overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернувся до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що він є власником 1/2 частини житлового будинку №11 по вул. Кочубея, м. Буча, Київської області (далі Будинок). Зазначає, що в Будинку був зареєстрований - [PERSON] (далі Відповідач), який там з 2009 року не проживає. В звязку з вище викладеним, просить визнати Відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком №11 по вул. Кочубея, м. Буча, Київської області. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення Позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що[PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку №11 по вул. Кочубея, м. Буча, Київської області, що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 03.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінської міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2108 (а.с.7) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8564153 (а.с.8). Разом з тим, на підтвердження відсутності протягом шести місяцівВідповідача за місцем реєстрації, суд не бере до уваги Акт, складений депутатом Бучанської міської ради Київської області [PERSON] 16 березня 2016 року (а.с.9), оскільки він складений зі слів свідків, які не попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки факти викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у березні 2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину\~ - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, з відповідачем вони спільно не проживають, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання сина. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 48,55). \~ \~ \~ \~\~Відповідач, що\~ належним чином за місцем реєстрації повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання\~ не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 60,62). \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач з відповідачем перебувають в шлюбі, що зареєстрований 24 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 209, від шлюбу спільну мають малолітню дитину\~ - сина [PERSON], [INFO], згідно зі\~ свідоцтва про народження (а.с. 6). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дитина проживають з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач\~ добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. \~ \~ \~ \~Суд\~ враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України.\~ Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний. Інших дітей відповідач не має, утримань по виконавчим документам з нього не проводиться. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з вимогами\~ ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що перебувала в шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач). Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просила стягнути з Відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з Відповідача на утримання дитини аліменти за минулий час в розмірі 1 500 грн, починаючи з 03.06.2013 року; стягнути з Відповідача на її користь кошти на утримання після розірвання шлюбу у зв'язку з вихованням дитини аліменти в розмірі 2 000 грн, починаючи з 31.01.2014 року по 31.01.2017 року. У судове засідання представник позивача з'явилася, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання з'явився, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11), яка знаходиться на утриманні позивача (а.с.15-32). Відповідач, як батько неповнолітньої, кошти на її утримання не надає в добровільному порядку. Наведені обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько неповнолітньої [PERSON], ухиляється від виконання обов'язків по його матеріальному утриманню, дитина знаходиться на утриманні позивача, то суд з врахуванням вимог ст. ст. 182, 183 СК України та внесених змін до ст. 182 СК України стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1 500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, в зв'язку з недоведеністю наявності у Позивача не пред'явленого до виконання виконавчого листа. На підставі ст. ст. 180, 181,184, 194 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 04.09.2013 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №489. На даний час мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 06.11.2015 року вони з чоловіком разом не проживають, діти зараз і після розірвання шлюбу залишаться з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що він не приймає участі в забезпеченні та вихованні дітей. Наразі спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву від 19.05.2016 року, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, на примирення не згодна. Відповідач також в судове засідання не з'явився, направив відповідь на позовну заяву від 10.05.2016 року, в якій погодився на розлучення шлюбу та з тим, що діти після розірвання шлюбу залишаться з матір'ю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 вересня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайнного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 489. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як вбачається з наданих копій свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодився на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 05.09.2009 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №434. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, зневажливе ставлення до неї. Сімейні відносини між ними фактично припинилися з осені 2014 року, на даний час вони живуть окремо, спільне господарство не ведеться, дитина проживає разом з нею Крім цього, на сьогодні вона бажає утворити нову сім'ю та зареєструвати шлюб з іншим чоловіком, з котрим фактично проживає. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна немає, шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 434. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка проживає разом з позивачем. З позовної заяви вбачається, що сторони з осені 2014 року припинили шлюбні стосунки та разом не проживають, щодо даної обставини та проти позову взагалі відповідач заперечень до суду не направив. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 22.12.2006 року Київським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №2189. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що він не дбає про сімю та полюбляє вільне життя з алкоголем. Спільне господарство не ведеться з 2010 року. Дитина проживає з нею. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вперше. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, додатково пояснивши, що вони з чоловіком не проживають разом вже більше 4-х років, намагалися самі миритися, сходилися на місяць, але нічого з цього не вийшло. Після реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Рибалко». Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи за місцем, проте конверт повернувся до суду з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 грудня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 2189. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надіслав суду заперечень проти позову, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб та стягнути з нього понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначала, що 30 червня 2012 року відділом ДРАЦС по Бердянському району Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №42, від якого мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з чоловіком припинені з серпня 2012 року, дитина проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів щодо ведення спільного господарства. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, уточнивши при цьому, що шлюбні стосунки з чоловіком не підтримують з серпня 2013 року. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 42. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, довідкою ОСББ «Каскад 47-7» №87 від 18.03.2016 року. З пояснень сторін судом встановлено, що з серпня 2013 року вони припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції №21 від 18.03.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Відповідач, ухиляється від виконання сімейних обов'язків, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Просила стягнути із відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься у матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.3) та мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка знаходиться на утриманні позивача (а.с.5). Судом встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання сімейних обов'язків, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] довідкою КП УЖКГ «Ірпінь» від 23.09.2015 року №2890 та іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, щоВідповідач, як батько [PERSON], кошти на її утримання не надає в добровільному порядку,суд вважає за можливо позов задовольнити повністю та стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. На підставі ст. ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що неповнолітній [PERSON] [INFO], законним представником якої вона є, на праві приватної власності належить квартира №3, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Матросова, 21-в (далі Квартира). Зазначає, що в Квартирі був зареєстрований [PERSON] (далі Відповідач), з яким вона перебувала у цивільному шлюбідо грудня 2015 року. В звязку з вище викладеним, просить визнати Відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №3, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Матросова, 21-в. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, щонеповнолітній [PERSON] [INFO], законним представником якої є [PERSON], на праві приватної власності належить квартира №3, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Матросова, 21-в, що підтверджується договором дарування квартири від 04.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №740 (а.с.5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.07.2014 року №23836076 (а.с.6). Разом з тим, на підтвердження створення Відповідачем перешкод у здійсненні Позивачем права власності та користування квартирою, суд не бере до уваги висновок про відсутність кримінального правопорушення(а.с.15), оскільки він не містить жодної інформації з приводу створення Відповідачем перешкод у здійсненні Позивачем права власності та користування квартирою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки факти викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: dismissed