Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позиція сторін у справі В квітні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та визначення способу участі батька у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , щоп`ятниці о 09:00 годині забирати дитину в матері та повертати їй у неділю до 15:00 години. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] зазначає, що 09 жовтня 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , а [INFO] в них народилась донька [PERSON] . Одруження з відповідачкою виявилось невдалим. Наприкінці травня 2019 року сімя фактично розпалась, внаслідок чого дружина забрала особисті речі, речі дитини та разом з дитиною переїхала жити до батьків в с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району. В серпні 2019 року відповідачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням суду від 11.12.2019 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання [PERSON] щомісячно у розмірі 1 779 гривень. Сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Після фактично розлучення донька сторін [PERSON] залишилась жити з відповідачкою, що позивачем - батьком дитини, не заперечується. Проте, внаслідок відсутності порозуміння з матір`ю дівчинки сторони не дійшли згоди щодо визначення способу спілкування батька з дитиною. Процесуальні дії Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.05.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено її до загального розгляду. Ухвалою суду від 27.05.2020 року було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Сороколет С.І. про витребування від органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області висновок про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та участі батька [PERSON] у вихованні дитини. Ухвалою суду від 01.07.2020 року розгляд справи було відкладено через неявку позивача та відсутності витребуваного доказу у вигляді висновку органу опіки та піклування. Ухвалою того ж суду від 27.07.2020 року розгляд справи було відкладено через неявку відповідачки та відсутністю витребуваного висновку. Ухвалою суду від 31.07.2020 року внесено виправлення до ухвали суду від 27.07.2020 року. Ухвалою суду від 02.09.2021 року розгляд справи було відкладено через ненадходження до суду витребуваних доказів. 16.09.2021 року до суду надійшло письмове повідомлення служби у справах дітей Білгород-Дністровської РДА в якому відомство повідомляє, що засідання комісії з питань прав дітей при РДА, на якому розглядалась ухвала суду від 05.05.2020 року, було проведене 20.08.2020 року та було прийнято рішення про перенесення розгляду питання у зв`язку з відсутністю однієї з сторін. Ухвалою суду від 12.10.2020 року розгляд справи було відкладено через погане самопочуття позивача. Ухвалою суду від 11.11.2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача - адвоката Сороколет С.І. 29 грудня 2020 року до суду надійшло Рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації від 18.12.2020 року № 01-39/3277 «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] та участі у вихованні дитини з боку батька [PERSON] , [INFO] ». У вказаному рішенні відображене лише результат засідання комісії та її рішення з приводу визначення місця проживання дитини з матір`ю. Розгляд питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини перенесено на наступне засідання комісії. Надано Висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 03.02.2021 року розгляд справи відкладено через неявку відповідачки та відсутністю витребуваного висновку органу опіки та піклування з приводу визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні доньки. Ухвалою суду від 17.03.2021 року розгляд справи відкладено з тих же підстав, відсутність відповідачки та висновку. Надано оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України про виклик [PERSON] у наступне судове засідання. 25 березня 2021 року до канцелярії суду надійшло Рішення та Висновок комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації від 22.03.2021 року за № 01-39/596. Ухвалою суду від 31.03.2021 року за клопотанням представника позивача - адвоката Сороколета С.І. було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. Представник [PERSON] - адвокат Сороколет С.І. 12.04.2021 року надав до канцелярії суду заяву з проханням розгляд справи 13 квітня 2021 року провести у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання 13.04.2021 року сторони не з`явились. Відзив від відповідачки [PERSON] , за весь час розгляду справи, не надходив до суду. Причини її неявки суду не відомі. Відповідачка отримувала судову кореспонденцію, тобто їй відомо про існування даного судового провадження, проте вона не скористалась своїм правом на надання відзиву та доказів з приводу своєї позиції щодо позовних вимог, не проявила зацікавленість в даному провадженні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Виходячи з матеріалів справи, неодноразових повідомлень відповідачки про розгляд справи шляхом як надання оголошень так й поштою, суд вважає за доцільним розглянути справу за наявними доказами, що були представлені суду, які є достатніми для ухвалення обґрунтованого і законного рішення. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи Наявними матеріалами встановлено, що 09 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 486, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 09.10.2018 року. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 25.02.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 594. Шлюбні відносини сторін припинені в травні 2019 року, спільне господарство не ведеться, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Сторони проживають окремо один від одного. Позивач наголошує на неможливості примирення. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2019 року по справі № 495/7143/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 1 779,00 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 18 грудня 2020 року комісія з питань захисту прав дитини Білгород-Дністровської районної державної адміністрації прийняла Рішення яким вирішила за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] . Орган опіки та піклування в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації склав Висновок за № 01-39/3278 яким вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] , [INFO] . 22 березня 2021 року комісія з питань захисту прав дитини Білгород-Дністровської районної державної адміністрації прийняла Рішення та склала Висновок за № 01-39/596 яким встановлено, що служба у справах дітей районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , наступним чином: щоп`ятниці о 09.00 годині забирати дитину від матері, за місцем проживання батька, та повертати їй у неділю до 15.00 години. Вказаними рішеннями та висновками службою у справах дітей Білгород-Дністровської РДА були встановлені наступні обставини. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 24.06.2020 року, в будинку проживає [PERSON] разом з власними доньками [PERSON] та [PERSON] . Будинок не новий, відремонтований, стан охайний, відповідає санітарним нормам. Діти мають власну кімнату, де розташовані їх власні ліжка, місця для навчання та зберігання власних речей, наявний стільчик для годування, коляска. Матеріальний стан родини задовільний, мати веде здоровий спосіб життя, піклується про дітей, діти чисті, доглянуті, відкриті у спілкуванні, в сім`ї теплі взаємини. Згідно характеристики на [PERSON] , наданої Старацаричанською сільською радою, вона народилась, виросла і проживає в селі Стара Царичанка, в родині своїх батьків. Народила та виховує двох доньок, сама їх ростить, а батьки їй допомагають. Працює вчителем у Староцаричанській ЗОШ, де характеризується позитивно, та як освічений і грамотний педагог. Сім`я веде здоровий спосіб життя, добре піклується про дітей, в сім`ї теплі відносини, спокій. Родина трудолюбива, користується повагою в селі, гарні стосунки у них як з сусідами, так і з односельчанами. Подвір`я і присадибна ділянка тримається в чистоті та порядку. Відповідно до характеристики Староцаричанської ЗОШ на вчителя біології [PERSON] від 23.06.2020 року, вона працює у Староцаричанській ЗОШ I- III ст. на посаді вчителя біології з 2017 року. Вчитель цікавиться інноваційними освітніми методиками й технологіями. Активно їх використовує та поширює у професійному середовищі, вміє продумувати оригінальні, інноваційні ідеї, застосовує нестандартні форми проведення уроків біології, активно впроваджує форми та методи організації навчально-виховного процесу, що забезпечують максимальну самостійність навчання учнів. Виховує в учнях повагу до природи рідного краю, контролює забезпечення здорових, безпечних умов навчання. Спеціалістами районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено оцінку потреб родини, та зроблено висновок: жінка здатна до самообслуговування, забезпечила дітей всім необхідним, відповідно до вікових особливостей, стежить за здоров`ям дітей, всебічно розвиває, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, спроможна виховувати та доглядати за дітьми. На даний час [PERSON] повністю не дає своєї згоди на те щоб батько брав дітей до себе, пояснюючи те, що батько погано впливає на їх емоційний стан. На запитання, як вона бачить подальшу участь [PERSON] у вихованні доньки, повідомила що як що він хоче бачиться з дітьми, то лише за її особистою присутністю. [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки Кривобалківської сільської ради Саратівського району від 13.05.2020 року № 327, зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту матеріального обстеження сім`ї, складеного 15.05.2020 року № 109, комісією в складі голови Кривобалківської сільської ради, до складу родини за адресою проживання: [ADDRESS] , входять [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина проживає у власному житловому будинку, будинок в хорошому стані, складається з 6 кімнат, з них 4 житлові. Кімнати будинку та прилегла територія відповідають санітарним нормам. Для проживання дитини створені наступні умови: власна кімната, в якій наявні меблі та забезпечена всім необхідним. В будинку є запаси продуктів харчування. Біля будинку наявна доглянута присадибна ділянка. Родина користується повагою серед мешканців села, взаємовідносини в сім`ї гарні, доброзичливі, до кримінальної відповідальності не притягувались. Відповідно до характеристики на [PERSON] , за місцем проживання останній характеризується позитивно, працює, з повагою ставиться до людей старших за віком, матеріально підтримує та забезпечує доньку. За даними Білгород-Дністровського відділу поліції сторони до адміністративної відповідальності не притягувались, фактів домашнього насильства в даній родині не було зареєстровано. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є повністю обґрунтованим та підлягають задоволенню. Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Велика Палата Верховного суду України у своїй Постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд, враховуючі усе вищезазначене, пріоритетність законодавства України та ратифіканового Україною міжнародного законодавства щодо інтересів дитини, висновки органу опіки та піклування, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимога про відшкодування судових витрат у разі задоволення позову, [PERSON] не заявлена. На підставі викладеного та

Outcome: approved