Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач у вересні 2015 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачем 07.08.2010 р. укладено Договір № 08209312608 про користування електричною енергією за адресою споживання: [ADDRESS] . Таким чином відповідач є споживачем електричної енергії на відплатній основі, проте, станом на серпень 2015 р. за останнім утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2 214 грн. 22 коп. Проте, оскільки відповідач не виконує належним чином договірні зобов`язання, які підтверджуються надісланими на адресу проживання [PERSON] платіжними квитанціями, позивач просить стягнути з останнього заборгованість в розмірі 2 214,22 грн., 3 % річних та інфляційну складову в розмірі 686,98 грн. та судовий збір. Заочним рішенням від 04.07.2017 р. позовні вимоги задоволено (ас. 149-150). Ухвалою суду від 02.10.2017 р. вказане вище заочне рішення скасовано (ас. 155). Ухвалою суду від 22.10.2018 р. підготовче засідання розпочато та відкладено (ас. 173-174). 22.02.2018 р. до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач вказав, що не має заборгованості за спожиту електроенергію (ас. 174-175). Ухвалою суду від 18.10.2018 р. замінено сторону позивача - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 41946011) у справі № 759/14822/15 (ас. 206-207). Підготовче засідання проведено та завершено, клопотань заявлено не було, розгляд справи призначено по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі (ас. 217). Відповідач [PERSON] після скасування заочного рішення за його заявою в підготовчі засідання 18.10.2018 р. та 25.06.2019 р. не з`явився, який про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином (ас. 213, 216), про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами 07.08.2010 р. укладено Договір № 08209312608 про користування електричною енергією за адресою споживання: [ADDRESS] (а.с. 13). Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та відповідно є споживачем електричної енергії на відплатній основі за вказаною вище адресою (а.с. 32). Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку боргу за спожиту електричну енергію, за відповдіачем [PERSON] утворилась заборгованість за період з лютого 2013 р. по серпень 2015 р. в розмірі 2 214,22 грн. (а.с. 4). Встановлено, що відповідно до Акту звірки № 2/08209312608 від 14.02.2013 р. за підписом представника ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та громадянина [PERSON] , сина відповідача [PERSON] було зафіксовано наявність заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 11). Посилання відповідача на те, що вказаний вище Акт, що підписаний громадянином [PERSON] не є належним доказом, оскільки доказів, що вказана особа є сином відповідача або уповноважена особа позивачем суду не надано, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в тому числі, [PERSON] , тобто член сім`ї відповідача [PERSON] , або особа, яка пов`язана спільним побутом. Також встановлено, що 07.08.2010 р. був складений Акт звірки за підписом представника ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та безпосередньо відповідача [PERSON] щодо наявності заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 12). При цьому, жодних застережнь та/або заперечень зі сторони споживача, відповідача по справі щодо факту наявності заборгованості останнім в Акті не зазначено. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. У відповідності до вищенаведеного вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, заперечення відповідача [PERSON] , викладених у заяві про перегляд заочного рішення та у відзиву на позов щодо відсутності у нього заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки такі посилання не були підтвердженні жодним письмовим доказом, а наданий позивачем розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію не спростований. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] . 3 % річних та інфляційну складову в розмірі 686,98 грн. Суд, не дивлячись на наявність відомостей про реєстрацію в квартирі [ADDRESS] п`ятеро повнолітніх осіб, в тому числі відповідача, вважає занеобхідне стягнути заборгованість одноосібно з відповідача [PERSON] , оскільки жодних клопотань в порядку ст. 51 ЦПК України, щодо залучення співвідповідачів, позивачем завлено не було. Таким чином, враховуючи дослідженні судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги відповідно до положень ст. 81 ЦПК України знайшли своє обґрунтування та підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved