Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у лютому 2012 р. звернулося до суду з позовом до [PERSON], яка представляє інтереси неповнолітньої дитини - [PERSON] зазначивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 22.07.2008 р. уклали кредитний договір № 1/08178UД. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 60000,00 [Долар США] строком до 20.07.2018 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 21.07.2008 р. уклали договір іпотеки № 17118/1. Згідно з п. 7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 57,40 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими втратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. 12 січня 2011 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме вищезазначену квартиру. Просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених у ньому підстав, представник відповідача позов не визнала та пояснила, що разом із відповідачем у квартирі проживає неповнолітня дитина, проти виселення якої заперечує орган опіки та піклування, представник третьої особи вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки при цьому будуть порушені права неповнолітньої дитини. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 22.07.2008 р. уклали кредитний договір № 1/08178UД. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 60000,00 [Долар США] строком до 20.07.2018 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 21.07.2008 р. уклали договір іпотеки № 17118/1. Згідно з п. 7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 57,40 кв. м, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Скаліка, буд.2/34, кв. 94. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 12 січня 2011 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 57,40 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Відповідно до ст. 40 Закону Укрвїни «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вище вказані обставини підтверджуються письмовим повідомленням. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, суд вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. При зверненні до суду позивачем сплачено 114,70 грн. судового збору. Вказана сума відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved