Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар» звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною позовною заявою (а.с.2-5), уточнивши вимоги якої в частині періоду за який нараховано розмір заборгованості (а.с.74-75) та просять судстягнутиз відповідача [PERSON] на свою заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.08.2018 р. по 01.01.2020 р. (включно) в розмірі 5991,53 грн. В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає, що рішенням виконкому Енергодарської міської ради №161 від 06.06.2018 р. ТОВ «Місто для людей Енергодар» починаючи з 01.08.2018 р. обслуговує багатоквартирні будинки в місті Енергодарі. 08.06.2018 р. було укладено Договір №08/06/2018-138 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «Місто для людей Енергодар» та від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - міським головою міста Енергодара Музикою П.О. якого уповноважено на укладання цього договору пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 06.06.2018 року №161. Відповідно до вказаного Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 5 Договору визначено розмір і форму оплати послуг управителя відповідно до якого, замовник сплачує за надані послуги управителем щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень в розмірі 7,11 гривні на місяця за 1 квадратний метр у загальній площі житлового або нежитлового приміщенні у об`єкті яке перебуває у власності або у користуванні кожного зі співвласників. На відповідача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та за період з 01.08.2018 р. по 01.02.2020 р. мешканцю багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] надано послуги з управління багатоквартирним будинком за які кожного місяця повинно бути сплачено суму у 352,65 грн., яка розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири. Відповідач не здійснював оплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в наслідок чого виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з позовом. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.03.2020 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.55-55зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.08.2020 р. уточнення позовних вимог ТОВ «Місто для людей Енергодар» прийнято до розгляду (а.с.87-78зворот). Відповідачем [PERSON] , в особі представника адвоката Курлапова М.Д., за ордером (а.с.82, 83) надано до суду відзив на позовну заяву, в заперечення вимог якої, зазначає, що позивачем не надавались послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] тане виконувались зобов`язання чим грубо порушено вимоги Договору №08/06/2018-138, а посилання про ненадходження від відповідача Акту-претензій стосовно ненадання або надання не в повному обсязі, або неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком, вважає надуманими, які спростовуються положеннями Постанови КМУ №1145 від 27.12.2018 р.. Просить суд відмовити в позові ТОВ «Місто для людей Енергодар» (а.с.79-81). Позивачем ТОВ «Місто для людей Енергодар» надано до суду відповідь на відзив, в якому заперечення відповідача вважає безпідставними, зазначаючи і на те, що позивачем були виконані умови Договору, претензій щодо їх ненадання не надходило, при цьому, не заперечує, що відповідач двічі звертався до ТОВ «Місто для людей Енергодар», проте відмінив свої звернення, що зазначено у журналі реєстрації та як наслідок перевірка не відбулась, а отже і Акти-претензії не складались. Позивач вважає, що відмінивши заявки, відповідач фактично підтвердив надання позивачем послуги. Вказує на те, що відповідачем жодної оплати наданих послуг не здійснив, при цьому зауважуючи на те, що відповідачем не заперечує, що йому було відомо про існування договору, таким чином відповідач знехтував своїм обов`язком по сплаті наданих послуг. Просить позовні вимоги задовольнити (а.с.88-90). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.10.2020 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по суті (а.с.105-105зворот). В судове засідання позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар», не з`явився, представником позивача за письмовою довіреністю (а.с.153, 154) адвокатом Турчинським М.І. надано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.152-152 зворот). В судове засідання відповідач та його представник не з`явились, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, або будь-яких інших клопотань чи заяв, які б перешкоджали провести судове засідання до суду не надійшло. Зустрічного позову заявлено не було. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей\~12 та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради 06.06.2018 р. прийнято рішення №161 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків», виконавцем послуг з управління багатоквартирними будинками визначено ТОВ «Місто для людей Енергодар» за об`єктом конкурсу №1 та за об`єктом конкурсу №2 і уповноважено міського голову Музику Павла Олексійовича, від імені співвласників багатоквартирного будинку підписати з ТОВ «Місто для людей Енергодар» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком що входив в об`єкт конкурсу №1 та конкурсу №2, строком на один рік (а.с.10), що не заперечується відповідачем. 08.06.2018 р. між співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , від імені яких діє Енергодарський міський голова Музика Павло Олексійович, який уповноважено на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету ЕМР від 06.06.2018 р. №161, згідно з Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані «Замовник», з однієї сторони та ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі директора Шепеленка Володимира Миколайовича, що діє на підставі Статуту, який надалі йменується «Управитель», з іншої сторони, було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №08/06/2018-138 (далі Договір №08/06/2018-138 (а.с.11-13зворот). Відповідно до п.5 Договору №08/06/2018-138, сторони погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень 7,11 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі Співвласників (а.с.11) Відповідно до п.20 та п.21 Договору №08/06/2018-138, надання послуг з управління багатоквартирним будинком розпочалось з 01.08.2018 р. та Договір діє до 08.06.2019 р. (а.с.10) і в силу положень ч.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Наявності відмови від Договору його сторін не встановлено. Відповідачем не заперечується умовиДоговору №08/06/2018-138 тайого дійсність. Слід зазначити, що Договір №08/06/2018-138 є колективним, тому не потребує необхідності укладання індивідуального Договору з кожним із споживачем у будинку [ADDRESS] . Позивачем заявляється до стягнення з відповідача заборгованість за період з 01.08.2018 р. по 01.01.2020 р. (включно) по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого на відповідача за адресою: [ADDRESS] , в загальній сумі 5991,53 грн., яка складається із щомісячних платежів у вказаний період, що вбачається із розрахунку наведеного позивачем у Довідці №01/87-01 від 21.02.2020 р. (а.с.9), відповідно до даних якої позивачем послуги надавались з серпня 2018 року по січень 2020 року включно, оплатаза які відповідачем не вносилась, що не заперечується і самим відповідачем. Відповідачем не заперечується і визначений позивачем розмір заборгованості та період за який його нараховано, а також того, що відповідач проживав у вказаному житловому приміщенні протягом періоду за який заявляєтьсяпозивачем до стягнення розмір заборгованості, а заперечується надання позивачем вказаних у Договорі №08/06/2018-138 послуг, а отже обов`язок щодо їх сплати. Відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до\~пунктів 1,\~5,\~6,\~8,\~9\~частини 1\~статті 7\~Закон України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2189-VІІІ,\~споживач має\~право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1); на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (п.5); на неоплату\~вартості комунальних\~послуг (крім\~постачання теплової\~енергії)\~у разі\~їх невикористання\~(за\~відсутності приладів\~обліку)\~за період\~тимчасової відсутності\~в житловому\~приміщенні (іншому\~об`єкті нерухомого\~майна)\~споживача та\~інших осіб\~понад 30\~календарних днів,\~за умови\~документального підтвердження\~відповідно до\~умов договорів\~про надання\~комунальних послуг\~(п.6);\~ на\~перевірку кількості\~та якості\~житлово-комунальних\~послуг у\~встановленому законодавством\~порядку (п.8);\~ складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (п.9). Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок щодо оплати споживачами житлово-комунальних послуг, закріплений також у\~статтях 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі (власники) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 р. у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного безпосередньо зі споживачем послуг, само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до приписів положень \~статті 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В обґрунтування свої заперечень щодо ненадання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком визначених Договором №08/06/2018-138, відповідач посилається на чисельні звернення відповідача та співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] за телефоном на «Гарачу лінію» ТОВ «МДЛЕ» та їх ігнорування останнім. Позивачем визнається, що відповідач звертався до позивача з двома заявками 19.06.2019 р., які зафіксовано у журналі реєстрації, надавши на підтвердження виписку (а.с.93), зі змісту якої встановлено, що 19.06.2019 р. зареєстровано заявку за №484892 з квартири [ADDRESS] про те, що на кухні капає вода по системі вентиляції та при огляді встановлено робочий стан комунікацій, проте потребується додатковий огляд з метою з`ясування причини течії, та заявку №484857з квартири [ADDRESS] про теч з вентиляції на кухні. Разом з тим, як зазначено позивачем та вбачається із вказаної виписки 01.07.2019 р. та 19.06.2019 р., відповідно, зазначені заявки відмінено, що не спростовується наявними у справі матеріалами та не заперечується відповідачем. При цьому,\~слід зазначити,\~що відповідачем\~не надано\~суду належних\~доказів,\~як зазначає\~відповідач,\~чисельних звернень\~до позивача\~про ненадання\~послуг,\~у тому\~числі визначених\~«Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг з управління будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 року №1145, на який посилаються обидві сторони, а також інших доказів які б спростовували доводи позивача. Клопотань про витребування доказів, в разі неможливості самостійного їх надання відповідачем, на доведення його заперечень, суду не заявлялось. Отже, судом встановлено, що відповідачем не спростовано надання позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] визначених №08/06/2018-138 у тому числіза період який заявляється позивачем до стягнення, не заперечується розмір нарахованої позивачем оплати з наданих послуг, яку відповідач повинен вносити за користування послугою з управління багатоквартирним будинком, на спростування такого обов`язку відповідних доказів суду надано не було, наявність у відповідача заборгованості з оплати наданих позивачем послуг, доказів здійснення погашення яких на користь позивача у добровільному порядку в повному або частковому розмірі на дату розгляду судом справи, матеріали не містять. Посилання відповідача щодо не надання звіту про виконання умов Договору, суд вважає безпідставними, як у зв`язку з тим, що відповідно до приписів ч.3\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, обов`язок інформування споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги), наявний лише в разі якщо споживач звернувся з такою вимогою, доказів звернення з якою матеріали справи не містять так і у зв`язку з тим, що наявність або відсутність звіту про який зазначає відповідач не є предметом розгляду даної справи та за зазначеного вище, не впливає на обов`язок відповідача оплачувати надані позивачем послуги у визначеному порядку. Відповідно до ч.1\~ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Нормами ст.ст.525,\~526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню\~як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з послуги управління багатоквартирним будинком обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до платіжного доручення №185 від 16.02.2020 р., позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с.1). Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи доведення понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, положення ст.141 ЦПК України, висновок суду про задоволення позовної вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем розмір судового збору в сумі 2102 грн. При цьому, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги, судові витрати відповідача, в разі їх понесення, про що зазначається відповідачем у змісті відзову на позов (а.с.81), розподілу з позивача на користь відповідача не підлягають. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат з правничої допомоги про які просить позивач, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~положень ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справи, суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст.41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно з пунктом 4 частини статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. у №5076-VI, із змінами визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представником позивача на доведення витрат з правничої допомоги, надано до матеріалів справи:Договір про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р. з його складовими: Додаток №1 «Форма реєстру боржників», Додаток №2 «Форма замовлення», Додаток №3 «Реєстр погашеної заборгованості», Додаток №4 «Акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р.»з яких вбачається що вказані додатки фактично є бланками типової форми оскільки не заповнені (а.с.15-24), Додаткова угода №1 до вказаного Договору, про зміни до п.4.2 в якій визначено розмір правничих послуг в сумі 1000 грн. з додатком №1 Перелік Боржників в якому крім відповідача зазначено і інших осіб (а.с.140-145 зворот), Платіжне доручення №101 від 31.08.2020 р. на суму 2000 грн. (а.с.17). Разом з тим, вказані докази, самі по собі та у сукупності з наведеними в них даними, не доводять, що позивачем фактично витрати з правничої допомоги були понесені, враховуючи, у тому числі і відсутність переліку складових послуг та їх вартості, які було надано за вказаний у Договорі розмір винагороди, а наданий «Акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р.» - Додаток №4 не заповнено. Невідповідність розміру винагороди зазначеної в Договорі із даними платіжного доручення яке, при цьому не містить посилань, що воно стосується надання правничої допомоги за зазначеним Договором з правничої допомоги та у цій конкретній справі або є його складовою, як не містить такого посилання і сам Договір.А отже і безпідставним є зазначення розрахунку витрат на професійну правничу (правову) допомогу у позовні заяві (а.с.3зворот). Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат з правничої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved