Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.07.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700286046В. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у сумі 50000,00 грн на строк до 23.07.2016 або зі сплатою кредиту достроково у випадках, передбачених кредитним договором, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31% річних. Відповідач зобов'язувався сплатити комісії, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі та виконувати інші зобов'язання у строк та у порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідач неналежним чином виконував свої обов'язки за договором, тому станом на 22.07.2014 утворилася заборгованість у розмірі 89677,46 грн (44804,99 грн - заборгованість з погашення кредиту у сумі неповернутого кредиту; 15077,00 грн - заборгованість за проценти за користування кредитом; 11724,98 грн - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасну сплату кредиту; 15139,56 грн - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасну сплату процентів; 192,74 грн - заборгованість зі сплати 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 1099,27 грн - заборгованість зі сплати інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 248,87 грн - заборгованість зі сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 1390,05 грн - заборгованість зі сплати інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів). Таким чином, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №R53700286046В від 23.07.2012 у розмірі 89677,46 грн та судові витрати. У судове засідання представник позивача Степко Д.В., який діє на підставі довіреності №224/11.5.2 від 02.06.2014 (а.с. 21), не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує, просить задовольнити його у повному обсязі та розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи (а.с. 46). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи на підставі положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. 24.11.2014 судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом було встановлено такі обставини. 23.07.2012 між сторонами було укладено кредитний договір №R53700286046В, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язувався надати відповідачу грошові кошти у порядку та на умовах зазначених у цьому договорі, а відповідач зобов'язувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі у порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (а.с. 8-15). Відповідно до п. 4.6 кредитного договору повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення включаючи день погашення. Відповідно до п.п. 5.2.1 банк має право відмовити позичальнику у наданні кредиту або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цих договором або чинним законодавством України. Відповідно до п.п. 5.2.2 банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Відповідно до п.п. 5.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.п. 5.2.1 цього договору, протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. На виконання умов договору банком на ім'я [PERSON] надіслано претензію №2348/700-2 від 12.07.2014 про зменшення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Так, вказано, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем, станом на 11.07.2013 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 47829,11 грн, тому банк вимагав погасити кредит та заборгованість достроково - впродовж 30 календарних днів з дня отримання повідомлення (а.с. 18-20). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідачем станом на 22.07.2014 утворилася заборгованість у сумі 89677,46 грн, яка складається з: 46097,00 грн - заборгованість за користування кредитом зі сплати індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 16715,92 грн - заборгованість зі сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 26864,54 грн - заборгованість зі сплати пені, нарахованої у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу (а.с. 4). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та ураховуючи те, що суду не було надано доказів на спростування наявності заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 89677,46 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати у розмірі 896,77 грн (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved