Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до договору факторингу від 22 грудня 2014 року є позивач, та відповідачем, було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2004599564, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12520 грн., з яких на споживчі цілі відповідачу було надано 10000 грн., на придбання послуг у ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя» - 2520 грн., які були перераховані банком на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя». Крім того, 18 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до договору факторингу від 22 грудня 2014 року є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2006319824, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 22712,10 грн., з яких 17252 грн. були видані відповідачу у вигляді готівки через касу банку, а суми 4347,50 грн. та 250 грн. були перераховані на рахунки ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя» та ТОВ «ОКЛОК». Відповідно до умов договору №2004599564 від 09 липня 2013 року та договору №2006319824 від 18 жовтня 2013 року позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами відповідно до графіку платежів, сплачувати штраф та пеню, нараховані банком за прострочення виконання зобов'язань. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв'язку з цим, станом на 02 лютого 2017 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором №2004599564 від 09 липня 2013 року у розмірі 13922,60 грн., а також станом на 24 листопада 2016 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором №2006319824 від 18 жовтня 2013 року у розмірі 28422,99 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання двічі не з'явилася, будучи належним чином повідомленою в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не подала. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2004599564, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12520 грн., з яких відповідачу на споживчі цілі було надано 10000 грн. (що підтверджується заявою про видачу готівки №7 від 09.07.2013 р. з відбитком печатки каси банку), на придбання послуг у ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя» - 2520 грн., які були перераховані банком на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя». 18 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2006319824, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 22712,10 грн., з яких 17252 грн. були видані відповідачу у вигляді готівки через касу банку (що підтверджується заявою про видачу готівки №6 від 18.10.2013 р.), а суми 4347,50 грн. та 250 грн. були перераховані на рахунки ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя» та ТОВ «ОКЛОК». Відповідно до умов договору №2004599564 від 09 липня 2013 року та договору №2006319824 від 18 жовтня 2013 року позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами відповідно до графіку платежів, сплачувати штраф та пеню, нараховані банком за прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв'язку з цим, станом на 02 лютого 2017 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором №2004599564 від 09 липня 2013 року у розмірі 13922,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10009,12 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 0,86 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3912,62 грн. Крім цього, виникла заборгованість відповідача за кредитним договором №2006319824 від 18 жовтня 2013 року, яка станом на 24 листопада 2016 року становить 28422,99 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20819,66 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1,92 грн., заборгованості за комісією у розмірі 7601,41 грн. Відповідно до відомостей договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст.ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами №2004599564 від 09 липня 2013 року, та №2006319824 від 18 жовтня 2013 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж Факт виконання позивачем обов'язку повідомити боржника про зміну кредитора підтверджується наданими позивачем копіями відповідних повідомлень з доказами їх направлення боржнику поштою. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобов'язань за кредитними договорами, а також наявність у позивача права грошової вимоги до відповідача, підтверджуються матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України,

Outcome: approved