Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

позивач - Публічне акціонерного товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за надані послуги зі споживання та розподілу природного газу, в якому просить стягнути з відповідача за період з 01.11.2014 року по 30.04.2020 року заборгованість за спожиті послуги з розподілу та постачання природного газу в розмірі 20 259,82 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини щодо надання та споживання послуг з постачання та розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджують рахунки за спожитий природний газ, відомості про їх оплату та наявність у відповідача [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , розрахунки за надані послуги здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації забезпечується постачання природного газу відповідачу відповідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Відповідачем здійснювалось фактичне споживання природного газу, згідно особового рахунку № [NUMBER] заборгованість станом на 30.04.2020 року складає 12 621 грн. 29 коп. за період з 01.11.2014 по 30.04.2020 року, а також сума заборгованості, яка утворилася внаслідок несплати за надані послуги з розподілу природного газу, що складає 87 грн. 92 коп. У порушення вимог закону відповідач не вживає заходів щодо погашення заборгованості, чим спричиняє значну шкоду позивачу, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Також у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім суми основного боргу, позивач просить стягнути інфляційні витрати за період з 11.03.2015 року по 10.03.2020 року в сумі 4086,85 грн., а також 3% річних за період з 11.03.2015 року по 10.03.2020 року в сумі 1 105 грн. 52 коп. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Представник позивача на електронну пошту суду направив заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: шляхом направлення судової повістки та у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надала. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , за якою ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації є постачальником послуг з постачання природного газу про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.4-7). Згідно довідки від 13.05.2020 року, наданої заступником міського голови Бахмутської міської ради Стрющенко О.В., за даними реєстру Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади м. Бахмут, місце проживання фізичної особи [PERSON] ( [INFO] ) зареєстровано з 25.07.1988 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до особового рахунку (розрахунку заборгованості), довідки про наявність заборгованості за спожитий природний газ, довідки про наявність заборгованості за розподіл природного газу та розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість перед позивачем за постачання газу за період з 01.11.2014 по 30.04.2020 року в сумі 12 621 грн. 39 коп., заборгованість за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 року у сумі 87 грн. 92 коп., інфляційні витрати за період з 11.03.2015 року по 10.03.2020 року в сумі 4086,85 грн., а також 3% річних за період з 11.03.2015 року по 10.03.2020 року в сумі 1 105 грн. 52 коп. (а.с.4-10). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачу послуги з постачання природного газу. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг відповідач не надав. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30.04.2020 утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу в сумі 12 621 грн. 39 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком), а також заборгованість внаслідок несплати послуг за розподіл природного газу у сумі 87 грн. 92 коп., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості за розподіл природного газу. При цьому, відповідачем не надано відповідних доказів, якими спростовувався б наданий позивачем розрахунок, або з якого вбачалось би, що розмір заборгованості за надані йому послуги з постачання природного газу чи його розподілу є меншим, ніж зазначено позивачем. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з доказів, вбачається, що відповідач не виконувала цих зобов`язань, і станом на 30.04.2020 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного: 12 621 грн. 39 коп. - заборгованість за послуги з газопостачання, заборгованість за розподіл природного газу у сумі 87 грн. 92 коп., інфляційні витрати в сумі 4086 гр. 85 коп., а також 3% річних в сумі 1 105 грн. 52 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з нього нарахованої суми заборгованості, інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 2102 гривень (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved