Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитної угоди №295 від 24 грудня 2002 року відповідач отримав прямий адресний (цільовий) кредит у розмірі 52671, 00 грн. на будівництво житла загальною площею 47,89 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] строком повернення 20 років з дня укладення кредитного договору. Згідно п. 4.2.9 кредитної угоди, позичальник зобовязаний щорічно надавати фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. Проте станом на момент звернення до суду договір страхування відповідачем не підписаний. Тому просить зобовязати [PERSON] на користь Сумського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» вчинити дії, спрямовані на страхування майна за адресою: [ADDRESS] та стягнути судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином, просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. Подав суду заву про визнання позову та слухання справи в його відсутність. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Як було встановлено під час розгляду справи, Сумське регіональне управління Держмолодьжитла є правонаступником Сумського регіонального відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. Відповідно до кредитної угоди №295 від 24 грудня 2002 року та додаткового договору №1 до нього, відповідач отримав прямий адресний (цільовий) кредит у розмірі 52671,00 грн. на будівництво житла загальною площею 47,89 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] строком повернення 20 років з дня укладення кредитного договору (а.с. 7-9, 12). Згідно пункту 3.1 кредитної угоди позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів після оформлення свідоцтва про право власності на збудоване за рахунок коштів кредиту житло, укласти з фондом іпотечний договір про заставу цього житла. 14 квітня 2004 року відповідач отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА №257475, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради згідно рішення №297 від 06 квітня 2004 року (а.с.15). 23 квітня 2004 року укладено договір іпотеки квартири адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Згідно ст. 8 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобовязаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обовязок не покладено на іпотекодержателя. Відповідно до п. 4.2.4 кредитної угоди позичальник зобовязаний до повного повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування ним та можливої пені, не порушувати умови договору застави, без письмової згоди розпорядника. П. 4.2.9 передбачено, що позичальник зобовязаний щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. 14 грудня 2016 року відповідачу направлено письмову вимогу №778 (а.с.20). На момент звернення до суду договір страхування не підписаний відповідачем. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову З огляду на викладене з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, повязані з розглядом даної справи, а саме 1378 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору

Outcome: approved