Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування рішення суду від 16 квітня 2010 року в частині визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Дану заяву представник заявника обґрунтовує тим, що 16 квітня 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по справі 2о-37/2010 було ухвалено рішення, яким визнано безвісно відсутнім [PERSON] та [PERSON] Згідно даного рішення, заявник [PERSON] звернувся до суду з такою заявою, за необхідністю зняття даних осіб з реєстрації за місцем проживання щоб не нараховувались комунальні послуги. Дане рішення суд ухвалював на підставі пояснень даних [PERSON] та акту ЖЕО-1 про відсутність за місцем проживання зареєстрованих осіб та на підставі ст. 43 ЦК України. За заявою [PERSON] Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було прийнято рішення від 23.09.2013 року яким скасовано рішення суду від 16.04.2010 року. Однак за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] апеляційним судом Івано-Франківської області від 31.10.2013 року було ухвалено нове рішення, яким рішення Івано-Франківського міського суду від 23.09.2013 року скасовано в частині скасування рішення Івано-Франківського міського суду від 16.04.2010 року стосовно визнання [PERSON] безвісно відсутньою, тому тепер із окремою заявою звертається [PERSON] В судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити та рішення суду від 16.04.2010 року скасувати оскільки його довірителька знаходиться та знаходилась у Великобританії в м. Лондон. [PERSON] в судові засідання не зявлялась, 17 червня 2015 року до суду надійшли її письмові пояснення в яких вона просить заяву задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні просив заяву представника [PERSON] [PERSON] повернути, оскільки він немає належним чином оформленого доручення на представництво інтересів [PERSON], також [PERSON] повинна особисто подати заяву про скасування рішення та повинна прибути в судове засідання. Також зацікавлена особа не заперечив факту фізичного існування [PERSON] Представник зацікавленої особи управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в судове засідання 11 лютого 2016 року не зявилась, 09 лютого 2016 року подала до суду клопотання про відкладення судового засідання. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився, його інтереси в судовому засіданні представляв [PERSON], який не заперечив щодо задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2010 року заяву [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON], [PERSON], зареєстрованих за адресою: [INFO], безвісно відсутніми. У листопаді 2014 року до суду поступила заява представника [PERSON] [PERSON], про скасування вказаного рішення. Із заяви представника, довіреності від 30.09.2014 року, яка засвідчена радником з консульських питань Посольства України у Великобританії, письмової заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] жива та на даний час перебуває у Великобританії, м. Лондон. Відповідно до ч.1 ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або іншою заінтересованою особою. Отже, суд отримав заяву про появу [PERSON] та відомості про її місцеперебування, а тому є всі підстави для скасування рішення суду від 16.04.2010 року. Що стосується заперечень зацікавленої особи [PERSON] стосовно доручення представника та особистої участі [PERSON] в судовому засіданні, то суд вважає такі заперечення необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; 3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. [PERSON] діє на підставі довіреності наданої йому [PERSON] 30.09.2014 року та засвідченої радником з консульських питань Посольства України у Великобританії. На наданій суду копії довіреності міститься гербова печатка консульського відділу Посольства України у Великобританії (т. 1 а.с.123). Відповідно до п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року №111/5 «Про запровадження Єдиного реєстру довіреностей та внесення змін і доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», обовязковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії. Довіреність [PERSON], яка видана [PERSON] не була посвідчена в нотаріальному порядку і не була видана на право розпорядження майном, оскільки посвідчена радником з консульських питань Посольства України у Великобританії та видана, зокрема, для представлення інтересів у суді. Отже, вказана довіреність не потребує реєстрації у Єдиному реєстрі довіреностей. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2015 року радник з консульських питань Посольства України у Великобританії [PERSON] надав відповідь заступнику директора Департаменту консульської служби МЗС України начальнику управління консульського обслуговування, якою підтвердив факт оформлення довіреності [PERSON] від 30 вересня 2014 року. Щодо твердження зацікавленої особи [PERSON] про особисту явку [PERSON] в судове засідання. Згідно ст. 45 ЦК України якщо, фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, зявилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Таким чином вказані наслідки виникають не тільки у разі появи особи, щодо якої ухвалене рішення про визнання її безвісно відсутньою, але і в результаті отримання відомостей про місце її перебування. З аналізу ст. 250 ЦПК України вбачається, що фізична особа, відносно якої ухвалено рішення про визнання її безвісно відсутньою, повинна бути процесуально залучена до участі в справі. Однак, закон не містить вказівки на обовязкову її участь в судових засіданнях та позбавлення її права скористатись інститутом представництва. На підставі викладеного та

Outcome: approved