Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» з 09.02.1994 р. по 01.06.2000 р., був переведений у ДП «Завод ОБ та ВТ» з яким перебував у трудових відносинах з 01.06.2000 р. по 23.06.2004 р., був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. З 19.01.2010 р. по 10.02.2010 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження у позивача був встановлений діагноз професійного захворювання «Хронічне обструктивне захворювання легень тотксико-пилової етиології другої-третьої стадії в фазі загострення. Емфізема легень другої стадії. Легенева недостатність третього ступеню. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. Недостатність кровообігу другої А стадії. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у формі виражених вегетативно-трофічних порушень на кистях, двосторонній плечо-лопатковий періартрозо, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктевих і пром'янево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушеннями функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від фізичного перенавантаження на виробництві. Хронічна часто рецедивуюча попереко-крижова радикулопатія з двостроннім кореневим синдромом L5-S1; деформуючий спондилоартроз, деформуючий спондильоз в сегменті L4, L5, S1; функціональна нестабільність на рівні L5-S1 з вираженим м'язево-тонічним і алогічним синдромами зі значним порушенням опорно-кінетичної функції попереку. Захворювання професійне від фізичного перенавантаження і вимушеної робочої пози. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) професійного характеру». 09 грудня 2010 р. на підставі повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, був складений Акт № 1 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників ДП «Завод ОБ та ВТ», міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. У п. 16 Акту зазначено, що професійні захворювання виникли у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання згідно п. 17 Акту - проведення робіт в умовах підвищення рівнів виробничого пилу, виробничого шуму. 01 квітня 2010 р. позивачу вперше на МСЕК встановлена 75 % стійкої втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності, безтерміново. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинили заподіяння йому моральної шкоди, оскільки порушились нормальні життєві зв'язки. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» моральну шкоду у розмірі 9 000 грн., з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» - 6 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» позовні вимоги не визнала, вважає їх не обґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують понесені ним моральних страждань. Відповідно до п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09.02.2010 р. № 1 особам, які порушили законодавство про охорону праці, що призвело до виникнення у [PERSON] професійного захворювання, є адміністрація ДП «Завод ОБ та ВТ». Тобто оскільки комісія з розслідування професійного захворювання не встановила саме вину Товариства або його посадових осіб у виникненні профзахворювання у [PERSON], то товариство не порушувало законних прав позивача, а тому й не має правових підстав для відшкодування товариством моральної шкоди [PERSON] Представник Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають відмові. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази вважає, задовольнити позовні вимоги частково. Встановлено, що позивач що перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» з 09.02.1994 р. по 01.06.2000 р., був переведений у ДП «Завод ОБ та ВТ» з яким перебував у трудових відносинах з 01.06.2000 р. по 23.06.2004 р., був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах /а.с.4-6/. Згідно виписок з історії хвороби [PERSON] № 08-06/88, встановлений клінічний діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етиології другої-третьої стадії в фазі загострення. Емфізема легень другої стадії. Легенева недостатність третього ступеню Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. Недостатність кровообігу другої А стадії. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у формі виражених вегетативно-трофічних порушень на кистях, двосторонній плечо-лопатковий періартроз, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктевих і пром'янево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушеннями функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від фізичного перенавантаження на виробництві. Хронічна частко рецедивуюча попереко-крижова радикулопатія з двостроннім кореневим синдромом L5-S1; деформуючий спондилоартроз, деформуючий спондильоз в сегменті L4, L5, S1; функціональна нестабільність на рівні L5-S1 з вираженим м'язево-тонічним і алогічним синдромами зі значним порушенням опорно-кінетичної функції попереку. Захворювання професійне від фізичного перенавантаження і вимушеної робочої пози. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) професійного характеру» /а.с.7/. Відповідно акту № 1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 лютого 2010 р., професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці, причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму /а.с.9-10/. Повідомлення про професійне захворювання (отруєння) та Акт розслідування хронічного професійного захворювання складені за останнім місцем роботи позивача, Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб». Відповідно до довідки виданої фтизіатричною МСЕК м. Суми від 01.04.2010 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, встановлено ступінь втрати працездатності, яка склала 75 % та друга група інвалідності /а.с.11/. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України «Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови парці призвели до професійного захворювання позивача. У зв'язку з цим 13.03.2014 р. позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування морально шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках передбачених, законодавством. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що між позивачем та ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» склались трудові правовідносини та внаслідок незабезпечення останнім безпечних умов праці позивачу при виконанні ним трудових обов'язків, було ушкоджене здоров'я. Судом встановлено, що внаслідок професійного захворювання в позивача порушилися нормальні життєві зв'язки. Постійно хворіє, крім того, має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації його життя і веде до нових переживань. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2011 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди, не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, [PERSON] має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме незначне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з професійним захворюванням втрачена на 75 % та дано ІІ групу інвалідності. Розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає сплаті позивачеві з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб», суд визначає в розмірі 6 000 грн., враховуючи при цьому дійсний розмір і тривалість моральних та фізичних страждань позивача, негативні наслідки отриманого ним захворювання, а також доведеність заявлених позовних вимог. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача у розмірі 9 000 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що підлягають відмові. Суду не надано доказів про підтвердження отримання позивачем під час роботи в ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» впливу шкідливих виробничих факторів на працівника з підстав невиконання роботодавцем законодавства по охорону праці і що мало негативний вплив на здоров'я та потягло його погіршення, і що ця обставина має опосередкований причинний зв'язок з встановленням працівнику 75 % втрати працездатності за висновком МСЕК від 01.04.2010 р. під час його роботи на іншому підприємстві за останнім місцем роботи - ДП «Завод обважених бурильних і ведучих труб».

Outcome: partial