Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 15.07.2016р.. В позові позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 23.11.2013р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1812. В судове засідання сторони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу у її відсутність. Також позивачка просила не змінювати її прізвище після розірвання шлюбу, не відшкодовувати їй понесені нею судові витрати. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 23.11.2013р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 26.04.2014р.н., що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.5). На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки їх відносини погіршилися. З травня 2014р. сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна та спору з приводу місця проживання дитини та порядку участі батьків у вихованні та її матеріальному забезпеченні між сторонами немає. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в доровільному порядку, а тому позивачка звернулась до суду з зазнаечним позовом. Тож між сторонами склалися шлюбні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату, оскільки сторони вже тривалий час проживають окремо і не підтримують ніяких звязків. Крім того, суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду з позовом (15.07.2016р.) минуло більше двох місяців, а сторони не змінили свого ставлення до питання збереження шлюбу. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи заяву позивачки, суд вважає за необхідне її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved