «УкоінвестБуд» повідомило, що загальний ступінь готовності об'єкта будівництва за адресою: [ADDRESS], складає 100%. Нежитлові приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 частини групи приміщень №402, площею 86,9 кв.м., розташованих на четвертому офісному поверсі за вказаною адресою придатні до експлуатації та використовуються за призначенням. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо ) та права вимоги. Майнові права є неспоживчою річчю, відносяться до речових прав відповідно до ст.190 ЦК України. Як вбачається з умов договору №1455 пайової участі у фінансуванні будівництва, з моменту оплати позивачем 100% вартості загальної площі об'єкта фінансування позивач вже отримав (після переведення йому цих майнових прав [PERSON]) майнові права на вказаний об'єкт фінансування. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Доказів того, що майнові права позивача на об'єкт фінансування будь-яким чином та будь-якою особою порушуються, не визнаються чи оспорюються відповідачем, суду не надано, оскільки до завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його в експлуатацію позивачу, як інвестору, як належали, так і належать майнові права на цей об'єкт на підставі договору №1455 від 05.10.2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, угоди про переведення прав та обов»язків від 24.12.2013 року, а також довідки від 24.12.2013 року про фінансування 100% загальної площі об'єкта інвестування по вказаному договору. Згадані майнові права позивача не потребують судового захисту, а судове рішення не може підмінити укладений договір №1455, який є чинним, його умови підлягають виконанню сторонами та у разі їх виконання належним чином та й повному обсязі відповідачем стануть підставою для отримання позивачем документів (після введення новоствореного майна в експлуатацію) для оформлення його права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 частини групи приміщень №402, що розташовані на четвертому офісному поверсі у будинку за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed