Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, яке регулює вказані відносини. Звертає увагу суду на те, що заборгованість яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. У зв`язку з цим просить позов задовільнити. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Позиції сторін у справі. Представник відповідача скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки [PERSON] , як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, у неї утворилась заборгованість у розмірі 29433,09 грн. AT «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 31333,09 грн. боргу за кредитним договором та витрат на його вчинення в сумі 1900,00 грн. AT «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. Стверджує, що спірний виконавчий напис відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Встановлені судом фактичні обставини справи. 26 листопада 2019 року, між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № R01.00507.006001187, згідно пункту 1.1. якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 23 910,36 грн., а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору банк надав кредит строком на 60 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,09 % річних від залишкової суми кредиту (згідно пункту 1.3 Кредитного договору). Судом було встановлено, що банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, оскільки [PERSON] , як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала станом на 07 грудня 2020 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 29 433,09 грн., з яких: - 21972,58 грн.- строковий основний борг; -1 609,54 грн. - прострочений основний борг; -5 723,58 грн. - прострочені проценти; -112,84 грн. - строкові проценти; -14,55 грн.-пеня. AT «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з заявою від 18 січня 2021 року № 12.4.2/11494 про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 29 433,09 грн. боргу за кредитним договором та витрат на його вчинення в сумі 1900,00 грн. Мотиви прийняття рішення судом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 87 та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Згідно пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог Переліку AT «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 20 січня 2021 року виконавчого напису №1172, у тому числі: 1) заяву AT «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 18.01.2021; 2) кредитний договір № R01.00507/006001187 від 26.11.2019; 3) заяву № R01.00507/006001187 про акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки; 4) довідку AT «Ідея Банк» про ненадходження платежів; 5) вимогу AT «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.12.2020 №12.4.2/ R01/00507/006001187; 6) довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором R01.00507/006001187 від 03.07.2019, видану AT «Ідея Банк» станом на 07.12.2020; 7) виписку по особовому рахунку [PERSON] ; 8) опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 9) список за формою №103 згрупованих поштових відправлень AT «Ідея Банк»; 10) список згрупованих поштових відправлень цінних листів AT «Ідея Банк»; Сукупний аналіз усіх вище перелічених документів дає змогу стверджувати, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед AT «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами кредитного договору, та внесеними боржником; відповідають Переліку, а відтак підтверджують безспірність заборгованості позивача. Відтак, наведене підтверджує той факт, що спірний виконавчий напис, вчинений 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за №1172 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості згідно кредитного договору, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса, відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат». Порядку та Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню. Разом з тим, суд не погоджується із твердженням позивача, про те, що вчинення виконавчого напису нотаріуса було з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховний Суд України у постанові від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15, зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Тобто, в основу розмежування понять «спірної» та «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги, а об`єктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. Вирішення питання, чи є заборгованість об`єктивно безспірною, залежить від того, чи надано нотаріусу перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №761/45042/16-ц, зазначив, що встановивши, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані усі документи, що підтверджують безспірність вимог кредитора та встановлені Переліком документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не вирішує спір про право, який існує між сторонами, а лише перевіряє безспірність заборгованості на підставі належних і допустимих доказів. А отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними Переліком, а не ставленням боржника до неї. З аналізу ч. 1 ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 3.1. глави 16 Порядку вбачається, що вчинення виконавчого напису нотаріуса здійснюється за фактом подання нотаріусу документів, визначених Переліком; участь боржника в процесі вчинення виконавчого напису нотаріуса законодавством не передбачена. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі №127/15911/17 зазначив, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №761/45042/16-ц, який, вказуючи на відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначив, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не вирішує спір про право, який існує між сторонами, а лише перевіряє безспірність заборгованості на підставі належних і допустимих доказів». За таких обставин, безспірність заборгованості, що була стягнута з позивача згідно спірного виконавчого напису нотаріуса, не залежить від того, погоджується позивач з її розміром, чи ні, оскільки вирішальним у даному випадку є саме документи, що подавалися нотаріусу для його вчинення, а не суб`єктивне ставлення [PERSON] до суми боргу. А отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними Переліком, а не ставленням боржника до неї. Для вчинення виконавчого напису, на виконання вимог Переліку AT «Ідея Банк» надало нотаріусу, в тому числі, виписку по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову і звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних па підставі первинних І документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до п. 61 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року №75, згідно яких виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відтак, виписка по рахунку № [NUMBER] , яка відображає рух коштів по даному рахунку та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед AT «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами кредитного договору, та внесеними боржником; відповідає Переліку, а відтак підтверджує безспірність заборгованості позивача. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, AT «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 грудня 2020 року на адресу зазначену в кредитному договорі, за допомогою якої позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно кредитного договору, вказано розмір заборгованості, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. В абзаці 2 підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Верховний Суд у п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року по справі 6916/3006/17, зазначив, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він с відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Відтак, вищенаведене повністю спростовує доводи позивача про ненадання нотаріусу для вчинення виконавчого напису доказів направлення позивачу вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань перед вчиненням виконавчого напису нотаріуса, що оскаржується. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed