Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу і просила стягнути з останньої на свою користь основний борг у розмірі 4 556,00 грн, пеню у розмірі 837,42 грн, 3% річних у розмірі 128,07 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договір від 24 серпня 2019 року, за умовами якого позивач зобов`язалася надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям (комплекс), а відповідач зобов`язалася прийняти цей Комплекс та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 19 282,00 грн. На виконання умов договору позивач належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі. Відповідач отримала комплекс, будь-яких претензій щодо виконання позивачем своїх зобов`язань за договором не мала. Умовами договору встановлено, що відповідач сплачує за комплекс рівними частинами не пізніше 24 числа кожного місяця у сумі 1 428,20 грн. Остаточно розрахуватись за комплекс відповідач зобов`язувалася не пізніше 24.06.2020. Однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого комплексу не виконала у повному обсязі, а саме сплатила лише частину вартості. Станом на день звернення до основна сума заборгованості складає 4 556,00 грн. 21 жовтня 2020 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнавала та просила відмовити у повному обсязі, оскільки отриманий від позивача комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям не був належною якості і викликав алергічну реакцію у відповідача. У зв`язку з чим остання не вважала доцільними сплачувати за нього грошові кошти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між ФОП [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено договір № ГІ 2408 від 24 серпня 2019 року, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям (комплекс), а відповідач зобов`язався прийняти цей комплекс згідно Акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 19 282,00 грн. Згідно Акту приймання-передачі товару від 24.08.2019 та Акту наданих послуг від 26.08.2019 судом вбачається, що позивач належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем та надала останній комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На спростування вказаних вище актів та на підтвердження того, що комплекс був неналежної якості, відповідач на виконання вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду достатніх та належних доказів. Пунктами 5.4, 5.5 договору встановлено, що відповідач сплачує за комплекс частинами рівними платежами не пізніше 24 (двадцять четвертого) числа кожного місяця у сумі 1 428,20 грн. Остаточно розрахуватись за комплекс відповідач зобов`язувалася не пізніше 24.06.2020. У судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого комплексу не виконала у повному обсязі, у зв`язку з чим у неї перед відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 4 556,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Проаналізувавши зміст договору № ГІ 2408 від 24 серпня 2019 року, суд встановив, що він містить всі істотні умови передбачені законодавством України, відповідач була ознайомлена зі всіма істотними умовами договору, що підтверджується її підписом на договорі. Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім того відповідно до проведеного судом розрахунку у відповідача перед позивачем додатково утворилася заборгованість з пені у розмірі 837,42 грн та 3% річних у розмірі 128,07 грн. У зв`язку з вищенаведеним та тим, що відповідач належним чином не виконала умови Договору № ГІ 2408 від 24 серпня 2019 року, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 840,80 грн, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 551, 625-627, 629, 638, 655, 901 ЦК України,

Outcome: approved