Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з останніх солідарно заборгованість за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р. в загальній сумі 38419,72 доларів США, що еквівалентно станом на 08.06.2016р. 958956 грн. 21 коп., в тому числі: 17309,06 доларів США заборгованість за кредитом, 21110,66 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, також понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі не виконують свої зобовязання за вказаним договором та договором поруки №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р, що призвело до виникнення заборгованості, зокрема не сплачують банку кредитні кошти, відсотки за користування кредитними коштами та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з даним позовом до суду. [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити та визнати зобовязання, передбачене кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р. припиненим, внаслідок зарахування однорідних зустрічних вимог. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що зазначена в п. 8.1 вказаного кредитного договору грошова сума в розмірі 600 доларів США, як винагорода за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, не являється такою відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», а тому за Законом України «Про захист прав споживачів» (ч.5 ст. 10) за невиконання роботи (надання послуги) зазначеним банком має бути сплачена пеня, яка становить за період з 13.08.2008р. по 14.09.2016р. 53772 долара США, тому просить задовольнити її зустрічний позов. За ухвалою суду від 14.09.2016р. зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» та позовні вимоги обєднані в одне провадження. Первісний позивач в судове засідання не зявився, зазначивши про розгляд справи за відсутності його представника з підтвердженням позовних вимог у повному обсязі. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав до суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву та пояснення, в яких зазначив про наступне. Пунктом 8.1 кредитного договору встановлені види винагород, що позичальник сплачує банку, тобто всі нарахування у договорі було визначено з самого початку, та позивач до підписання договору ознайомився з його умовами та міг не погодитися чи відмовитися від його укладення. Однією із умов отримання кредиту була сплата винагороди за надання фінансового інструменту в момент укладення договору, однак [PERSON] під час його укладення винагорода в розмірі 600 доларів США сплачена не була, про що свідчить розрахунок заборгованості, розмір даної винагороди був включений до тіла кредиту. Зазначена винагорода є складовою кредитного зобовязання, про яку було відомо обом відповідачам на момент укладення договору. Посилання на Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок» є недоречними, оскільки дія зазначеного закону регулює відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку та не має ніякого відношення до кредитних відносин між юридичною та фізичною особою. Також безпідставні посилання на ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки [PERSON] не доведений факт невиконання умов договору з боку ПАТ КБ «ПриватБанк». Підпис позичальника на кредитному договорі, а також те, що ним виконувалися всі його умови свідчить про те, що сторони досягли згоди стосовно всіх його істотних умов. Згідно із договором поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів. [PERSON] з умовами кредитного договору була ознайомлена. Порука за даним зобовязанням припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. При укладенні, як кредитного договору, так і договору поруки, були дотримані всі передбачені законом істотні умови договору, котрі узгоджувались і були прийняті сторонами. Також зазначає про те, що підставою для припинення поруки є зміна основного зобовязання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди, згідно ч.1 ст. 559 ЦК України. [PERSON] не надала жодних доказів зміни основного зобовязання, які збільшили обсяг її відповідальності без її згоди. Твердження поручителя про те, що банком було змінено строк виконання зобовязань за кредитним договором, не відповідають дійсності, сторонами кредитного договору встановлено строк виконання зобовязань до 13.08.2023р., додаткових угод щодо його зміни, не укладалось. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає свої позовні вимоги цілком обґрунтованими та просить їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала, проти зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не зявилась, яка була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду письмові пояснення, в яких зазначає про те, що винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 600 доларів США, що за твердженням банку була включена до тіла кредиту, споживачеві надана не була, позичальнику було надано лише 20000 доларів США, а сума боргу 20934,83 долари США. Представники [PERSON]: [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявились, в попередніх судових засіданнях вказали про те, що підтримують зустрічний позов [PERSON] та заперечують проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», крім того, від [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення із зазначенням наступного. ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до суду з вимогами про дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р., відповідні обставини вбачаються з ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 23.09.2009р., зокрема встановлено те, що позовна заява банку повернута без розгляду 22.05.2009р. Крім того, позивач звертався також повторно до суду із аналогічним позовом у 2011р. Отже, як вважає представник [PERSON], позивач змінив строк договору, заявивши вимогу про дострокове повернення кредиту, таким чином встановив новий строк, а позов до поручителя міг бути поданий лише протягом шести місяців з нової дати повного погашення кредиту. Враховуючи, що банк не звернувся до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців, з дня, коли боржник порушив зобовязання, порука є припиненою з 22.11.2009р. або з 05.04.2012р. Також звертають увагу суду на те, що відповідні правові позиції ґрунтуються на відповідних правових позиціях Верховного Суду України, зокрема у постанові по справі №6-1451цс16 від 14.09.2016р. зазначається, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. У постанові Верховного Суду України, винесеній по справі №6-170цс14 від 17.09.2014р. встановлено те, що сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] належить відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 13.08.2008р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений кредитний №ODB0GA0000000056, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 25957,28 доларів США на споживчі цілі, а також на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених Договором, з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, інших платежів, визначених Договором, та кінцевим терміном сплати 13.08.2023р. Позичальник зобов»язався щомісячно з 8 по 13 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки, винагороду, комісію, в загальній сумі 357,59 доларів США згідно Графіку погашення кредиту. З п.п.2.3.1, 2.3.2 Договору вбачається, що банк має право в односторонньому порядку та за своїм розсудом збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, або зменшувати її до рівня, встановленого чинним законодавством, при цьому направляє позичальникові протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки письмове повідомлення. Згідно п.2.3.3 Договору у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, іншого істотного порушення умов даного Договору, позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов»язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від банку. Як вбачається з п.2.3.7 Договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.8.1 даного Договору, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні вищевказаних умов. Згідно п.3.2 Договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно умов Договору, далі пені, простроченої комісії по кредиту, простроченої винагороди, відсотків, заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилась, направляється на погашення заборгованості за кредитом, комісії, винагороди, відсотків, кредиту. Відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році (п.3.3 Договору). Позичальник сплачує банку винагороду в розмірі й у строки, визначені Договором (п. 3.6 Договору). При непогашенні кредиту в строки, встановлені Договором, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня з дати виникнення цієї заборгованості (п.3.7 Договору). Як вбачається з п.п.5.1, 8.4 Договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Як визначає п. 5.5 Договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно п.8.3 Договору забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним Договором є: іпотека квартири та порука [PERSON]. Згідно умов договору поруки №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р., укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником; поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобов»язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п.1, 2, 4 Договору). Згідно п. 5 Договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов»язання, передбаченого п. 1 даного Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов»язання. Пунктом 6 Договору визначено, що поручитель зобов»язаний виконати зобов»язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов»язань за кредитним договором (п. 11 Договору). Порука за цим Договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором (п. 12 Договору). Зміни і доповнення до даного Договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п. 13 Договору). В порушення вимог за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р., відповідач [PERSON] здійснювала погашення за кредитом частково, внаслідок чого у неї утворилась прострочена заборгованість по кредиту. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором, станом на 08.06.2016р. сума її заборгованості перед банком по кредиту до стягнення складає 38419,72 доларів США, що еквівалентно станом на 08.06.2016р. 958956 грн. 21 коп., в тому числі: 17309,06 доларів США заборгованість за кредитом, 21110,66 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до досудових вимог повідомлень сплати кредиту від 13.06.2016р. та про виконання зобов»язань за договором поруки, за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р., надісланих позивачем на адреси [PERSON], [PERSON], щодо погашення простроченої заборгованості вбачається, що останні повідомлялися про заборгованість в загальному розмірі 83418,37 доларів США та необхідність її погашення. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570. На підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа: Теплодарський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008 року в розмірі 59020.44 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2013 року складає 471 573 грн. 28 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 66,10 м2, житловою площею 37,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 13.08.2008 року Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за початковою ціною, яка дорівнює заставної вартості предмета іпотеки, що визначена договором іпотеки від 13.08.2008 року у розмірі 266 453 грн., або за будь-якою іншою ціною, визначеною на момент продажу відповідно до законодавства України з укладанням від імені відповідачів [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомого майна, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також вирішено виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішення набрало законної сили 19.11.2013р. З тексту даного рішення суду вбачається також про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено листа на імя [PERSON] та [PERSON] від 01.03.2013р. №30.1.0.0/2-114 про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, в 30-денний строк. Згідно рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 04.01.2016р. в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеному 23.07.2015р. в м. Одесі між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили 18.10.2016р. З виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 13.08.2008р. по 28.09.2016р. вбачається про часткове погашення заборгованості за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначає ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частинами 1 та 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.п.22, 24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-190 цс14 від 21.01.2015р., яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2662цс15 від 20.04.2016р., вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити частково вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р. в загальній сумі 25870,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.06.2016р., складає 645\~720 грн. 45 коп., в тому числі: 17309,06 доларів США заборгованість за кредитом, 8561,15 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (21110,66 12549,51 (сума нарахованих процентів станом на 16.04.2013р. включно, враховуючи рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц, за яким задоволені вимоги позивача за даним кредитним договором станом на 15.04.2013р. включно), оскільки вимоги позивача в цій частині основані на законі та підтверджуються вищенаведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме щодо стягнення солідарно з відповідачів за первісним позовом заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12549,51 доларів США, суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні, оскільки вимоги стосовно їх стягнення за відповідний період вже були заявлені банком та вирішені судом, про що свідчить вищевказане рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. Крім того, суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживачів та визнання зобовязання, передбаченого кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р., припиненим, внаслідок зарахування однорідних зустрічних вимог, за безпідставністю. [PERSON] при укладенні договору поруки №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008р. була ознайомлена з обсягом зобовязань як за умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, та як поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 8.1 кредитного договору встановлені види винагород, що позичальник сплачує банку, тобто всі нарахування у договорі, включаючи суму винагороди за надання фінансового інструменту, було визначено з самого початку, та позивач до підписання договору ознайомився з його умовами. При цьому, суд також виходить з того, що передбачені п. 8.1 вказаного кредитного договору 600 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, є складовою суми кредиту, та не підпадає під визначення «фінансового інструменту», зазначеному в п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок». Вказана винагорода була передбачена кредитним договором за згодою сторін кредитного договору та поручителя, а тому посилання позивача за зустрічним позовом на нарахування штрафних санкцій у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» за неотримання фінансового інструменту, є безпідставним. Також, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, суд вважає неспроможними доводи [PERSON] та її представників щодо пропуску банком шестимісячного строку звернення до суду з позовом до поручителя, з дня, коли боржник порушив зобовязання, та припинення поруки з 22.11.2009р. або з 05.04.2012р., з огляду на наступне. Так, припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Пунктом 12 договору поруки визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором, який встановлено до 13.08.2023р. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк», предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, шляхом направлення листа на імя [PERSON] та [PERSON] від 01.03.2013р. №30.1.0.0/2-114 про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, в 30-денний строк який вони отримали 16.03.2013р. (про що вбачається з рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, отже в даному випадку судом враховується пятирічний строк (згідно з умовами договору поруки) з наступного дня після отримання зазначеними відповідачами претензії зі спливом 30-денного строку, тобто з 17.04.2013р., а з даними вимогами банк звернувся до суду в липні 2016р. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог присуджуються судові витрати по справі.

Outcome: partial