Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 27266,15 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 квітня 2213 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн . у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік . Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник взяті на себе зобов`язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв`язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ ПРИВАТБАНК відповідно до детального розрахунку станом на 28.02.2017 року складає 27 266,15 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Хомченко Л.І. від 21.02. 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 28.02. 2018 року Заочним рішенням від 19.04.2019 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги задоволені . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2019 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 19.04.2019 року по справі скасовано та справу призначено до розгляду на 18.03.2019 року . У судовому засіданні представник позивача не з`явився ,з наданої заяви вбачається ,що просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував так як довідка з умом та правил надання банківських послуг підписна тільки позивачем, в анкеті заяві від 1.04.2013 року наведені тільки анкетні данні відповідача ,але не має жодних відомостей про те чи він просить надати йому кредит, зі сплатою відсотків користування 30% на рік за користування кредитом. ,позивачем не надано доказів того ,що відповідач отримав кредит 1500 гривень ,ксерокопії анкети заяви не є доказом отримання кредиту ,не додані належні документи які засвідчують нарахування банком кредитних коштів на рахунок позивача. ,не надані первинні документи бухгалтерського обліку на підставі яких можливо встановити факт отримання кредиту відповідачем .не надані докази отримання відповідачем кредитної кратки її номеру ,дати випуску стану строку крім того позов заявлений поза межами строку позовної даності . Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено ,що між ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено споживчий договір (заява)кредиту № без номеру від 01.03. 2013року,на підставі якого відповідач отримав строковий кредит у сумі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . Довідка про умови кредитування з використанням кредитки універсальна не підписана відповідачем . Тому судом встановлено ,що не доведено той факт ,що кредит було надано позивачу зі сплатою відсотків користування 30% на рік за користування кредитом. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у анкеті заяві та довідки про умови кредитування . Згідно копії статуту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 03 квітня 2017 року № 409 та погодженого Національним банком України 19 квітня 2017 року, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Єдиним акціонером Банку, якому належить 100% акцій Банку, є держава в особі Міністерства фінансів України (а.с. 36). Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д (а.с.34). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 35). З розрахунку заборгованості за договором № б-н (ар.с.4 ) вбачається, що відповідач має заборгованість по кредиту та по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 1.04. 2013 року по 28.02.2017 року -за кредитом 1431,78 гривень та за проценти за користування кредитом 20659,79 гривень та що відповідач сплачував за кредитом у липні 2014 року 100 гривень. Наданий розрахунок заборгованості суд не приймає до уваги так як він підписна тільки позивачем і не є документом якій підтверджує сплату та призначення платежу у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Споживчий кредит це кошти що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно умов надання споживчого кредиту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» взяв на себе зобов`язання надати позичальнику [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картку . Строк повернення кредиту визначений до строком дії картки . З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку до того, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту у сумі 1500 гривень не виконав, чим порушив умови взятих на себе зобов`язань в цій частині.. Відповідно ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає що вимоги позивача що до повернення боргу у сумі 1500 гривень є обґрунтованими, але строк, встановлений ст. 261 ЦК України пропущена без поважних причин, суд відмовляє у позові, в цій частині у зв`язку з пропуском встановленого строку. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Позовну заяву, про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б-н від 01.04. 2013 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з1.04. 2013 року по 28.02. 2017 року у сумі 27266 отримано судом 21.03.2017 року. З вказаних обставин, з часу наступного дня після пред`явлення позову і до часу звернення із вказаним позовом до суду сплив строк загальної позовної давності 3 (три) роки. Також слід зауважити, що сторони не укладали у письмовій формі договір про збільшення позовної давності, як того вимагає ч. 1 ст. 259 ЦК України. Також слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в цивільному процесі стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності. Позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що суд зобов`язаний застосувати сплив строку позовної давності і тому не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому в їх задоволені слід відмовити за спливом позовної давності. Оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено, суд відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а залишає їх за позивачем.

Outcome: dismissed