Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Бурма Юрій Миколайович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати арешт на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в липні 2019 року [PERSON] дізналась, що на будинок [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, 14.02.2007 за №4498060 Харківською районною нотаріальною конторою Харківської області накладено арешт. Звернувшись до Харківського районного нотаріального архіву, представнику позивача повідомлено, що арешт на зазначений будинок накладено на підставі постанови АА 250972 від 12.01.2007 року виданої ДВС у Харківському районі та м.Люботин Харківської області, власником вказано [PERSON] . Звернувшись до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину ГТУЮ у Харківській області позивачу запропоновано звернутись до суду з питання зняття решту. [PERSON] , що зазначений боржником у постанові АА250972, зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2019 за клопотанням представника позивача витребувано докази. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 09.08.2004 року у справі № 2-2514/04г, яке набрало законної сили, право власності на жилий будинок [ADDRESS] визнано за [PERSON] . Згідно відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області ГТУЮ у Харківській області від 13.08.2019 вих.№3336/01-16 арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] накладено на підставі постанови ДВС у Харківському районі та м. Люботин Харківської області АА 250972 від 12.01.2007, де вказано власником [PERSON] . Представником позивача та самою [PERSON] направлялись заяви до Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області про скасування помилкового накладеного арешту на будинок позивача. Згідно з відповіддю Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. Згідно довідки № 594 від 13.06.2019 року виданою Липецькою сільською радою Харківського району [PERSON] (боржник відповідно до постанови АА 250972 від 12.01.2007) зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Відповідно довідки № 592 від 13.06.2019 виданою Липецькою сільською радою Харківського району [PERSON] зареєстрована та проживає з 1978 року по теперішній час за адресую: [ADDRESS] . З інформації наданої Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області від 17.10.2019 вих.№26047 надати засвідчену належним чином копію постанови АА250972 від 12.01.2017 не вбачається можливим. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі постанови ДВС у Харківському районі та м. Люботин Харківської області АА 250972 від 12.01.2007 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нотаріальною конторою накладений арешт. У ході судового розгляду справи встановлено, що зазначена постанова про накладення арешту не скасована, накладений арешт на спірний будинок на сьогоднішній день не знятий. Накладення арешту на спірне майно, що на підставі рішення суду належить позивачу, обмежує здійснення останньою права володіння, користування та розпорядження належним майном. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумцією правомірності фактичного володіння. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно набула право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 09.08.2004, що набрало законної сили. При таких обставинах, з метою недопущення порушення права власності позивача на належний житловий будинок: [ADDRESS] , суд вважає можливим захистити її право власності шляхом зняття арешту з належного їй майна. На підставі викладеного і

Outcome: approved