Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Промислово-інноваційної компанії «Моноліт» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, вказуючи, що за договором про надання послуг від 15.03.2013 року [PERSON] зобов'язався сплатити надані позивачем послуги у сумі 52800 грн., однак, умови договору порушив, в зв'язку з чим повинен сплатити на користь позивача штраф у розмірі 15840 грн. та пеню у сумі 15206,40 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір доручення від 16.03. 2013 року, укладений між позивачем та відповідачем, застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути з ТОВ «ІПК «Моноліт» на користь [PERSON] 15 986 грн., що становить еквівалент 2000 дол.США, сплачених ним за цим договором, та 229, 41 грн. судових витрат. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] посилається на те, що договір доручення від 16.03.2013 року був підписаний [PERSON], який не є уповноваженою особою ТОВ «ІПК «Моноліт», діяв з перевищенням повноважень, без довіреності, у зв'язку з чим з підстав, передбачених ч.2 ст.203 ЦК України, цей договір є недійсним. Крім того, відповідач вважає, що в порушення вимог статті 192 ЦК України, платіж було здійснено у іноземній валюті, а не в гривні, що теж є підставою для визнання договору доручення недійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - Андерс В.М., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги ТОВ «ІПК «Моноліт» підтримала у повному обсязі та просила задовільнити їх, зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнала та просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги ТОВ «ІПК Моноліт» не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зустрічну позовну заяву [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив її задовільнити. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО [PERSON] пояснила суду, що посвідченню договорів купівлі-продажу передували консультації з нею [PERSON], яка діяла від імені продавців [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], з приводу чого нотаріусом були надані відповідні консультації та роз'яснення. Укладання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] відбулося 12.04.2013 року в приміщенні банку. За день до підписання договорів [PERSON] та [PERSON] повідомили, що покупцем буде виступати [PERSON] - мати [PERSON] При укладенні договорів були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], два представника агентств нерухомості «Моноліт» та ХАН, працівники банку. Частина розрахунку відбувалась у безготівковому вигляді, при проведенні розрахунку нотаріус не була присутня. [PERSON] та [PERSON] не були присутні при підписанні договору [PERSON] та [PERSON](представником продавців). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала та пояснила, що вона вирішила придбати будинок , у зв'язку з чим уклала договір про надання послуг з ріелтером [PERSON] Остання надала інформацію про продаж спірного будинку і її донька, [PERSON], оглянула його. Оскільки будинок їм сподобався, вони його придбали. Під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу з'ясувалось, що до будинок також бажав придбати [PERSON],, який прибув разом з представниками ТОВ «Моноліт». Після укладання договору купівлі-продажу [PERSON] сплатила [PERSON] вартість наданих нею послуг (т.1 а.с.107). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, матеріали справи містять пояснення їх представника [PERSON], в яких вона підтримала позов ТОВ «ІПК «Моноліт» та заперечувала проти позову [PERSON] (т.1 а.с.197). Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ІПК Моноліт» та про задоволення зустрічного позову [PERSON], з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2013 р. між ТОВ «Інноваційно-промисловою компанією «Моноліт» в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання консультативних послуг з купівлі нерухомості - приватного будинку із земельною ділянкою у Київському районі м.Харкова, з євроремонтом, первісною вартістю 2 997 000,00 грн. (т.1 а.с.6). Згідно п.1.1 вказаного договору, ТОВ «ІПК «Моноліт» зобов'язався надати послугу [PERSON] щодо пошуку нерухомості для придбання її у власність останнього. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався оплатити позивачу зазначену послугу. Згідно п.3.4 договору про надання послуг від 15.03.2013 року, вартість послуги складає 52800 гривень, що становить 1,76 % від вартості нерухомості. Того ж дня, 15.03.2013 р., [PERSON] був оглянутий будинок за адресою: [ADDRESS], про ними був складений та підписаний Акт огляду об'єкту нерухомості (т.1 а.с.8). Крім того, 16.03.2013 р. між ТОВ «Інноваційно-промисловою компанією «Моноліт» в особі заступника директора [PERSON] та [PERSON] був укладений договір доручення, за умовами якого останній, в якості забезпечення оформлення угоди про намір купівлі домоволодіння за адресою: [ADDRESS], передає гарантійний платіж у розмірі 2000 дол.США, та доручає ТОВ «ІПК «Моноліт» підготувати укладання договору (т.1 а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2013 р. між [PERSON], [PERSON] (Продавці) та [PERSON] (Покупець) були укладені договори купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] , та земельної ділянки (т.1 а.с.10-15). Крім того, 18.04.2013 р. [PERSON], яка діяла від імені продавців, та особисто [PERSON] склали та підписали Акт прийому- передачі до Договору купівлі-продажу спірного житлового будинку від 12.04.2013 р. (т.1 а.с.17). Таким чином, [PERSON] не є стороною вказаного договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу спірного будинку з [PERSON] не був укладений, безспірних доказів наявності правовідносин між ним та [PERSON] не надано, суд вважає, що наслідки укладеного між ним та ТОВ «ІПК «Моноліт» договору про надання послуг відсутні, таким чином, позовні вимоги ТОВ «Моноліт» про стягнення вартості послуг задоволенню не підлягають. Суд вважає недоведеними посилання первісного позивача на отримання покупцем [PERSON] інформації про будинок саме від [PERSON] та стягнення з нього коштів згідно п.3.2 Договору про надання послуг від 15.03.2013 р., за наявності даних про отримання такої інформації покупцем від своєї доньки [PERSON] та від іншого ріелтера, експерта-консультанта [PERSON], з якою [PERSON] уклала договір про надання інформаційно-консультативних послуг по купівлі об'єкта нерухомості та якій сплатила вартість наданих нею послуг (т.1 а.с.127, 129, 130). Наданий позивачем Акт прийому передачі спірного майна, складений 18.04.2013 р. між [PERSON] та [PERSON], судом до уваги не приймається, оскільки суду не надано доказів, які підтверджують повноваження [PERSON] на представництво інтересів продавців при передачі спірного майна, а як пояснив суду цей свідок, він лише приглядав за будинком та показував його потенційним покупцям, сам договір купівлі-продажу він не бачив. Що стосується зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне. Згідно ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створю, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення має бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлено частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, саме в момент вчинення правочину. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою, що передбачено ст.207 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, договір від 16.03.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «Інноваційно-промисловою компанією «Моноліт» з боку останнього був підписаний заступником директора [PERSON], та містить ознаки саме договору доручення. Вимог щодо удаваності вказаного договору позивачем не заявлено. Суд приймає до уваги доводи [PERSON] щодо відсутності повноважень у [PERSON] для підпису оспорюваного договору, оскільки на момент підписання договору останній був заступником директора та не мав довіреності від ТОВ на підписання договору доручення. Наданий суд протокол загальних зборів ТОВ від 07.11.2011 р. (т.1 а.с.84), яким [PERSON] уповноважено на підписання усіх договорів, пов'язаних з оформленням купівлі-продажу, у суду викликає сумнів, оскільки ці збори проведені одноособово - засновником [PERSON] як голови, та за участю самого [PERSON], як запрошеної особи, інші особи були відсутні, у зв'язку з чим навіть не було обрано секретаря зборів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним з підстав, передбачених ч.2 ст.203 ЦПК України, визнати недійсним договір доручення від 16.03.2013 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Промислово-інноваційна компанія «Моноліт», у зв'язку з чим з ТОВ підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачена ним грошова сума у розмірі 15986,00 грн. ( в межах заявлених позовних вимог). За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved