Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» борг за кредитним договором №SAMABWFC00001427084 від 30.01.2018 заборгованість у розмірі 42254 грн. 24 коп., яка складається з наступного: 22273 грн 45 коп. - заборгованість за кредитом; 19980 грн 79 коп. - заборгованість по відсоткам. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2102 грн.00 коп., як сплачений судовий збір при поданні позову. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківський послуг в ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001427084 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті https:a-bank.com.ua/terms між ним та банком складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Проте відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням усіх складових боргу, станом на 08.05.2020 становить 42254 грн. 24 коп. Ухвалою від 10.07.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк, який з врахуванням відповідних змін та доповнень до Прикінцевих положень ЦПК України закінчився, відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується поштовим повідомленням, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. На підтвердження укладення кредитного договору представником позивача надана копія Анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, згідно якої 30.01.2018 [PERSON] виявила бажання отримувати послуги АТ «Акцент-Банк». В Анкеті-заяві зазначені анкетні дані особи та посилання на те, що дана заява разом із Умовам та Правилами надання банківських послуг разом складають договір про надання банківських послуг. При цьому заява не містить запису про вибір послуг, яку відповідач бажає отримати (а.с.7). Також суд зауважує, що у позовній заяві та анкеті- заяві не вказано, коли саме кредитна карта видавалась відповідачеві та з яким кредитним лімітом. Також, представником позивача подано до суду копії наступних документів: розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC00001427084 від 30.01.2018 між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 08.05.2020, яка складає 42254 грн 24 коп., який підписаний від імені представника банку (а. с. 6). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https:a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною картою «Універсальна», які не підписані [PERSON] (а.с.12); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https:a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», який не містить підпису відповідача [PERSON] про ознайомлення ( а. с. 7-11). Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є доказами , на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; не містять також даних про наявність на день підписання анкети-заяви кредитного ліміту в розмірі, вказаному в позові, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Копія анкети-заяви, яка додана до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про відсутність договору між сторонами. У вищезазначеній анкеті-заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема: відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, про обов`язок повернення цих коштів відповідачем, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена процентна ставка. Таким чином, анкета-заява не дає однозначного уявлення про істотні умови кредитного договору, який укладається. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в Акцент-Банку, не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними він був ознайомлений. Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, Велика Палата Верховного Суду в даному рішенні зауважила, що, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору, АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.02.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Таким чином, суд не приймає як належний та допустимий доказ існування між банком та відповідачем [PERSON] кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору додані до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». До позову також додано копію з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», ТАРИФИ, користування кредитною картою «Універсальна». Разом з тим, цей витяг не має будь-яких позначок, з які б вказували, що відповідач ознайомився саме із цими тарифами, він не містить підпису відповідача та відповідної дати, тому не може бути взятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ отримання [PERSON] 30.01.2018 кредиту. Таким чином, з наданих позивачем доказів підтверджується лише факт підписання 30 січня 2018 року відповідачем [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (а.с. 7), в якій не зазначено ні про видачу будь-яких платіжних чи кредитних карток, строк їх дії, ні розмір кредитного ліміту, ні розмір та порядок нарахування процентів, ні розмір, порядок та підстави нарахування пені чи штрафу. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.634, 1046, 1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed