Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відносно нього був вчинений злочин, а саме: [PERSON] визнаний судом винним у тому, що 30.03.2015 року вчинив погрозу вбивством відносно потерпілого - позивача у даній справі. Проте, згідно з ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.11.2016 року до [PERSON] був застосований примусовий захід виховного характеру, оскільки він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ст. 129 КК України. Отже, цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної і моральної шкоди в межах кримінального провадження не розглядався. Просив стягнути на свою користь завдану йому вказаним злочином моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та матеріальну шкоду у виді витрат на правову допомогу в кримінальній справі в сумі 7 000 грн., а також судові витрати у даній цивільній справі. В судовому засіданні представник позивача Бондар В.М. та законний представник позивача [PERSON] підтримали заявлені вимоги. Вважали, що моральна шкода завдана саме з вини відповідача, внаслідок його неправомірних дій. Пояснили, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. також не були відшкодовані в ході розгляду кримінального провадження, оскільки суд виніс ухвалу про застосування до неповнолітнього [PERSON] примусових заходів виховного характеру. Оскільки відповідач [PERSON] є неповнолітнім, то просили стягнути завдану шкоду з нього, а у разі відсутності у нього майна чи власних доходів - з його батьків у солідарному порядку. Відповідачі та їх представник визнали позов частково, не заперечували проти стягнення з них на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3 000 гривень, в іншій частині просили відмовити за необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.03.2015 року [PERSON] вчинив погрозу вбивством відносно потерпілого - позивача у даній справі, що підтверджується ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.11.2016 року та не потребує доказування (а.с.6). Судом до [PERSON] був застосований примусовий захід виховного характеру, оскільки він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ст. 129 КК України. Цивільний позов потерпілого у цій кримінальній справі не розглядався, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 592/9108/15-к. Після зазначених в ухвалі суду неправомірних дій з боку [PERSON] потерпілий звертався за медичною допомогою, зазнав стресу та моральних страждань, що підтверджується виписками з медичного закладу (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1179 ЦК України Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, суд встановив, що наявна вина відповідача [PERSON] у завданні моральних страждань позивачу внаслідок вчинення ним протиправного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України, та причинний зв'язок між винними діями, що полягали в погрозі вбивством потерпілому, і негативними наслідками, що настали, - у виді моральної шкоди, завданої потерпілому. При визначенні розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує характер і ступінь моральних страждань позивача, їх тривалість, а саме те, що позивач є неповнолітнім, і погрози його життю сприймав в силу свого віку, як реальні, був дуже наляканий, зазнав значної психічної травми, після чого був змушений звертатися за медичною допомогою та тривалий час лікуватися. Крім того, позивач був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав, що порушує його звичний життєвий уклад та потребує додаткових зусиль для його відновлення. В той же час, суд бере до уваги і ту обставину, що у виникненні моральних страждань була визнана винною ще й інша особа, відносно якої був постановлений вирок Ковпаківського районного суду м. Суми ві16.11.2015 року, - [PERSON], який вчинив відносно потерпілого злочин, передбачений ст. 186 ч. 1 КК України у співучасті з відповідачем [PERSON] Тому, моральна шкода та її розмір повинні визначатися з урахуванням ступеню вини відповідача у даній справі, тобто заявлений позивачем розмір моральної шкоди підлягає зменшенню. Так, в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що тілесні ушкодження, зазначені у виписці з історії розвитку дитини 30.04.2015 року позивач отримав саме від неправомірних дій відповідача [PERSON] Таким чином,

Outcome: partial