Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Пересадька В.О. звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який представник позивача вказав, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення №№ 287, 288, що розташовані на території Широківської сільської ради Станичо-Луганського району Луганської області, та житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно нотаріально посвідченого договору про поділ спадкового майна від 21.11.2018, укладеними між спадкоємцями [PERSON] та позивачем, земельні ділянки перейшли у спадщину [PERSON] , а житловий будинок - позивачу. 21.11.2018 державним нотаріусом Станично-Лугагської державної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М. винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки позивачем не надано жодного документа, щоб підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок. Таким чином, представник позивача, вказуючи, що позивач вимушена була завернутись з цим позовом до суду до відповідача, оскільки не оформлення нею спадщини зумовить перехід права власності до держави в особі органу місцевого самоврядування , на території якого знаходиться спадкове майно. Також у позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Про розгляд справи за відсутності позивача адвокат Пересадько В.О. також надав заяву до розгляду справи по суті. Від відповідача надійшла заява, в якій Широківська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області не оспорювала вимоги позивача, просила розглядати справу за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Наведені норми закону свідчать, що у цивільному судочинстві позивачем може бути виключно фізичні особи, а відповідачем як фізичні, так й юридичні особи, а також держава. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] , позовна вимога нею пред`явлена до Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області - органу місцевого самоврядування, де знаходиться спадкове нерухоме майно, на яке претендує позивач. Проте з доводами представника позивача, що належним відповідачем у цій справі є Широківська сільська рада Станично-Луганського району погодитись не можна. З позовної заяви, а також копії нотаріально посвідченого договору про поділ спадкового майна від 21.11.2018 йдеться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON] , оскільки на день його смерті проживали разом з ним і згідно із законом не відмовились від спадщини. Дана обставина свідчить про те, що в силу вимог встановлених ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] , прийнявши спадщину, стали її фактичними власниками, а отже не оформлення спадщини кимось із спадкоємців не буде тягнути за собою передачу прав на цю спадщину державі. Таким чином пред`явлення вимоги до органу місцевого самоврядування є помилковим. Позивачем та її представником в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України не подавалось заяв про заміну неналежного відповідача належним. Крім того, суд не міг самостійно залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. За таких обставин пред`явлення позову не до того відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім цього, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цього позову ще й з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві пред`являється вимога про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] . До позовної заяви надані такі документи: копії паспорта, картки фізичної особи - платника податків, свідоцтва про народження та шлюб позивача; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія про смерть [PERSON] ; копія договору про поділ спадкового майна від 21.11.2018; копія постанови про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2018; копія технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] ; звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адерсою: [ADDRESS] . Проте жодного належного доказу - кому саме належить спірний житловий будинок стороною позивача не надано. У зв`язку з цим суд не вправі за [PERSON] визнавати право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed