Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позов та його обґрунтування 16.12.2020 від [PERSON] до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява до [PERSON] , в якій позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісяця з індексацією, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 760/25557/19, яке набрало законної сили 06.10.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що на час подання позовної заяви до суду відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в її житті, вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у вкрай скрутне матеріальне становище. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.12.2020 відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з поверненням поштових відправлень, які направлялись судом на адресу відповідача у справі, з метою повідомлення відповідача про дане судове провадження 23.03.2021 судом в порядку ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Також, в матеріалах справи наявна розписка [PERSON] від 21.05.2021 про отримання ухвали суду від 22.12.2020. Станом на момент розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 12.06.2015 позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 36). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 760/25557/19 позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Служба у справах дітей та сім?ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, задоволено; шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1297), розірвано (а.с. 39-40). Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 37). Судом встановлено, що у позивачки від попереднього шлюбу на утриманні є ще одна дитина - дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 38). Згідно листа ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.01.2021 (а.с. 58) ГУ Пенсійний фонд України в м. Києві надати інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на гр. [PERSON] за період з 01.10.2019 по 31.11.2020 не має можливості, в зв`язку з відсутністю інформації в реєстрі та повідомлено, що останнє офіційне місце роботи гр. [PERSON] , згідно реєстру, з 20.03.2011 по 30.09.2014 - ТОВ «Авіакомпанія «АЗУР ЕЙР Україна»; з 11.12.2014 по 18.05.2015 - Київський міський центр зайнятості; з 19.05.2015 по теперішній час інформація в реєстрі відсутня. Згідно листа ГУ ДПС у м. Києві від 15.01.2021 № 563/5/26-15-12-06-23-сі станом на дату надання відповіді [PERSON] не перебуває на обліку в органах ГУ ДПС у м. Києві як фізична особа-підприємець чи особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. (а.с. 60-61). Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт проживання малолітньої дитини з позивачкою. Також, позивачкою не наведено обґрунтованого розрахунку заявленого до стягнення розміру аліментів. Водночас, суд зазначає, що відповідачем не спростовано твердження позивачки про те, що дитина проживає саме з матір`ю та не обґрунтовано необхідність стягнення іншого розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Мотиви суду Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (така правова позиція вказана у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385 св 20). За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не в праві самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вбачає підстави для застосування положень ч. 1 ст. 184 СК України. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1 921 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 2 395 грн. Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину для дітей віком до 6 років - 960,50 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 1 197,50 грн. Разом з тим, суд вважає, що встановлений законодавцем прожитковий мінімум для дітей відповідного віку не означає, що розмір аліментів має призначатись саме на мінімальному рівні, навпаки - сімейним законодавством визначено, що такий розмір має бути встановленим на рівні, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд звертає увагу на те, що встановлений позивачем розмір аліментів на рівні 4 000,00 грн на місяць лише в два рази більший за мінімальний, та в умовах сучасних економічних реалій не може вважатися таким, що є надмірним. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Матеріали справи не містять доказів стану здоров`я, матеріального становища відповідача чи інших обставин, в тому числі таких, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн щомісячно (з індексацією). Висновки суду Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд враховує, що батько дитини зобов`язаний приймати участь в утримані своєї дитини до досягнення нею повноліття, а не перекладати свої обов`язки на позивача та/або інших осіб. Судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дітей за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved