Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач у березні 2017 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON], який заповів їй все рухоме та нерухоме майно, яке складається також з ј частки квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником 3/4 квартири є відповідач. Інших спадкоємців не має. При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно - ј частку квартири не зареєстровано в органах БТІ. Враховуючи наведене, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ј частку квартири [ADDRESS], житловою площею 9,40 кв.м., загальною площею 15,75 кв.м. Ухвалою суду від 27.04.2017 р. відкрито проавдження у справі. Ухвалою суду від 14.05.2018 р. проведено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких просив у позові відмовити, посилаючись на те, що померлий [PERSON] за життя право власності на спірну частку житлового приміщення не зареєстрував, а тому, на думку представника відповідача, позивачка не має підстав успадковувати вказану вище частку спадкового майна. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] з 12.01.1979 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] (ас. 10) В судовому засіданні встановлено, що [INFO] р. помер [PERSON] (а.с. 11). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. [PERSON] належить ј частина квартири під [ADDRESS], яка належала [PERSON], його матері (а.с. 8). Встановлено, що 19.11.2013 р. за життя [PERSON], чоловік позивачки склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, рухоме та нерухоме де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, заповів своїй дружині [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки КП «Житлосервіс «Приозерне» від 25.02.2015 р., [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.03.1987 р. по день смерті. За вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] - дружина з 03.03.1987 р. - позивачка по справі та [PERSON] - син з 12.07.1992 р., відповідач по справі (а.с. 30-31). Судом встановлено, що 04.03.2015 р. державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавцем за яким є [PERSON], номер у спадковому реєстрі 57184083 (а.с. 33). Згідно матеріалів спадкової справи №161-2015 до майна померлого [INFO] р. [PERSON] (а.с. 27-56), із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина [PERSON] (а.с. 28). Син померлого [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини (а.с. 49). Відповідно до інформаційної довідки БТІ від 07.04.2015 р., квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: 2/3 частини [PERSON], [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1994 р.; 1/3 частина [PERSON], [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2003 р. (а.с. 54). Постановою державного нотаріуса від 15.09.2015 р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO] р. у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на частку квартири (а.с. 55). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не визнає право позивачки [PERSON] на спадкування майна, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] Встановлено, що положення ст. 392 ЦК України чітко передбачає спосіб захисту права в разі об'єктичного існування права власності на певнний об'єкт, якщо це право не визнається іншою особою. Судом було встановлено, що [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] за життя отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. на 1/4 частину спірної квартири та в подальшому склав заповіт, тобто позивачка [PERSON] має об'єктивні підстави для набуття права власності на спірне майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] У зв'язку з чим суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про безпідставність успадкування позивачкою [PERSON] 1/4 частини спірної квартири з підстав відсутності державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану частку, померлого чоловіка позивачки, оскільки наявні в матеріалах справи Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. та Заповіт від 19.11.2013 р. на спірне майно чинні та в судовому порядку недійсними не визнавались (ас. 8, 9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого чоловіка [PERSON], а саме, ј частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO] р., на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2008 р. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що позивач в установлений строк звернулась до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивач прийняла спадщину, а тому право власності на частку квартири підлягає визнанню в судовому порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити. На підставі, ст.ст. 321, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 81 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved