Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

позов мотивований тим, що 05.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Представництвом ВАТ «Акрон» (страхувальником) був укладений договір добровільного комплексного страхування на транспорті №030336/4002/0000099 (договір страхування), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Мітсубісі», держномер АА8387КН. 13.08.2014 року в с. Ситне Радивилівського району Рівненської області на перехресті автодороги Київ Чоп сталася ДТП за участю автомобіля [PERSON], держномер АВ 1707ВМ, під керуванням [PERSON], автомобіля ВАЗ, держномер ВК7415АТ, та застрахованого транспортного засобу «МІтсубісі», д/н [NUMBER]. Ухвалою Радивилівського райсуду Рівненської області від 25.12.2014 року в кримінальній справі №568/1573/14-к встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП, а кримінальне провадження за ст. 286 ч. 1 КК України закрите. На підставі договору страхування, звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №04С/09/14 від 07.11.2014 року було складено страховий акт №001496688 від 15.12.2014 року. Розмір страхового відшкодування, яке позивач виплатив на підставі заяви страхувальника та відповідно до умов договору страхування склав 97\~208,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 025259 від 16.12.2014 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно полісу серії АС№7156210з загальним лімітом відповідальності 50\~000 грн. на одного потерпілого. На вимогу позивача [PERSON] «УПСК» було сплачено 50\~000 грн. Таким чином, 47\~208,22 грн. завданого відповідачем збитку залишилось невідшкодованим. Оскільки кошти позивач виплатив на користь страхувальника, відповідно до вимог ст.ст. 993, 1166 ЦК, ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просив стягнути цю суму з [PERSON] як особи, відповідальної за завдані збитки. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив позов задоволити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, позов не оспорив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі представника позивача і відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 05.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Представництвом ВАТ «Акрон» (страхувальником) було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №030336/4002/0000099 (договір страхування), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Мітсубісі», держномер АА8387КН (а.с. 5). 03.06.2014 року між ПрАТ СК «Уніка» та Представництвом ВАТ «Акрон» укладена додаткова угода № 1 до договору КАСКО від 05.03.2014 року, відповідно до якої збільшена страхова сума до 290\~000 грн. (а.с. 15). Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 року у справі №568/1573/14-к було встановлено, що [PERSON],13.08.2014 року приблизно о 13.00 год., керуючи автомобілем [PERSON] 313, держномер АВ 1707ВМ, рухаючись з м. Львів у напрямку м. Рівне по автодорозі Київ-Чоп, зїхав в населений пункт Ситне Радивилівського району Рівненської області. В даному населеному пункті, на перехресті автодороги Київ-Чоп з другорядною дорогою (416 км 990 км) в попутному для автомобіля марки [PERSON] 313, держномер АВ 1707ВМ напрямку, стояв автомобіль марки ВАЗ-21099, держномер ВК 7415АТ під керуванням [PERSON], яка в цей час з увімкненим покажчиком повороту мала намір здійснити поворот ліворуч, при цьому надавала перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному для неї напрямку. Тим часом [PERSON], в порушення п.2.3 б та п.13.1 ПДР України, не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», держномер ВК7415АТ, в результаті удару автомобіль ВАЗ 21099 винесло на смугу зустрічного руху, де в свою чергу відбулося зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі, держномер АА8387КН, під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку та перевагу в русі якому надавала водій автомобіля марки ВАЗ21099 [PERSON] Через умисне порушення [PERSON] п.2.3 б, п. 13.1 ПДР потерпілій [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. [PERSON], [INFO], було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження №12014180210000361, внесене до ЄРДР 13.08.2014 року щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито (а.с. 20-22). На підставі договору страхування, звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №04С/09/14 від 07.11.2014 року було складено страховий акт №001496688 від 15.12.2014 року (а.с. 68) із зазначенням суми страхового відшкодування власнику автомобіля «Мітсубісі» 97\~208,22 грн. Розмір страхового відшкодування, яке позивач виплатив на підставі заяви страхувальника та відповідно до умов договору комплексного страхування від 05.03.2014 р. склав 97\~208,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 025259 від 16.12.2014 року (а.с. 70). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно полісу серії АС№7156210 з загальним лімітом відповідальності 50\~000 грн. на одного потерпілого. На вимогу ПрАТ «СК «Уніка» до ПрАТ «УПСК» останнім було сплачено 50\~000 грн., тому невідшкодованою залишилась сума в розмірі 47\~208,22 грн. Таким чином судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і виникли в зв`язку з укладенням договору страхування та завданням шкоди, тому регулюються главами 67, 82 ЦК України, Законом України «Про страхування». Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» із загальним лімітом відповідальності - 50\~000 грн. на одного потерпілого, які було сплачено на користь ПрАТ «СК «Уніка», проте розмір страхового відшкодування представництву ВАТ «Акрон» склав 97\~208,22 грн., решта суми - 47\~208,22 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 472,09 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved