Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Автокразбанк» в особі Донецького регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просили в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 55-Ф від 19.12.11 р. у розмірі 677 598,85 грн. що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 602 250,00 грн., за нарахованими відсотками у розмірі 61413,69 грн., за нарахованою комісією у розмірі 4204,80 грн., пені у сумі 9730,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 55-1 від 19.12.11 р., а саме: на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], шляхом її продажу з прилюдних торгів; визначити початкову ціну продажу з прилюдних торгів квартири за адресою [ADDRESS] на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити всіх мешканців квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрованих в ній на дату набрання рішенням суду чинності. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Як встановлено у судовому засіданні, 19.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Автокразбанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 55-Ф, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмір 657 000,00 грн. на придбання у власність квартири з метою постійного проживання за Договором купівлі-продажу цінних паперів № Б-732//731/1112 від 06.12.11 р., розташованої за адресою: [ADDRESS], а Відповідачка зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту не пізніше 19.12.2021 р., сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору кредит надається шляхом зарахування Позивачем коштів на поточний рахунок Відповідачки [NUMBER], відкритий у Позивача. Згідно п. 2.4 Кредитного договору Відповідачка зобов'язалась щомісячно, до 12 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення Кредитного договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 5 475,00 грн., та сплачувати відсотки, нараховані на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси Позивача або шляхом безготівкових перерахувань на відповідний рахунок Позивача. Відповідно до п. 5.3.2 Кредитного договору Відповідачка зобов'язалась повернути кредит в повній сумі, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежно виконання взятих на себе зобов'язань сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно додаткової угоди № 1 до Кредитного договору, Відповідачка також зобов'язалась сплатити Позивачу одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 1 % від суми наданого кредиту, яка утримується Позивачем у день здійснення кредитної операції. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Відповідачці кредит у загальній сумі 657000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 258 від 19.11.2011 р. на 650 430,00 грн. (надання тіла кредиту) та меморіальним ордером № 259 від 19.11.2011 р. на 6570,00 грн. (утримання комісії за надання кредиту). В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує належним чином, не сплачує суму наданого кредиту та нарахованих відсотків за кредитом згідно умов Кредитного договору, чим порушує законні права Позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, відсотками та комісії, за період з 19.12.11 р. по 17.10.2013 р., відповідачу був наданий кредит у сумі 657000,00 грн., який був частково погашений на суму 54 750,00 грн., сума нарахованих відсотків становить 136 543,47 грн., з них сплачено 75 129,78 грн., сума нарахованої комісії становить 9460,80 грн., з неї сплачено 5 256,00 грн. П. 6.2 Кредитного договору визначає, що за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно розрахунку пені за кредитом відповідача, позивач, за період з 20.11.12 р. по 17.10.2013 р., нарахував пеню у розмірі 9730,36 грн., що складається з пені за простроченим тілом кредиту - 4186,40 грн., за простроченими відсотками - 5173,14 грн., за простроченою комісією - 370,83 грн. Таким чином, станом на 17.10.2013 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить за тілом кредиту: 657000,00-54750,00 = 602250,00 грн., за нарахованими відсотками: 136543,47 - 75129,78 = 61413,69 грн., за нарахованою комісією: 9460,80-5256,00 = 4204,80 грн. Загалом - 667 868,49 грн. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Кредитного договору, між Публічним акціонерним товариством «Автокразбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 55-1 від 19.12.11 р., посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 11695/10. Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору відповідач з метою забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором, передала Позивачу в іпотеку майнові права на нерухоме майно житлового призначення, а саме: майнові права на двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.72). Згідно п. 1.2 Іпотечного договору майнові права відповідача на Предмет іпотеки підтверджуються цільовими безвідсотковими облігаціями серії «А» у бездокументарній формі загальною кількістю 11530 шт., номінальною вартістю 50,00 грн. за штуку. Право власності відповідача на облігації підтверджується договором купівлі-продажу цінних паперів № Б-732//731/112 від 06.12.11 р., укладеним між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інтелект капітал», та випискою про стан рахунку в цінних паперах від 19.12.11 р. Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 1095350,00 грн. Ч.2 ст. 5 Закону України «Про іпотеки» визначає, що предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на них. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно п. 4.1 Іпотечного договору позивач набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 25.02.2013 р. позивач направляв відповідачу відповідну вимогу про усунення порушення зобов'язання протягом 30-денного строку, але вона залишилась без відповіді. Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України через заставу кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок закладеного майна. Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Невиконання відповідачем зобов'язань щодо погашення заборгованості по кредиту та сплати процентів за Кредитним договором завдає збитки іпотекодержателю, що виражаються у неповерненні грошової суми наданої Відповідачу, неотриманні доходу у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами. Ст.39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд вважає, що, враховуючи невиконання відповідачами зобов'язання за договором про іпотечний кредит № 55-Ф від 19.12.2011 року перед ПАТ «Автокразбанк», звернення стягнення на предмет іпотеки є доцільним, оскільки це задовольнить вимоги ПАТ «Автокразбанк». Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» в особі Донецького регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» до [PERSON] про виселення суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання громадян України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі... остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою)... Тому вимоги позивача щодо виселення відповідача є передчасними та задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3441,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial