Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення 20 000,00 грн. заборгованості за договором позики(розпискою) від 01.08.2012 року, стягнення 243,60 грн. судового збору, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 01.08.2012 року відповідач позичив в нього грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 01.09.2012 року. Незважаючи на неодноразові нагадування, прохання та попередження відповідач отри мані кошти за договором позики так і не повернув. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд спарви проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 26 ). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20-23 ). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 01.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 20 000 грн., з кінцевим терміном повернення 01.09.2012 року (а.с. 24). Проте відповідач по даний час зобовязання згідно договору позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved