Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 07.12.2009 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № РМ-09-017, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 44272,97 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 32,00% на рік з кінцевим терміном повернення 06.12.2013 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року у розмірі 10000 грн. Кредит надавався на придбання відповідачкою автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, був укладений договір застави від 07.12.2009 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищевказаний автомобіль. Відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 22.10.2012 року у розмірі 104207,30 грн., яка складається з наступного: 39942,03 грн. - заборгованості за кредитом, 27061,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31289,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000 грн. - штраф (фіксована частина), 4914,63 грн. - штраф (процентна складова). Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № РМ-09-017від 07.12.2009 року в сумі 104207,30 грн. витребувати у [PERSON] та передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачу предмет застави, комплект ключів , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем , зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 07 жовтня 2013 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги [PERSON], який звернувся із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON], ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним договору застави. У своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є його дружиною. Автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005 було придбано ними за сумісні кошти під час шлюбу та їх сумісною власністю. Йому не було відомо, що дружиною укладався кредитний договір та договір застави для забезпечення його виконання. Яким чином відповідачка розпорядилася кредитними коштами, йому не відомо. Ні усної ні письмової згоди позивач не давав на укладання договору застави автомобіля. Просив поновити пропущений строк позовної давності та визнати недійсним договір застави, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № РМ-09-017 від 07.12.2009 року. Ухвалою суду від 09 квітня 2014 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги , [PERSON], який звернувся із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON], [PERSON], ПАТ «Акцент-Банк» про повернення майна з чужого незаконного володіння. У своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є власником транспортного засобу автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER]. Раніше цей автомобіль до 18.12.2012 року належав його батькам [PERSON] та [PERSON]. 18.12.2012 року при видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було перевірено працівниками ДАІ відсутність застави на автомобіль. 27.03.2013 року за його відсутність до будинку його матері прибули представники ПАТ КБ «Приватбанк» та державний виконавець та вилучили автомобіль. Просив зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути майно, яким незаконно, без правових підстав заволоділо та передати автомобіль Chevrolet, модель Niva 21230, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] власнику [PERSON], [INFO], визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] при укладанні договору застави незаконними, а договір застави, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № РМ-09-017 від 07.12.2009 року недійсним. У судовому засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» первісний позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Проти задоволення позовних вимог третіх осіб із самостійними вимогами заперечувала. Представник [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги первісного позову не визнав. Проти задоволення позовних вимог третіх осіб не заперечував. Суду пояснив, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON].18.12.2012 року вона продала автомобіль сину. Її чоловік проти продажу автомобіля не заперечував. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] - дружина [PERSON]. Весь час вони проживають разом, ведуть спільне господарство. Йому не було відомо про укладання дружиною кредитного договору та договору застави автомобіля. Про це йому стало відомо тільки у березні 2013 року. Проти продажу автомобіля сину не заперечував. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що на теперішній час [PERSON] є власником спірного автомобіля, який безпідставно було забрано представниками ПАТ КБ «Приватбанк». Попередніми власниками автомобіля були його батьки, які проживають разом. Автомобіль він придбав за 27000 грн. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] 07.12.2009 року уклала з позивачем кредитний договір № РМ-09-017, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 44272 грн. 97 коп. строком до 06.12.2013 року зі сплатою 32% річних, що підтверджує у судовому засіданні представник [PERSON] Кредит надавався на придбання відповідачкою автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між сторонами був укладений договір застави від 07.12.2009 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищезазначений автомобіль, та договорами поруки з ПАТ «Акцент-Банк» від 20.10.2010 року та договором поруки з [PERSON] від 07.12.2009 року. У позовній заяві визначена загальна сума боргу відповідачки за кредитним договором станом на 22.10.2012 року у розмірі 104207,30 грн., яка складається з наступного: 39942,03 грн. - заборгованості за кредитом, 27061,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31289,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000 грн. - штраф (фіксована частина), 4914,63 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити вимоги в повному обсязі , що визначаються на момент фактичного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом. Згідно п. 15.8.2. договору застави рухомого майна від 07.12.2009 року у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за цим договором заставодержавтель має право вимагати від заставодавця дострокового виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, а в разі невиконання - звернення стягнення на предмет застави. У судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER] був вилучений 27 березня 2013 року з подвір'я відповідачки представниками ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, у судовому засідання встановлено, що спірний автомобіль з 18.12.2012 року належить на праві власності [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що предмет спору відсутній і тому не вбачає підстав для задоволення позову. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 1974 року. Згідно копій паспортів [PERSON] та [PERSON] вони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходиться за межі дрібного побутового. Згідно ст. 13 Закону України «Про заставу» (в редакції 1992 року, яка діяла на момент укладання [PERSON] договору застави транспортного засобу) договір застави повинен бути укладений в простій письмовій формі. Оскільки на момент укладання [PERSON] кредитного договору та договору застави автомобіля письмова згоді її чоловіка за законом не була потрібна, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали за однією адресою, за словами їх дітей вели спільне господарства, суд виходить із того, що [PERSON], укладаючи спірний договір, діяла в інтересах подружжя. [PERSON] знав про те, що його дружина придбала автомобіль, оскільки даний автомобіль знаходився у користуванні сім'ї, сама [PERSON] автомобілем не керувала, з 2009 року [PERSON] мав можливість оспорити договір застави, в разі, якщо він вважав, що дружина уклала його неправомірно, однак своїм правом не скористався. Суд не вбачає підстав для поновлення [PERSON] строку позовної давності. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання недійсним договору застави. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Chevrolet, модель Niva 21230, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова шасі [NUMBER] зареєстрований 18.12.2012 року за [PERSON]. Позивачем надано до суду копію заяви [PERSON] про зняття з реєстрації в ВРЕР автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], згідно якої даний автомобіль за базою даних «Арешт» перевірено. Однак згідно запису 6 Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади 11.12.2009 року за № 9338335 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено дані про заборону відчуження автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] згідно договору застави автотранспорту від 07.12.2009 року. Таким чином, на момент продажу [PERSON] автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] існувала зареєстрована у встановленому законом порядку заборона його відчуження. Тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між [PERSON] та [PERSON] 18.12.2012 року є нікчемним правочином, тому позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» повернути майно та передати автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є безпідставними. Щодо заявлених [PERSON] позовних вимог в частині визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] про укладанні договору застави незаконними та визнання договору застави, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], недійсним, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] не надав суду доказів порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів укладенням між ПАТ КБ «Приватанк» та [PERSON] договору застави автотранспорту.

Outcome: dismissed