Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач ТОВ «БЕТА-ІНВЕСТ ЛОГІСТИК» звернулись до суду з позовом до відповідача у якому просив стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 463 654,12 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 26.06.2018 року о 13-20 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] (причіп марки «Krone» д.н.з [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] ,у результаті якої транспортний засіб, що належить товариству отримав механічні пошкодження . За наслідками ДТП відносно водія [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області адміністративне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 20 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] станом на дату виконання експертизи становить 333036 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику вказаного транспортного засобу в результати ДТП 26.06.2018 року станом на момент виконання експертизи становить 130 617 грн. 15 коп. Посилаючись на те, що [PERSON] як володілець транспортного засобу з вини якого сталася ДТП у добровільному порядку не відшкодував заподіяну внаслідок ДТП шкоду, позивач просив суд позов задовольнити. У відзиві на позов відповідач [PERSON] позов не визнав посилаючись на відсутність вини [PERSON] , який керував транспортним засобом, що належить йому на праві власності, та який був учасником даної ДТП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складався лише щодо водія транспортного засобу, що належить ТОВ «Бета Логістик». У зв`язку з чим відсутні праві підстави для стягнення з нього як із власника транспортного засобу заподіяної матеріальної шкоди. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04 вересня 2019 року на 09-15 год. в загальному провадженні. 22 листопада 2019 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2019 року на 09-00 год. В судовому засіданні представник позивача Попович В.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 463 654,12 грн., судові витрати у розмірі 18 415,31 грн. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві, зокрема посилаючись на відсутність вини водія, який керував транспортним засобом, що належить відповідачу у ДТП, що мала місце 26.06.2018 року. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 26 червня 2018 року о 13 год. 20 хв. на автодорозі Стрий- Знамянка на 387 км.+950 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] (причіп марки «Krone» д.н.з [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] . Протокол про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП був складений відносно [PERSON] (протокол серії БД № 052979 від 28.06.2018 року). Відносно іншого учасника даної ДТП, який керував автомобілем відповідача протокол про порушення правил дорожнього руху в момент ДТП не складався, постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось. Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2020 року провадження про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування постанови суду покладено висновок судового експерта Давидович О.О. № 56 від 07 вересня 2018 року відповідно до якого з технічної точки зору дії водія автомобіля «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.2,3 д, п. 10,1п.10.4(4.1), п. 10.6, розділу 34, п.1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, та знаходились у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Також з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам правил дорожнього руху, які б знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної ДТП не вбачається. 16.09.2019 року під час проведення підготовчого судового засідання відповідачем [PERSON] надано суду висновок експертного дослідження від 10.09.2019 року проведеного судовим експертом Шмиголь О.Г. за його заявою від 10.09.2019 року відповідно до якого в дорожній обстановці, яка склалась на момент ДТП водій автомобіля « Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] а в причинному зв`язку з даною ДТП з технічної токи зору є невідповідність дій водія автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] [PERSON] п. 13.1 ПДР. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, піддягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За приписами ст.ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законно сили є обов`язковою для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань чи мали місце дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою . При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Як вбачається із постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року про закриття адміністративного правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, покладено пояснення свідка [PERSON] , висновок судового експерта Давидовича О.О. від 07.09.2018 року, згідно якого водій автомобіля марки ««Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] [PERSON] повинен був з початку зміни напрямку руху автомобіля ««Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] в бік смуги руху автомобіля ««Mercedes-Benz Atego1218» діяти згідно з вимогами п. 12 Правил дорожнього руху України. До моменту зміни напрямку руху, водієм автомобіля ««Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] , за умови збереження стабільності обстановки з його боку, напрямок руху автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» по своїй смузі не створював небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, оскільки його рух в цій смузі був прямолінійний. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» [PERSON] виконуючи рух на вказаній ділянці з моменту виникнення небезпеки , тобто раптовості зміни руху в небезпечному напрямку автомобіля «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] , не мав технічної можливості уникнути даної ДТП шляхом гальмування. Водій автомобіля марки «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , виконуючи маневри ліворуч, потім праворуч, при цьому змінюючи напрямок свого руху на смугу, де попутно рухався автомобіль «Mercedes-Benz Atego1218», щоб запобігти зіткненню з вказаним автомобілем повинен був керуватися п.2.3д, п.10.1, п. 10.4 (ч.1), п. 10.6, розділу 34 п.1.1 (вузька суцільна лінія ) Правил дорожнього руху України. з технічної точки зору дії водія «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.2,3 д, п. 10,1п.10.4(4.1), п. 10.6, розділу 34, п.1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Також з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам правил дорожнього руху, які б знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної ДТП не вбачається. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями , що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. За вказаних обставин суд позбавлений можливості при розгляді даної цивільної справи встановлювати вину водія [PERSON] у скоєнні даної ДТП, на підтвердження якої відповідачем надано висновок експертного дослідження від 10.09.2019 року проведеного судовим експертом Шмиголь О.Г. за його заявою від 10.09.2019 року та відповідно до якого в дорожній обстановці, яка склалась на момент ДТП водій автомобіля Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] , а в причинному зв`язку з даною ДТП з технічної токи зору є невідповідність дій водія автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] [PERSON] п. 13.1 ПДР. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Бета-Інвест Логістик» є власником транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач [PERSON] є власником автомобіля «Volvo FH 123 80» д.н.з. [NUMBER] , керування яким на час ДТП здійснював [PERSON] . Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої взаємодії цих джерел, визначається нормами статей 1187,1188 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Право на звернення з позовом про відшкодування шкоди, безпосередньо до особи, яка завдала шкоди врегульовано ст.ст. 636, 1194 ЦК України відповідно до яких право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержати його. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Відповідно до висновку судового експерта ФОП [PERSON] № 16-02-19 автотоварознавчої експертизи від 20 лютого 2019 року про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz Atego1218» становить 130 617 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 333036 грн. Слід зазначити, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Між тим, як вбачається із висновку автотоварознавчої експертизи, наданої представником позивача на підтвердження розміру заподіяних збитків до складу ремонтної калькуляції включені фара ліва, покажчики покажчик повороту лівий та інші деталі, які пошкоджені з руйнуванням та потребують заміни та на них нарахована величина втрати товарного виду, а витрати на їх відновлення включені до розміру матеріального збитку. Крім того, із висновку автотоварознавчої експертизи слідує, що автомобіль «Mercedes-Benz Atego1218» д.н.з [NUMBER] » має строк експлуатації 12 років 3 місяці, при цьому, коефіцієнт його фізичного зносу визначено експертом як 0,7 %, його ринкова вартість визначена 354778 грн. 35 коп., в той же час позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 463 654 (130617 грн. матеріальний збиток та 333036 грн. 97 коп. вартість відновлювального ремонту). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість саме відновлювального ремонту автомобіля, визначену висновком експерта № 16-02-19 від 20.02.2019 р. в розмірі 333036 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 3330 грн. У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Договором про надання правової допомоги від 07.03.2019 року, укладеним між позивачем ТОВ «БЕТА-ІНВЕСТ ЛОГІСТИК» та адвокатом Попович В.М. передбачено, що вартість надання юридичних послуг виконавець визначає самостійно після одержання від замовника замовлення за надання юридичної допомоги та виставляє замовнику відповідний рахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 07.03.2018 року, видатковий касовий ордер від 17.05.2019 року про оплату за надання правової допомоги по договору та акт виконаних робіт від 17.03.2019 року. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10 500 гривень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до частково задоволення.

Outcome: approved