Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач ТОВ Вердикт Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та про заставу транспортного засобу від 02.11.2007 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo SF69Y», рік випуску - 2007, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу з укладенням від імені відповідача з будь-якою особою договору купівлі-продажу зі зняттям автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з центрів надання послуг, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень для здійснення продажу та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 02.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (27.10.2009 року назву змінено на ПАТ «УкрСибБанк») та [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11244403000, умови якого відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 04.12.2013 року у розмірі 185418,10 грн. ( з них: 89086,74 грн. основного боргу , 52294,31 грн. - заборгованість по нарахованих відсотках до відступлення вимоги, 19109, 17 грн. - нараховані відсотки на дату подачі позову, 22255,25 грн. - пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання, 2672,63 - 3% річних від простроченої суми). В забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань згідно п.2.1 Договору [PERSON] передав у заставу, а банк прийняв рухоме майно - транспортний засіб: автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo SF69Y», рік випуску - 2007, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого за домовленістю сторін становила 70300 грн., і є власністю відповідача по справі на підставі договору купівлі-продажу № 1327 від 30.09.2007 року та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.10.2007 року. 20.04.2012 року за договором факторингу № 05/12 між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» ПАТ відступив на користь ТОВ своє право вимоги заборгованості за договором з [PERSON] В свою чергу того ж дня ТОВ «Кредекс Фінанс» за договором факторингу № 05/12-КВ з ТОВ «Вердикт Фінанс» також відступило останньому своє право вимоги за Договором з [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач на підставі Закону України «Про заставу» просив звернути в рахунок погашення вказаної заборгованості стягнення на предмет застави за договором застави, укладеним з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з*явилась, написала заяву про, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач двічі належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України: за офіційно зареєстрованим місцем його проживання. Проте, судові повістки повертаються з відміткою про те, що за вказаною адресою він не проживає. Сільська рада повідомила, що не має можливості вручити повістку через відсутність цієї особи за місцем реєстрації. Згідно з абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України «у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Тому, за згодою представника позивача, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Перевіривши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСибБанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСибБанк», та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11244403000 від 02.11.2007 року. Банк згідно п.1.1 цього договору зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти у сумі 11151 доларів США (еквівалент 56312,55 грн. за курсом НБУ на час отримання кредиту) під 13% річних на строк з 02.11.2007 року по 02.11.2014 року. В забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань згідно п.2.1 Договору [PERSON] передав у заставу, а банк прийняв рухоме майно - транспортний засіб: автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo SF69Y», рік випуску - 2007, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого за домовленістю сторін становила 70300 грн., і який є власністю відповідача по справі на підставі договору купівлі-продажу № 1327 від 30.09.2007 року та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.10.2007 року. Предмет застави залишився у володінні і користуванні відповідача. П. 8.1 Договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет застави здійснюється банком у випадках невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань. П.8.6 визначено, що звернення стягнення за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства. Відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, припинивши повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 04.12.2013 року загальна сума заборгованості становить 185418,10 грн. ( з них: 89086,74 грн. основного боргу , 52294,31 грн. - заборгованість по нарахованих відсотках до відступлення вимоги, 19109, 17 грн. - нараховані відсотки на дату подачі позову, 22255,25 грн. - пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання, 2672,63 - 3% річних від простроченої суми) , що підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором. 20.04.2012 року за договором факторингу № 05/12 між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» ПАТ відступив на користь ТОВ своє право вимоги заборгованості за договором з [PERSON] В свою чергу того ж дня ТОВ «Кредекс Фінанс» за договором факторингу № 05/12-КВ з ТОВ «Вердикт Фінанс» також відступило останньому своє право вимоги за Договором з [PERSON] Саме ТОВ «Вердикт Фінанс» і заявляє позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави, звернувшись до суду з позовом. Як зазначено у ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.2 цієї статті за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За правилом ч.1 ст.590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено у ч.2 цієї статті заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано в установлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом (ч.1 ст.591 ЦК України). Як зазначено у ч.2 ст. 591 ЦК України, початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене законом або договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором ( ч.6 ст.20 цього Закону). Задовольняючи позов частково, суд виходить з встановлених обставин неналежного виконання позичальником (відповідачем у справі) своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, проте, суд вважає за необхідне застосувати спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Положеннями ч.1 ст. ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один і з таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. В позовній заяві позивач просить звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля з укладенням від імені відповідача з будь-якою особою договору купівлі-продажу будь-яким способом зі зняттям автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з центрів надання послуг, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень для здійснення продажу. Проте, такий спосіб реалізації предмета застави, який просить застосувати позивач, а саме шляхом надання ТОВ «Вердикт Фінанс» прав продажу транспортного засобу з укладанням від імені власника з будь-якою іншою особою договору купівлі-продажу зі зняттям автомобіля з обліку, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, не відповідає вимогам закону і положенням укладеного договору застави, та фактично зводиться до видачі доручення від імені позичальника на реалізацію майна, що не входить до повноважень суду, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. За таких обставин, звертаючи стягнення на предмет застави (автомобіль), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, загальною сумою 185418 грн., суд визначає, що автомобіль підлягає реалізації шляхом продажу на публічних торгах, оскільки такий спосіб реалізації предмета застави найбільше враховує інтереси обох сторін, а початкову ціну предмета застави слід визначити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судові витрати між сторонами розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial