Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Чепурка Радислава Станіславовича звернувся з заявою в якій просить встановити факт , що [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , уродженка Кіровоград , є єдиним опікуном та є одинокою матір`ю своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Керівник Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області надала клопотання про розгляд справи без участі представника управління. Ухвалою судді від 03.02.2020 року відкрито провадження та призначено до розгляду. Дослідивши докази по справі суд находить заяву яка підлягає частковому задоволенню. Встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , яка на даний час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація актового запису про народження [PERSON] проведена 15 серпня 2013 року на підставі заяви її матері [PERSON] . Запис про батька відповідно ч.1 ст 135 Сімейного кодексу України проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою. При цьому батьком [PERSON] , за заявою матері, записано [PERSON] , який біологічним батьком [PERSON] не являється, а актовий запис про батька [PERSON] вчинено зі слів її матері - [PERSON] . Також [PERSON] надано витяг для виплати допомоги як одинокій матері, на підставі внесення відомостей про батька дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Зазначені вище дії [PERSON] в подальшому призвели до необхідності встановлення в судовому порядку відповідно вимог чинного законодавства України факту того, що вона є одинокою матір`ю та єдиним опікуном [PERSON] для можливості безперешкодного відвідування та можливості проживання на території держави Ізраїль разом зі своєю матр`ю. 22 листопада 2108 року [PERSON] та громадянин держави Ізраїль [PERSON] взяли шлюб, зареєстрований Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального відділу юстиції Кіровоградської області, при цьому [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . З 12 серпня 2019 року [PERSON] постійно проживає на території держави Ізраїль разом з чоловіком [PERSON] , тим часом її донька [PERSON] не може перетнути кордон держави Ізраїль без посвідчення дозволу батька або особи, яка зазначена в свідоцтві про народження дитини як батько. Саме в зв`язку з цим і виникла необхідність встановлення фактів, наведених вище, так як для громадян України, які в`їжджають до Ізраїлю для возз`єднання зі своїм подружжям - громадянином Ізраїлю після реєстрації шлюбу або спільного проживання без реєстрації шлюбу, відповідно до чинного законодавства держави Ізраїль встановлено особливий порядок в`їзду. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 одинока матір -це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Заявник народила доньку не перебуваючи у шлюбі, а запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем матері, у той час як його ім`я та по батькові були записані за її вказівкою, тому заявницю слід вважати одинокою матір`ю. Відповідно до 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Також у ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції зазначається, що держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Відповідно до п. 1 абз. З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1996 суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідно заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Встановлення факту, що заявник є одинокою матір`ю та відповідно єдиним опікуном своєї малолітньої доньки є фактом, що породжує виникнення у неї права на виїзд зі своєю малолітньою донькою за межі України. Судові витрати покласти по фактично понесеним втратам. На підставі ст.ст. 293,315 ЦПК України ,

Outcome: approved