Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач у серпні місяці 2015 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про розподіл спільного майна подружжя у вигляді квартири [ADDRESS]. Корольова в м.Одесі та автомобіля марки «Mitsubshi Lancer»,2006 року випуску д.н.з.[NUMBER], стверджуючи, що квартира і автомобіль придбані сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, що сьогодні виник спір між сторонами щодо володіння і користування вказаним майном. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав і просив визнати за ним право власності на автомобіль і на 5\\6 частин квартири, посилаючись на розписки про отримання відповідачкою грошової компенсації вартості її частки у спільному майні. Відповідачка до судового засідання не з»явилась, про час і місце слухання справи сповіщена належними чином, надала письмову заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. . За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів Суд вислухав позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1983 року актовий запис про шлюб №1091, вчинений Київським відділом ЗГАСу м.Одеси 27.08.1983 року. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів. З 2006 року сторони спільно не проживають. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,6 кв.м., в тому числі житловою 41,7 кв.м. і автомобіль марки «Mitsubshi Lancer»,2006 року випуску д.н.з.[NUMBER]. Право власності на квартиру зареєстроване на ім.»я відповідачки на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2003 року. Автомобіль також належить відповідачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №669326. Позивач стверджує, що автомобіль знаходиться в його володінні і користуванні на підставі довіреності, що квартирою володіє і користується він разом зі старшим сином, тому як [PERSON] не має посвідчення водія, а квартирою не користується у зв»язку з наявністю у неї іншого житла відповідачка проживає і зареєстрована в [INFO]. В 2006 році вони з [PERSON] дійшли згоди щодо оцінки спільного майна і домовились, що він- Олексієнко І.М. передає, а вона [PERSON] приймає грошові кошти, що складають вартість її частки у спільному майні. Протягом 2006-2007 років позивач сплатив відповідачці 10000 дол.США, що складало на той час вартість 1\\2 частки автомобіля марки «Mitsubshi Lancer»,2006 року випуску д.н.з.[NUMBER], та передав грошові кошти в сумі 100000 дол.США в рахунок вартості частки відповідачки в квартирі [ADDRESS]. У зв»язку з тим, що відповідачка до сьогодні ухиляється від належного оформлення спірного майна на ім.»я [PERSON], позивач звернувся до суду з цим позовом і просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль, на 5\\6 частин квартири і визнати право власності на 1\\6 частину квартири за [PERSON] На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Ст.60 СК України передбачає, що « майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобов»язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку шлюбний договір між сторонами відсутній. Щодо домовленості про розподіл майна, то сторони дійшли до неї у 2006 році і позивач виконав свої зобов»язання щодо виплати дружині грошової компенсації вартості її частки у спільному майні, що підтверджують письмові докази у вигляді розписок про отримання грошових коштів в рахунок вартості її частки в квартирі та в машині, складених відповідачкою. Разом з тим, вимоги позивача про визнання за відповідачкою права власності на 1\\6 частину квартири не підлягають задоволенню, тому як не містяться на вимогах закону, а відповідачка таких вимог суду не заявляла.

Outcome: partial