Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Гребенюк Олександр Сергійович, який діє на підставі довіреності № 3084-К-Н-О від 11 серпня 2020 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2014 року у розмірі 116363 гривні 82 копійки та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил від 14 серпня 2014 року, згідно яких отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач та Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 17 квітня 2019 року підписали Додаткову угоду. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 17 квітня 2019 року банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в пункті 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в пункті 1.5.1 Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в пункті 1.3 Додаткової угоди. Відповідно до пункту 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України укладається під відкладальну обставину, а саме в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та пунктом 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені пунктом 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки передбачене пунктом 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що у разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктом 1.5.2 Угоди та будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене пунктом 1.2 Умови про зміну процентної ставки, передбачене пунктом 1.4 Угоди не поширюється. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у відповідача станом на 18 січня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 116363 гривні 82 копійки, з яких заборгованість по відсоткам за користування кредитом розмірі 6535 гривень 54 копійки, заборгованість за пенею у розмірі 109828 гривень 28 копійок. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 червня 2021 року визначено про заочний розгляд справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. В наданому до позову клопотанні представник позивача вказує, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 26 квітня 2021 року, 28 травня 2021 року та 15 червня 2021 року не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «адресат відсутній за вказаною адресою», судову повістку на 15 червня 2021 року відповідач отримав особисто 04 червня 2021 року, що вбачається з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 6320202398134. Крім того, у судове засідання, що було призначено на 15 червня 2021 року [PERSON] викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1128506/). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 14360570, що підтверджується копією довідки з Головного управління статистики у місті Києві та має банківську ліцензію НБУ України за № 22 від 05 жовтня 2011 року про право надання банківських послуг, визначених частиною 3 статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», унесеному до Державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92. Згідно зі статутом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 595 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 712) та погодженого Національним банком України 06 вересня 2019 року, вказана фінансова установа є державним банком та правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». З матеріалів справи судом встановлено, що 14 серпня 2014 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру шляхом підписання [PERSON] анкети заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», за змістом якої останній погодилися з тим, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті: www.pb.ua, складають договір про надання банківських послуг що підтверджується підписом відповідача у заяві. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України\~свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом внаслідок чого утворилась заборгованість. 17 квітня 2019 року відповідач, [PERSON] , з одного боку, та Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», з другого боку, підписали Додаткову угоду до Договору № SAМDNWFС00007914534. За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Частиною 1\~статті 638 Цивільного кодексу України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 17 квітня 2019 року сторони дійшли згоди, що банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в пункті 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в пункті 1.5.1 Додаткової угоди. Згідно з пунктом 1.3 Додаткової угоди строк повернення кредиту 25 жовтня 2019 року. Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01 %. Частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Відповідно до пункту 1.6 Додаткової угоди ця угода укладається під відкладальну обставину, а саме в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та пунктом 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені пунктом 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки передбачене пунктом 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди сторони узгодили, що у разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктом 1.5.2 Угоди та будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене пунктом 1.2 Умови про зміну процентної ставки, передбачене пунктом 1.4 Угоди не поширюється. Відповідно до пункту 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в пункті 1.5.2. понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в пункті 1.3 Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до пункту 1.7.1 Угоди), є простроченою, визначено пунктом 1.7.2 Угоди. Судом встановлено,\~що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте відповідачем, [PERSON] , були порушені зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору та додаткової угоди. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 18 січня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 116363 гривні 82 копійки, з яких: - 00 гривень 00 копійок заборгованість за кредитом; - 6535 гривень 54 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 109828 гривень 28 копійок - заборгованість за пенею. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обов`язки підлягають\~виконанню. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Враховуючи вищезазначене,\~сума заборгованості,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача за\~кредитним договором SAМDNWFС00007914534 від 17 квітня 2019 року становить 116363 гривні 82 копійки. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2270 гривень 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням №ІНВ99В3GМХ від 19 січня 2021 року. Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved