Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач у серпні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 24.11.2011 р. між ВАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір за № 150105031752901, відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 160 000 грн. на строк до 24.11.2016 р. зі сплатою відсотків в розмірі 17,9 % річних. Також, між Барком та відповідачкою [PERSON] 24.11.2011 р. був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку позивачу: квартиру № [ADDRESS] вартістю 482 385 грн. Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачкою договірні зобов'язання не виконуються належним чиним чином, про що остання повідомлялась письмово, шляхом направлення відповідних вимог про погашення існуючої заборгованості, проте, дані порушення не усунуті, заборгованість не погашена. Позивач просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 107 576,61 грн, з яких сума заборгованості по кредиту - 98 913,46, сума заборгованості за відсотками - 8 663,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № [ADDRESS] та визнати право власності за ПАТ «Дельта Банк» на вказане вище житлове приміщення. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 137). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, визнала факт існування заборгованості по кредиту та зобов'язалась її погасити (а.с. 136). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 р. позивач ПАТ «Дельта Банк» отримало від ПАТ «Астра Банк» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, щодо боржника [PERSON] (а.с. 26-30). Судом встановлено, що 24.11.2011 р. між ВАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір за № 150105031752901, відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 160 000 грн. на строк до 24.11.2016 р. зі сплатою відсотків в розмірі 17,9 % річних (а.с. 6-10). Встановлено, що відповідачкою з [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань по Договору кредиту, 24.11.2015 р. був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого, відповідачка передала в іпотеку позивача: квартиру № [ADDRESS] (а.с. 11-14). Встановлено, що позивачем надано розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] перед Банком, яка станом на 31.07.2015 р. складає 107 576 грн. 61 коп. з яких сума заборгованості по кредиту - 98 913,46, сума заборгованості за відсотками - 8 663,15 грн. (а.с. 15). Встановлено, що позивач просить суд, в рахунок виконання відповідачкою [PERSON] основного зобов'язання щодо плати заборгованості за кредитним договором у розмірі 107 576,61 грн. звернути стягнення на належну останній квартиру № [ADDRESS]. Проте, встановлено, що відповідно до Звіту про оцінку від 30.10.2015 р. вартість іпотечного майна, а саме: квартири № [ADDRESS] становить 485 091,00 грн., значно перевищує загальний розмір суми заборгованості згідно до наданого представником позивача розрахунку, а саме: понад чотири рази. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. Кредитного Договору кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 24.11.2016 р. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачка [PERSON] неодноразово повідомлялась утворення значної заборгованості та необхідність її погашення. Проте, в додатках до позовної заяви наявний лише один лист-вимога від 13.08.2015 р., який був направлений на адресу відповідачки [PERSON] за тиждень до підписання позовної заяви, а саме 20.08.2015 р., інших письмових повідомлень, за інший період щодо порушення відповідачкою умов кредитного договору, суду не надано. Також, в судовому зсіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] до теперішнього часу сплачує заборгованість по кредиту, про що свідчать меморіальні ордери про сплату суми кредит та відсотків у серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2012 р., січні, березні, квітні, травні, червні, липні, листопаді 2013 р., січні, лютому, березні, травні, червні, липні, серпні 2014 р., лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні 2015 р. (а.с. 55-82, 131-135). Тобто, в судовому за засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] на протязі чотирьох років регулярно сплачувала та продовжує сплачувати обов'язкові платежі з оплати кредиту та відсотків, за винятком декількох місяців, проплата у яких не може вважатися злісним ухиленням від виконання обов'язків по Договору кредиту. Також, суд враховує, лист відповідачки [PERSON] на адресу ПАТ «Дельта банк» з проханням відкликати позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки станом на 30.09.2015 р., останньою в повному обсязі сплачено заборгованість по відсоткам, при цьому, зобов'язалась на протязі 8-ми місяців погасити заборгованість по тілу кредиту (а.с. 85). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії відповідачки [PERSON] не свідчать про злісне ухилення від виконання нею покладених по Договору кредиту обов'язків, при цьому, як встановлено, в судовому засіданні остання сплати в повному обсязі заборгованість по відмоткам та має намір у найближчий час погасити заборгованість по тілу кредиту. Суд, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, в тому числі, щодо продовження належного виконання відповідачкою [PERSON] своїх обов'язків по кредитному договору, вважає, що звернення стягнення на майно, в даному випадку на квартиру (приватну), є крайнім заходом та способом задоволення вимог кредитора, необхідність застосування якого при наведених обставинах позивачем не доведено. Враховуючи вищевикладене та дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог через відсутність їх належного обґрунтування, які всупереч ст. 60 ЦПК України в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно ЗУ «Про заставу», Житлового кодексу України та

Outcome: dismissed