Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, через представника [PERSON] , звернулась до суду з вимогами про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дитини [PERSON] [INFO] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, щомісячно, в розмірі 15000 грн. Позов мотивується тим, що сім`я розпалась через негативну поведінку відповідача, який вчиняв відносно позивача фізичне та психологічне насилля. Все відбувалось в присутності дитини. Відповідач не приймає участі у розвитку дитини не цікавиться її здоров`ям, поводиться грубо та зневажливо з позивачем на очах дитини, матеріальну допомогу надає дуже рідко. Відповідач працює на морських судах на посаді механіка та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 15000 грн. Відповідач надав відзив в якому проти позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав заперечує з тих підстав, що позивачем не доведено його негативного відношення до дитини, при наявності особистого конфлікту між сторонами. Щодо обов`язку утримання дитини відповідач не заперечує, однак зазначає, що добровільно бере участь в утриманні дитини та на бажає, щоб в очах дитини стягнення аліментів було заходом примусу того що він робить добровільно. В судовому засіданні представники: позивача - [PERSON] та відповідача - [PERSON] підтримали правові позиції сторін. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі та висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Судом встановлено: Сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Дитина проживає з позивачем. \~ \~ \~ \~Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164\~СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164\~СК України дозволяє\~зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття\~166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого\~1991 року №789-ХІІ\~передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивач не надала доказів того, що він умисно ухилявся від своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки. Судом також не встановлено наявність в матеріалах справи таких доказів. Крім того, відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини: 13.03.2019 року на суму 10150,00 грн., 18.04.2019 року на суму 15004,00 грн., 03.05.2019 року на суму 10000,00 грн., 04.05.20219 року на суму 10050,00 грн., 15.05.2019 року на суму 10075,00 грн., 03.06.2019 року на суму 10075,00 грн. (а.с.79,80), що не оспорюється позивачем. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, позивачем не надано. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надала висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.123), з чим суд також погодився. Отже, позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини [PERSON] [INFO] є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини: \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан здоров`я стягувача аліментів, наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, в сумі 7000,00 грн., враховуючи участь обох батьків в утриманні дитини, матеріальне становище відповідача, його нерегулярний дохід. Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial