Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на слідуючи обставини. 26 листопада 1994 року позивач у справі з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано у виконкомі Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №19. Відповідно до рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2014 року даний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони у справі мають двох неповнолітніх дітей, доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В липні 2013 року сторони по даній справі припинили шлюбні відносини , проживають окремо. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. З часу припинення сумісного сімейного життя з відповідачем, їхні неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивача, бо відповідач постійної та регулярної матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей не надає. Відповідач являючись матір'ю неповнолітніх дітей зобов'язана надавати щомісячну матеріальну допомогу на їх утримання, але в добровільному порядку вона свого обов'язку не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Інших дітей на утриманні відповідача немає, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач вважає, що розмір аліментів, які в теперішній час підлягають примусовому стягненню з відповідача в судовому порядку має становити 1/4 частину усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на місяць. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову позивача не заперечувала/ Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих виконкомом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актові записи за №№9,27 від 27.05.1998 року та від 05.04.1999 року, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON]. На утримання дітей відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, діти проживають з батьком. Довідка Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про склад сім'ї позивача є підтвердженням того факту, що неповнолітні діти дійсно проживають разом з позивачем у справі та знаходиться на його утриманні. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записана у вищевказаних свідоцтвах матір'ю дітей і зобов'язана утримувати їх до їх повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, має постійне місце роботи , тобто працює пекарем на Марганецькому хлібозаводі, доказів неможливості утримувати дітей суду не надала, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дітей, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку у відповідності до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на неї законом обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов частково. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial