Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22333,37 грн та судові витрати у розмірі 229,40 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 28.09.2007 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2398,00 грн у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2008 . Відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вище вказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 11.09.2013 утворилась заборгованість у розмірі 22333,37 грн, яка складається з наступного: 2374,90 грн - заборгованість за кредитом; 8039,19 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 863,28 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9516,32 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500,00 грн - штраф ( фіксована чатсина); 1039,68 - штраф ( процентна складова). У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні визнав факт що його довіритель отримував кредитні кошти у позивача, але не погодився з розміром штрафних санкцій. Також просив у разі задоволення судом позову, розстрочити виконання рішення суду, оскільки його довіритель, на момент розгляду справи, не працює, його дохід мінливий та не регулярний і тому сплатити всю суму заборгованості одним платежем не зможе. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем 28.09.2007 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2398,00 грн у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2008 (а.с. 4-6). Способом погашення кредиту було обрано щомісячний перерахунок суми у розмірі 271,91 грн. Відповідно до п.п.3.2.2, 3.2.3 вище зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та у строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.4.1 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (а.с.5). Згідно п.4.4 нарахування відсотків та винагород, здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день , виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця , за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту (а.с.6). Відповідно до п.5.3 вище зазначеного договору, при порушенні відповідачем строків оплати по любому з майнових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову (а.с.12). В судовому засіданні представник позивача просила суд застосувати норму чинного законодавства, щодо позовної давності, зазначивши, що ні основна сума боргу, ні штрафні санкції на момент розгляду справи стягнуті бути не можуть, оскільки сплили строки позовної давності, які встановлені у термін трьох років. Судом було встановлено, що заперечення відповідача щодо спливу строку позовної давності, не відповідає положенням та нормам викладеним у матеріалах справи, оскільки згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав зобов'язань покладених на нього внаслідок укладення кредитного договору, та відповідно до розрахунку заборгованості за договором №K3XRFT02200541 від 28.09.2007 станом на 11.09.2013 утворилась заборгованість у розмірі 22333,37 грн, яка складається з наступного: 2374,90 грн - заборгованість за кредитом; 8039,19 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 863,28 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9516,32 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500,00 грн - штраф (фіксована чатсина); 1039,68 - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вже зазначено вище, користуючись вказаним пунктом кредитного договору, а також нормами ЦК України позивач просить суд також стягнути з відповідачів пеню яка визначена в розмірі 9516,32 грн. Разом з тим, слід зазначити, що заявлена позивачем сума пені значно перевищує суму заборгованості по самому кредиту, яка утворилася внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором та становить за даними розрахунку позивача всього 2374,90 грн. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене, матеріальний стан відповідача, його життєві потреби, розмір його доходів, що було підтверджено відповідачем в судовому засіданні, та те що він офіційно не працевлаштований, та не має регулярного заробітку, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України та враховуючи, що позивач не довів що його розмір збитків у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору значно перевищує отримані відповідачем грошових котів та дорівнює саме 9516,32 грн., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, та штрафу (процентна складова) у розмірі 1039,68 грн, підлягають задоволенню частково, та приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача тільки 1000,00 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань за договором кредиту, так як саме така сума є співрозмірною з заборгованістю по тілу кредиту. Згідно ст.217 ЦПК України Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судовому засіданні представник позивача просив, у разі задоволення судом рішення, розстрочити його виконання оскільки його довіритель на момент розгляду справи є інвалідом першої групи, має розлади психіки, не працює, доходів не отримує, що підтверджується відповідними довідками, долученими до матеріалів справи. Позивач проти задоволення клопотання відповідача, щодо розстрочення виконання рішення, покладався на розсуд суду. Суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду строком на три місяці, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 4259,12 грн . Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 229,40 грн, які підтверджуються долученими до справи платіжними дорученнями про їх оплату (а.с. 1). Враховуючи вище наведене, та

Outcome: partial