Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

позивач, Фізична особа-підприємець [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 7 469 грн., пеню у розмірі 1 588 грн. 97 коп., 3% річних у розмірі 224 грн. 07 коп. та судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ФО-П [PERSON] та відповідачем виникли договірні відносини на підставі договору №ХЛ 1901 від 19.01.2019 , за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач (покупець) зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 20 094 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, що вбачається із акту приймання-передачі комплексу. Відповідач комплекс по догляду отримала, претензії щодо отриманого комплексу та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої в Акті. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача складає 7 469 грн. Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала, повідомлена належним чином про судове засідання відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2019 між сторонами було укладено договір № ХЛ1901, за умовами якого ФО-П [PERSON] зобов`язалась надати [PERSON] комплекс товарів та послуг по догляду для шкірою обличчя, а клієнт зобов`язалась прийняти цей комплекс згідно акту приймання передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну) (п.1.1) (а.с.8). Згідно п.1.2 договору - під комплексом по догляду мається на увазі: продаж набору косметики та надання допоміжних супроводжуючих косметологічних послуг. Пунктом 2.2 договору, зокрема, визначено, що при передачі комплексу по догляду, сторони складають та підписують акт приймання-передачі згідно переліку № 1 (специфікації). Згідно п.5.1 договору загальна вартість комплексу по догляду за цим договором складає 20 094 грн. Пунктом 5.3 договору передбачено, що при оплаті комплексу по догляду частинами клієнт в день підписання даного договору вносить на поточний рахунок або касу ФОП перший платіж в розмірі 3 000 грн не пізніше 19.01.2019 р. Згідно п. 5.4 договору залишок вартості комплексу по догляду в розмірі 17094 клієнт сплачує ФО-П [PERSON] рівними платежами протягом десяти місяців. У відповідності до п. п. 5.5, 5.6 договору оплата здійснюється не пізніше 19 числа кожного місяця, клієнт повністю розраховується не пізніше 19.09.2020. Як вбачається із п. 6.2 договору, у випадку затримки клієнтом сплати грошових коштів, передбачених п. п. 5.3, 5.4, 5.5 даного договору строком більше ніж п`ять календарних днів, клієнт сплачує стороні-1 неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Пунктом 6.4 договору передбачено, що у випадку порушення клієнтом строків оплати, передбачених у п. п. 5.4, 5.5 даного договору в таких випадках, а також у випадку затримки клієнтом платежу у строк, що перевищує два календарних місяця чи у випадку самовільної зміни розміру платежу клієнтом, що завдасть збитків стороні-1, сторона-1 має право вимагати від клієнта дострокового погашення всієї несплаченої вартості Комплексу по догляду й інших пов`язаних цим порушенням та відшкодування збитків. Відповідно до п. 6.5. договору у випадку, зазначеному у пункту 6.4 договору, клієнт зобов`язаний достроково сплатити стороні-1 несплачену вартість комплексу по догляду протягом 5 робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від сторони-1. При цьому клієнт сплачує неустойку стороні-1 у розмірі 0,5 %(один відсоток) від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення до дня фактичної сплати включено. Згідно переліку № 1 (специфікація) від 19.01.2019 р. до договору № ХЛ від 19.01.2019 р. загальна вартість набору косметики складає 20 094 грн (а. с. 9). Згідно акту приймання-передачі від 19.01.2019 р. до договору № ХЛ від 19.01.2019 на виконання умов договору ФО-П [PERSON] надала [PERSON] , а [PERSON] отримала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя (а.с.10). Згідно п. 7 акту приймання-передачі від 19.01.2019 р. комплекс по догляду надано належним чином та в повному об`ємі. Як вбачається з товарного чеку № 87 від 19.01.2019 р., відповідачем сплачено на користь ФО-П [PERSON] платіж за договором на загальну суму 3 000 грн (а. с. 14). Згідно розрахунку заборгованості позивача станом на 26.10.2020 вартість набору косметики склала 9 754 грн та вартість косметологічних послуг 10 340 грн (а.с.11). Частина наданих послуг вартістю була сплачена, а відтак, з урахуванням частково сплачених відповідачем сум, заборгованість складає 7 469 грн. 18.10.2019 на адресу фактичного місця проживання відповідача ФО-П [PERSON] було направлено претензію про наявність заборгованості зі сплати щомісячних платежів за договором №ХД1901 від 19.01.2019 (а.с.13). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Однією з встановлених ч.2 ст.11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, відповідно до якого за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору, відповідачем не було сплачено кошти, в строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, зважаючи на вищевикладене та з врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором №ХЛ 1901 від 19.01.2019, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем не спростовано доводи позивача, контрозрахунку не надано, розглядаючи заяву в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Надаючи оцінку позовним вимогам в частині стягнення пені та 3% річних, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань та можуть стягуватися поряд із пенею. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 645/3720/17. Як вбачається із статей 549-551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та 3% річних такими, що заявлені правомірно. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved