Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позиція позивача , процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що відповідно до рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.03.2018 року позивачу [PERSON] , [INFO] , уродженці села Тарандинці Лубенського району Полтавської області, зареєстрованій в [ADDRESS] , було надано право на шлюб із [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Торунь Міжгірського району Закарпатської області, проживаючого в [ADDRESS] , понизивши її шлюбний вік, так як це відповідало її інтересам. Рішення суду набрало законної сили 20.04.2018 року, справа № 548/265/19, провадження № 2-о/548/18/18. [INFO] у сторін народилась дочка, [PERSON] , в місті Хорол Полтавської області. Свідоцтво про народження дочки [PERSON] серія [NUMBER] , видане у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 25 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 87. У свідоцтві про народження дочки [PERSON] батьками записані, відповідно, батько [PERSON] і мати [PERSON] 25 травня 2018 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Реєстрація шлюбу була проведена у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 25 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 30. До реєстрованого шлюбу сторони вступили вперше. Дівоче прізвище [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] . Після реєстрації шлюбу сторони купили житловий будинок в [ADDRESS] ( після зміни адміністративно-територіального устрою Лубенського) району Полтавської області і зареєстровані за цією адресою, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, як позивача, так і дочки. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що в сім`ї почали виникати сварки, вони перестали розуміти одне одного, між ними склалися негативні стосунки. Кожний з них має свої погляди на життя. Однією сім`єю сторони проживали до середини квітня місяця цього року. Через обставини, які склалися в сім`ї, позивач змушена була з дитиною переїхати проживати в будинок своїх батьків в [ADDRESS] , де й проживає по даний період часу, без реєстрації, що підтверджується довідкою, виданою у виконавчому комітеті Новооржицької селищної ради, Бієвецький старостинський округ, Лубенського району Полтавської області від 11.05.2021 р. № 145. Питання про розподіл майна, що відноситься до спільної сумісної власності подружжя, сторони вирішуватимуть пізніше. Малолітня дочка [PERSON] проживає і буде проживати із позивачем і знаходиться на її утриманні і вихованні. Батько дочки надавши незначну допомогу, відмовляється в добровільному порядку систематично надавати матеріальну допомогу на її утримання. Відповідач має постійне місце проживання, працездатний, також має постійне місце роботи, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , але не бажає цього робити систематично в добровільному порядку. Інших дітей у відповідача не має, це єдина його дочка. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Позивач не в змозі повністю матеріально забезпечити дитину. 20.05.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,що відповідач є батьком малолітньої дитини доньки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 25 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 87, яка проживає разом з Позивачкою та перебуває на її утриманні. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судповинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становищедитиниі платника аліментів;наявність в останньогоіншихнеповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що відповідач, який є малолітньої дитини доньки [PERSON] , працездатний, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Принцип рівноправності подружжя також передбачає рівність їх обов`язків щодо матеріального забезпечення їхніх дітей, яке, з огляду на вимоги сімейного законодавства не може бути меншим від рівня, необхідного дитині для гармонійного розвитку, а тому з огляду на наявність матеріального обов`язку батька, який є працездатним та має можливість надавати мінімальну фінансову допомогу дитині, суд не може прийняти недостатній заробіток відповідача, як обставину, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід проводити стягнення в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, на користь позивача . Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved