Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, про визнання за позивачем права на завершення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючого документа на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га, що знаходиться в с. Новосілка Підволочиського району, Тернопільської області, щодо котрої розпочато процедуру приватизації на підставі рішення Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 05 лютого 2010 року №440 «Про надання дозволу гром. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09 березня 2014 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликався на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із вказаної земельної ділянки. При зверненні Позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку відсутністю відомостей про реєстрацію права власності на земельну ділянку на імя померлої [PERSON] З огляду на вказане, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. В підготовче судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися. Представник позивача подав заяву, згідно з якою позов підтримав в повному обсязі, справу просить розглядати без його та позивача участі. Представник відповідача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов, виходячи з таких міркувань. Рішенням Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 05 лютого 2010 року №440 «Про надання дозволу гром. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», вирішено надати дозвіл гром. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Новосілка загальною площею 1,00 га, в тому числі: Ділянка № 1-1,00 га; дозволити проектній організації, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт виготовити технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Новосілка; представити виготовлену технічну документацію на розгляд чергової сесії Новосілківської сільської ради для прийняття рішення про передачу даної земельної ділянки у власність. Судом встановлено, що [PERSON] користувалася земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства в с. Новосілка загальною площею 1,00 га, що підтверджується записом у земельно-кадастровій книзі Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області за 2004 рік під №692. 20 березня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,00 га, яка знаходиться на території Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області заповіла на користь [PERSON], [INFO], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконкому Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області за реєстровим №23. 09 березня 2014 року померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 12 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №7 (свідоцтво про смерть серії І-ИД №166392, видане 12 березня 2014 року). Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України). Так, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09 березня 2014 року. Згідно з довідкою Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області від 17.02.2016 року №1038 позивач [PERSON] проживав і доглядав за бабусею [PERSON], яка померла 09 березня 2014 року, до дня її смерті. Таким чином, Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який спадщину прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу [PERSON] №193/02-31 від 11 травня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,00 га, що знаходиться в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, на імя гр. [PERSON], після смерті гр. [PERSON], померлої 09 березня 2014 року. Підставою для даної відмови є відсутність відомостей про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку на імя померлої [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Обєктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (стаття 2 Земельного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина з заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця. З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, судом встановлено, що померла [PERSON] за час життя не набула у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га, що знаходиться в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, однак розпочала процедуру її приватизації відповідно до чинного законодавства України, а тому позивач [PERSON] має право на визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на землю на його імя, як спадкоємця майна померлої [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України). Ураховуючи викладені вище обставини, належні, допустимі та достатні докази, якими вони підтверджуються, положення законодавства України, яке регулює дані правовідносини, права позивача [PERSON] підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб. Враховуючи наведене,\~

Outcome: approved