Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач у червні 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ПАТ «Бердянськсільмаш» на свою користь заборгованість розрахунку при звільненні (компенсацію за невикористані відпустки) в сумі 10106,82 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2015 року по 23.06.2015 року в сумі 10470,00 грн. з утриманням з цієї суми на підприємстві податку на прибуток та інших обовязкових платежів. В обґрунтування позову посилалася на те, що 15 жовтня 2007 року вона була прийнята в ПАТ «Бердянськсільмаш» на посаду економіста з бухгалтерського обліку І категорії, 01.12.2009 року - переведена на посаду заступника головного бухгалтера. Згідно наказу №14/10-02 від 23.03.2015 року вона була звільнена з займаної посади за згодою сторін, за п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно розрахункового листа за березень 2015 року, ПАТ «Бердянськсільмаш» має заборгованість розрахунку при звільненні, що є компенсацією за невикористану відпустку, в сумі 10106,82 грн., яка їй не була виплачена. Затримка розрахунку складає три місяці, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 10470 грн. (3490 х3), де 3490 грн. - середньомісячний оклад. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача лише суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10470 грн., підтримавши її та пояснивши, що 02 липня 2015 року ПАТ «Бердянськсільмаш» виплатило [PERSON] заборгованість розрахунку при звільненні в сумі 10106,82 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, 16.07.2015 року направив до суду заперечення з додатками, в яких послався на те, що у відповідності з видатковим касовим ордером від 02 липня 2015 року ПАТ «Бердянськсільмаш» був проведений розрахунок при звільненні з [PERSON] у повному обсязі та виплачено 10106,82 грн., таким чином станом на поточну дату заборгованості відповідача перед позивачем немає. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача в період з 15.10.2007 року по 23.03.2015 року останнім часом на посаді заступника головного бухгалтера, була звільнена згідно наказу №14/10-02 від 23 березня 2015 року за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Як вбачається з письмових заперечень відповідача та наданих ним письмових доказів, відповідно до видаткового касового ордеру від 02 липня 2015 року [PERSON] було виплачено 10106,82 грн., що є компенсацією за невикористані відпустки, як зазначено у розрахунковому листі за березень 2015 року, тобто розрахунок при звільненні проведено з затримкою більше ніж на три місяці після звільнення. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням,\~\~ отже , працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позивач у заяві про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що остаточний розрахунок з нею проведений 02 липня 2015 року, разом з тим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час розрахунку при звільненні не змінювала та просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 23.03.2015 року по 23.06.2015 року, що складає 10470,00 грн., при її окладі 3490,00 грн. Відповідач, посилаючись на відсутність заборгованості на поточну дату, нічого суду не пояснив щодо обґрунтованості вимог про стягнення середнього заробітку та правильності його розрахунку, тому суд приймає до уваги розрахунок позивача та вважає за необхідне задовольнити вимоги повністю, стягнувши з ПАТ «Бердянськсільмаш» на її користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2015 року по 23.06.2015 року в розмірі 10470,00 грн. з відрахуванням з цієї суми на підприємстві податку на прибуток та інших обовязкових платежів, тобто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням поданої заяви про їх зменшення. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved