Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] із позовною заявою про стягнення заборгованості. Свою заяву позивач мотивує тим, що 25.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2301/0708/88-1058, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вказаного договору банк зобов'язується надати кредит у сумі 242000.00 грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання вказаного зобов'язання 25.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2301/0708/88-1058-Р-1. Окрім того 25.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2301/0708/88-1058-Р-2. Відповідно до вказаних договорів поруки [PERSON], та [PERSON], як поручителі поручаються за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного кредитного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, та надав кредит у розмірі та на умовах визначених договором №2301/0708/88-1058 від 25.07.2008 року. Позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, в результаті чого виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу від 28.11.2012 року. Відповідно до п. 2.1,2.2 вказаного договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таки чином судом встановлено, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором від 25.07.2008 № 2301/0708/88-1058\~позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до\~ст.. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що новий кредитор, на виконання вимог ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~повідомив боржників про зміну кредитора, однак вимоги сплати суми заборгованості залишилися не виконаними, а тому позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися і від них не надходили заяви про розгляд справи за їх відсутності хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Відповідача по справі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача повністю не визнав, та надав в судовому засіданні заяву про застосування строків позовної давності, пояснюючи, тим що Позивачем під час подачі даної позовної заяви було порушено позовну давність, а тому слід застосувати норми передбачені ст..ст.264, 267 ЦК України, та відмовити позивачу в задоволенні позову. Також представник відповідача [PERSON], наголосив, що відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду у справі №2-1612/2011 про визнання договору поруки №2301/0708/88-1058-Р-2 від 25.07.2008 року, недійсним, було встановлено нікчемність даного правочину, що є підставою про неможливість стягнення із відповідача [PERSON], в порядку солідарної відповідальності боргу за даним кредитом, а тому просив відмовити ТОВ «Кредитні ініціативи» в задоволенні позову до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості солідарно за кредитним договором. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Відповідно до статті 256 ЦК України,\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Про застосування позовної давності представник відповідача [PERSON], заявляв клопотання 28\~березня 2016 року. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання\~\~строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту\~\~достроково.\~ Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 03 вересня\~\~2009 року претензії (вимоги) боржнику та поручителю про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені,\~\~кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. У зв'язку з невиконанням вимоги від 03 вересня\~\~2009 року банк звернувся у листопаді 2011 року до суду із відповідними вимогами до боржника та поручителя. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 31 січня 2013 року позов залишено без розгляду в звязку із повторною неявкою позивача в судове засідання. Повторно банк звернувся до суду у 29.08. 2014 року. Відповідно до частини першої\~статті 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. За змістом частини першої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності\~\~переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина третя\~статті\~\~264 ЦК України). Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15. Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини та наведені мотиви маються всі підстави для застосування норм статей 264, 267 ЦК України та відмовити банку в задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed