Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач, через свого представника [PERSON], звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], обґрунтовуючи який зазначив таке. 23 січня 2015 року у с. Новоборовиці Свердловського району Луганської області померла його сестра [PERSON], яка проживала за адресою: пров. Скребцова, буд.7 с. Новоборовиці, Свердловського району Луганської області. Після її смерті залишилось майно: -житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Свердловський район с. Новоборовиці, пров. Скребцова, 7; -земельна ділянка площею 0,5884 га, розташована за адресою: пров. Скребцова, буд.7 с. Новоборовиці, Свердловського району Луганської області; -земельна ділянка площею 5,5746 га, розташована на території Новоборовицької сільської ради; -право на земельну ділянку (пай) площею 9,13 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Красний колос», та 2,7100 умовних гектарів пасовищ. У звязку з тим, що його сестра проживала та померла у [INFO], яке на даний час не підконтрольне українській владі, позивач був позбавлений можливості своєчасно оформити свідоцтво про її смерть та вимушений встановлювати факт смерті [PERSON] у судовому порядку і як наслідок пропустив шестимісячний термін, під час якого спадкоємці подають заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини стали перешкодою для своєчасного оформлення права на спадщину у встановленому законом порядку, тому він був вимушений звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Перед початком судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідач до суду свого представника до суду не направив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 січня 2015 року у с.Новоборовиці Свердловського району Луганської області померла сестра позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Довжанський (Свердловський) район с. Новоборовиці (колишня назва Ново-Боровиці) пров. Скребцова, 7, земельної ділянки площею 0,5884 га, розташованої за адресою: пров. Скребцова, буд.7 с. Новоборовиці, Довжанського (Свердловського) району Луганської області, земельної ділянки площею 5,5746 га, розташованої на території Новоборовицької сільської ради, право на земельну ділянку (пай) площею 9,13 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Красний колос», та 2,7100 умовних гектарів пасовищ, що підтверджується відповідними документами, а саме: свідоцтвом №347 про право приватної власності на житловий будинок від 06.04.1989р. та технічним паспортом на цей будинок, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0030209 від 18.11.1996 зі змінами від 03.03.2004р., Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 026561, Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛГ № 019919. Копіями свідоцтв про народження підтверджується факт того, що померла [PERSON] була рідною сестрою позивача [PERSON]. З рішення Старобільського районного суду від 31 березня 2016 року у справі № 431/1403/16-ц вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про встановлення факту смерті його сестри - [PERSON], оскільки вона на час смерті знаходилась на тимчасово окупованій території і лікарське свідоцтво про її смерть та свідоцтво про смерть завірені печатками які не мають юридичної сили на території України. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Марківської державної нотаріальної контори від 27.10.2016 № 45574037 йдеться, що після смерті 23.01.2015 [PERSON] заяви про прийняття спадщини, або про відмову від неї спадкоємці не звертались. Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі воно може набуватись в порядку спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Частиною пятою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З рішення Старобільського районного суду від 31 березня 2016 року у справі № 431/1403/16-ц про встановлення факту смерті [PERSON] вбачається, що позивач, на момент смерті своєї сестри проживав разом з нею, і відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті останньої, тому має право на оформлення спадщини як спадкоємець за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України). Враховуючи, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у позасудовому порядку, відповідач своїх заперечень не надав, суд

Outcome: approved