Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.09.04.2013 р. між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 2351/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний на 370 днів в іноземній валюті» За умовами договору позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, а банк взяв на себе зобов»язання повернути кошти після строку закінчення договору, нарахувати та виплатити проценти у розмірі 9,10% річних. [PERSON] на день закінчення договору не вимагала повернення вкладу, а тому угода відповідно до її п.п. 1.1.продовжив свою дію на наступний період. Вже 14.04.2015 р. позивач звернулась до банку із заявою про повернення коштів, проте вимога [PERSON] виконана не була. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму вкладу у сумі 50 000.00 доларів США, відсотки за користування грошима у розмірі 9 352,78 доларів США за період з 10.04.2013 р. по 20.04.2015 р. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити з підстав зазначених у позові, зважаючи на те, що у відповідача відсутні правові підстави для утримання коштів позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року № 612 від 17.09.2015 р. банк віднесено до категорії неплатоспроможних . На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.098.2015 р. в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. Зважаючи на це, відносини які виникли між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими заборонено задоволення вимог кредитора у зазначений в позові спосіб. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 09.04.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» було укладено договір № 2351/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. За умовами договору [PERSON] розмістила у відповідача грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США строком до 14 квітня 2014 року та зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 9,10% річних. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. 14 квітня 2015 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів, проте банк грошові кошти не повернув. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суму у розмірі 59 352,78 доларів США відповідно до вимог положень ст.ст. 1074, 1212 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається , крім випадків обмеження права розпорядженням рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов»язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. В свою чергу положеннями ст.. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа, зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як встановлено в судовому засіданні, і це не заперечується представником позивача, на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171, яким впроваджено в банку тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на вчинення тимчасової адміністрації. В подальшому, і це визнається представником [PERSON] вПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочато процедуру.ліквідації. За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно ж до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку Відповідно до приписів ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню; 9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 10) здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зважаючи на те, що з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку призначення уповноваженої особи Фонду зупиняються всі повноваження органів управління банку та дії уповноваженої особи банку регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України підстави для задоволення вимог в спосіб обраний позивачем відсутній, оскільки суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити представнику в задоволенні позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed