Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач у справі звернувся із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 25 лютого 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно - страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/1299787, відповідно до якого, в період з 25.02.2013 року по 24.02.2014 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія який керував автомобілем «Fiat», державний номер [NUMBER]. Позивач зазначив, що 26 березня 2013 року в м. Києві по вул.. Т.Шамрило, 21 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину [PERSON] встановлено постановою Шевченкіського районного суду м. Києва від 03.04.2013 року, та притягнуто до відповідальності за ст.. 124 КУпАП. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток [PERSON] сума збитку підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ. Позивач зазначив, що на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту, акту про настання страхового випадку №11167 від 16.08.2013 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 6027,86 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі 3-х робочих днів, отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки. Заяву - повідомлення, встановленого зразка МТСБУ, відповідач подав до АТ «УОСК» лише 02.04.2013 року. Доказів поважності пропуску встановленого законом строку не надавалися, в досудовому врегулювання спору, АТ «УОСК» направляло 30.10.2014 року на адресу відповідача листа №9791 з вимогою сплатити вищевказану суму, проте в досудовому порядку спір не врегульовано, тому позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача з'явився, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, шляхом оголошення в газету, а тому суд у порядку ч.8, 9 ст.76, ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення суду. Судом встановлено, що 25 лютого 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно - страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/1299787, відповідно до якого, в період з 25.02.2013 року по 24.02.2014 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія який керував автомобілем «Fiat», державний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що 26 березня 2013 року в м. Києві по вул.. Т.Шамрило, 21 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину [PERSON] встановлено постановою Шевченкіського районного суду м. Києва від 03.04.2013 року, та притягнуто до відповідальності за ст.. 124 КУпАП. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток [PERSON] сума збитку підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ. Судом встановлено, що на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту, акту про настання страхового випадку №11167 від 16.08.2013 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 6027,86 грн. Судом встановлено, що відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі 3-х робочих днів, отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки. Заяву - повідомлення, встановленого зразка МТСБУ, відповідач подав до АТ «УОСК» лише 02.04.2013 року. Доказів поважності пропуску встановленого законом строку не надавалися, в досудовому врегулювання спору, АТ «УОСК» направляло 30.10.2014 року на адресу відповідача листа №9791 з вимогою сплатити вищевказану суму. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодувння, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved