Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповіднод о кредитного договору № 1776, укладено 19.08.2008 р. між позивачем та АВТ «СЕБ Банк» , правонаступником якого є авідповідач, [PERSON] отримано грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США з плаваючою процентною ставкою. В якості гарантії повернення кредиту між сторонами було укладено договір іпотеки, прк5дметом якого є земельна ділянка, належна позивачу, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Взяті на себе зобов»язання по поверненню кредиту позивач виконував до настання непередбачуваних обставин - важкого фінансового стану, пов»язаного із економічною кризовою ситуацією, що на думку [PERSON], є непереборною силою В результаті врегулювання між сторонами кредитного договору розбіжностей щодо повернення кредитних кштів між позивачем та відповідачем 22.04.2015 року було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержавтеля, відповідно до умов якого позивач передав банку в рахунок виконання зобов»язань з кредитним договором предмет іпотеки - земельну ділянку. Після оформлення даного договору, відповідач направив в адресу позивача 12.08.2015 р. лист де повідомив про анулювання боргу та поставив до вдома. Що прощений борг у розмірі 1 954 163,54 грн. є його доходом, отриманим як податкове благо. Також банк вказав, що дана сума має бути відображена у декларації позивача та останній має самостійно сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб. При наданні позивачу повідомлення від 12.08.2015 р. відповідач діяв як податковий агент, оскільки подав до місцевої ДПІ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платника податку. Таким чином позивач не має заборгованості перед банком за кредитним договором, отже прощений борг відсутній. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд: визнати протиправним повідомлення ПАТ «Фідобанк» про включення доходу [PERSON] прощеного (анульованого) боргу у розмірі 92 933,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.06.2015 рю. Становить 1 954 163,54 грн. як податкове благо, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України; зобов»язати ПАТ «Фідобанк» повідомити Державну податкову інспекцію в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про те, що [PERSON] не отримував додаткового у формі прощення боргу ПАТ «Фідобанк». В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що позивач сплатив банку суму набагато більше ніж 1 913 669,00 грн. - вартості предмета іпотеки земельної ділянки.Таким чином прощений борг відсутній і позивач не має доходу, отриманого як додаткове благо. Представник ПАТ «Фідобанк» заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що цивільні права та обов»язки у сторін виникають з правочинів відповідно до ст. 11 ЦК України. В свою чергу ПК України регулюються відносини у сфері справляння податків і зборів. Згідно з положеннями ст. 164 ПК України банк повідомив позичальника про припинення зобов»язання іпотекодавця за кредитним договором та зазначив, що наявності правових підстав позичальник зобов»язаний самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб в залишку. Що не стягнуто в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та відобразити його у річній податковій декларації про доходи. Загальна сума заборгованості позивача за договором станом на 22.04.2015 р. (дату укладання договору про задоволення вимог іпотеко держателя) - 125 020,23 долари США, оціночна вартість предмету іпотеки - 723 300,00 грн., що еквівалентно 32 086,50 доларів США і ці суми зафіксовані у договорі сторін про задоволення вимог іпотеко держателя. Залишок заборгованості після прийняття земельної ділянки у власність - 92 933,73 долари США і становить 1 957 075,53 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 19.08.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1776 за умовами якого бак надав позичальнику грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США з метою будівництва житлового будинку. Сторони домовились, що процентною ставкою за користування кредитом є плаваюча процентна ставка. Строк повернення кредитних коштів за договором - 21 серпня 2028 року. Також не заперечувалась учасниками процесу та обставина, що з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким позивач передав відповідачу в іпотеку, належну йому на праві власності земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. 20.06.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким задоволено вимоги ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1776 від 19.08.2008 р. та з [PERSON] стягнуто на користь банку суму заборгованості у розмірі 1 213 453,50 грн. та судовий збір. При цьому судом встановлено, що сума заборгованості виникла станом на 23.11.2012 року. Як свідчать матеріали справи, 22.04.20ё5 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. За змістом зазначеного договору, іпотекодавець передав іпотеко держателю, а іпотеко держатель прийняв від іпотекодателя та набув права власності на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,3569 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, за ціною та на умовах визначених цим договором. За п. 1.3. договору про задоволення вимог іпотекодержтеля, станом на день укладення даного договору сума заборгованості іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором становить 125020,23 доларів США, що станом на 21 квітня 2015 року становить 2 784 973,02 грн. Експертна грошова оцінка предмета іпотеки, за п. 1.6. договору, становить 723 300,00 грн., відповідно до висновку про вартість майна, наданого ТОВ «Консалтинговий Центр «МАРКОН» дата оцінки 08.04.2015 року. Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки за вартістю, що становить 723 300,00 грн. Крім того, за п. 1.11. договору, укладання цього договору припиняє зобов»язання іпотекодавця, оскільки в результаті його укладання заборгованість іпотекодавця за кредитним договором погашається шляхом зменшення розміру сукупної заборгованості боржника на суму, що є вартістю предмета іпотеки. Зазначена сума враховується в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що після оформлення документів по передачі майна, відповідач листом б/н від 12.08.2015 р. направив повідомлення про анулювання боргу, в якому поставив його до відома, що прощений борг у сумі 1 954 163,54 грн. є його доходом, отриманим як додаткове благо. Проте, позивач не має такого блага, оскільки сплатив суму боргу у повному обсязі. За приписами ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України даний нормативно-правовий акт регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Представник позивача просить суд визнати протиправним повідомлення ПАТ «Фідобанк» про включення до доходу [PERSON] суму прощеного анульованого боргу, як додаткове благо, що підлягає оподаткуванню та зобов»язати відповідача повідомити відповідну податкову інспекцію про те, що позивач не отримував такого додаткового блага. Вимоги заявлені на підставі положень Податкового кодексу України та положення ст. 626-629 ЦК України. За положеннями п. 164.2.17 статті 164 ПК України, яка визначає базу оподаткування фізичних осіб, До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. Проте, слід зазначити, що правовідносини, що виникли між сторонами - є такими, що регулюються положеннями ЦК України щодо виникнення, виконання та припинення зобов»язань - по кредитному договору та договору іпотеки, який в розумінні положень ст. 546 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» є видом забезпечення виконання зобов»язань. Зобов»язанням, відповідно до ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (бопжник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу. Сплатити гроші тощо) або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Права і обов»язки сторін у такому випадку визначаються умовами договору та положеннями чинного законодавства, що щодо таких договорів. Положеннями ЦК України, умовами договорів, укладеними між [PERSON] та ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є відповідач, не передбачено ні право ні обов»язок визначати дохід позичальника (боржника). Положення ст.ст. 626-629 ЦК України визначають поняття договору, його свободу, зміст договору та обов»язковість договору. Слід наголосити, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до положень ст. 15 ЦК України. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів, за положеннями ст. 16 ЦК України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як свідчать доводи позову, і пояснення надані на підтвердження викладеного у позовній заяві представником позивача, фактично [PERSON] оскаржує наявність прощеного боргу, оскільки не має залишку заборгованості перед банком, при цьому вимоги щодо захисту прав позивача, які порушуються відповідачем в рамках виконання зобов»язань не ставляться. Зважаючи на викладене, спосіб захисту обраний позивачем, не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами договірних зобов»язань - [PERSON] та ПАТ «Фідобанк». Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed