Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 16664 грн. 66 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач 20.09.2013 року уклала з Банком договір б/н, згідно якого отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконала свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з неї підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, пеня та штрафи, а також судові витрати. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 06 липня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] 20.09.2013 року шляхом підписання заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», уклала з Банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), за яким для неї було надано кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За положеннями ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 цього Кодексу). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, згідно якого клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт це короткостроковий кредит,я кий надається Банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору встановлено, що позичальник зобовязується: погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.3.3 цього Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п.2.1.1.12.2 Договору сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. \~ \~ \~ \~Відповідач не виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушила вимоги, встановлені кредитним договором. Даний договір ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. На момент звернення з позовом заборгованість за кредитом не погашена і станом на 04.06.2018 року, за позицією позивача, складає 16664 грн. 66 коп., а саме: 8488 грн. коп. заборгованість за кредитом; 31570 грн. 83 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1690 грн. 80 коп. штраф (процентна складова). За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Виходячи з викладеного та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відтак, позовна вимога в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК\~України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (58,6 %) в сумі 1032 грн. 53 коп.

Outcome: partial