Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 01.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №CVX0RX36320255, кредит - грошові кошти в розмірі 6627,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 21.07.2014 року утворилася заборгованість, що становить 36817,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5013,89 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13493,47 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1352,01 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 16957,66 грн. З суми заборгованості 36817,03 грн. віднімається сума заборгованості що задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.12.2010 року в розмірі 7346,07 грн., у зв'язку з чим сума заборгованості становить 8213,37 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за довіреністю, Зюлковська Л.В. не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи; через канцелярію поступила письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника; позовні вимоги останньою підтримано в повному обсязі і не заперечувалося проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, від останнього відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача і зі згоди представника позивача у наданій заяві, в заочному порядку; у відповідності до вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, відповідно до якого «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 01.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав від позивача відповідно до укладеного договору № CVX0RX36320255, кредит - грошові кошти в розмірі 6627,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-11). У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 21.07.2014 року утворилася заборгованість, що становить 36817,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5013,89 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13493,47 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1352,01 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 16957,66 грн. (а.с.6). Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.12.2010 року з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 29470,96 грн.(а.с.4), у зв'язку з чим сума заборгованості до стягнення становить 8213,37 грн. Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.6) відповідача [PERSON] перед Банком станом на 21.07.2014 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв»язку регулюються наступними вимогами закону. Статтею 16 ЦК України визначено, що одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов»язку… Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526, 549 та 550 ЦК України, зобов'зання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 29.07.2014 року в розмірі 243,60 грн. та витрати на оголошення в засобах масової інформації в розмірі 150,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved