Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої суми допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 16275,89 грн., мотивуючи тим, що згідно з заявою відповідача від 30.01.2003 року їй була призначена на період з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року та виплачувалась допомога на дітей одиноким матерям на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМ України від 27.12.2001 року № 1751, так як відповідач була одинокою матір'ю сина [PERSON], [INFO]; однак, син [PERSON] був усиновлений 09.02.2006 року, про що відповідач своєчасно не повідомила; відтак, кошти допомоги відповідач у період з 01.03.2006 року по 29.02.2012 року в сумі 17543,89 грн. отримала безпіставно, з них станом на 01.01.2014 року повернула лише 1268 грн., залишок заборгованості станом на 15.01.2014 року становить 16275,89 грн., а тому такі підлягають стягненню з неї в судовому порядку. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач у позовній заяві та додатково поданих клопотаннях просив розглянути справу без участі його представника, при цьому позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи належно повідомленим про розгляд справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, за наявності письмової згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно з ст.ст.224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України. Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області і отримувала державну соціальну допомогу одинокої матері на дитину: сина [PERSON], [INFO], відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого Постановою КМ України від 27.12.2001 року № 1751. На підставі заяви [PERSON] від 30.01.2003 року їй було призначено державну допомогу одиноким матерям з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року. Згідно з ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Якщо одинока мати, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, то за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається. Згідно з ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого Постановою КМ України від 27.12.2001 року № 1751, одержувачі матеріальної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Однак, 09.02.2006 року відбулось усиновлення дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Про зміни, що виникли, відповідач своєчасно не повідомила позивача, хоча при зверненні за призначенням допомоги відповідач була попереджена про своєчасність надання інформації, яка може вплинути на виплату допомоги, внаслідок чого виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.03.2006 року по 29.02.2012 року в загальній сумі 17543,89 грн., що стверджується розрахунком переплати. Позивачем вживались заходи щодо повернення відповідачем надміру виплачених коштів, про що свідчать листи від 29.02.2012 року № 03-04/762/6, від 18.12.2014 року № 10-04/9844. В заяві від 19.03.2012 року, яка наявна в матеріалах справи, відповідач зобов'язалась суму переплати допомоги на дітей одиноким матерям вносити частинами до повного погашення, але свого зобов'язання належно не виконує. Вказана заява від 19.03.2012 року свідчить про те, що відповідач визнає заборгованість по даній виплаті. На даний час за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 16275,89 грн. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Однак, виходячи з того, що суми державної допомоги були надміру виплачені позивачем відповідачу внаслідок зловживань з боку останнього через неподання відомостей про зміни у складі сім'ї та приховуванні обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тобто мала місце недобросовісність відповідача, відтак, позовні вимоги про повернення безпідставно набутих сум допомоги є законними та обгрунтованими. Сума надміру виплачених коштів державної допомоги відповідачем на час подачі позову в повному обсязі не відшкодована. Доказів протилежного сторонами суду не подано. Управління праці та соціального захисту населення є державною установою, яка фінансується за рахунок державних коштів, а надміру виплачені суми державної соціальної допомоги зараховуються на розрахунковий рахунок Управління з метою їх подальшого використання для надання населенню державної соціальної допомоги на дітей, які знаходяться під опікою, малозабезпеченим сім'ям, одиноким матерям, тощо. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Тому

Outcome: approved