Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позивач зазначав, що 21.04.2017 р. ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А512041. Предметом договору є страхування транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] . 17.02.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода, місце: м. Київ по вул. Академіка Заболотного, 37, за участю застрахованого ТЗ Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] . Постановою від 10 квітня 2018 року Голосіївського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вищезазначеною постановою суду. Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , проведено його огляд, про що складено протокол огляду та складено звіт, ремонту калькуляцію. У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви страхувальника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №11112В/01/2018 на суму 107389,98 гривень, виплату якої здійснено на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №72851. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно Полісу АМ/2192324, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса АМ/2192324 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн., натомість ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило позивачу лише 64737,04 грн. А отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 107389,98 гривень, при цьому Полісом АМ/2192324 покрито лише частину шкоди на суму 64737,04 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 42652,94 грн. = 107389,98 грн. - 64737,04 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) в розмірі 42652,94 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. В судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» Миц І.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Конюшко Д.Б. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнали частково, зазначали, що виходячи з наданих доказів позивачем вбачається необґрунтованість заявлених позовних вимог у розмірі 42652 грн. 94 коп., оскільки ліміт відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності відповідача становить 100000 грн. 00 коп., і як було вказано у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності і заподіювач шкоди має нести відповідальність у разі, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, що перевищує ліміт відповідальності страховика у розмірі 7389 грн. 98 коп. Посилаючись на викладене, просили суд позовні вимоги ПрАТ «СГ «ТАС до [PERSON] задовольнити частково і стягнути з останнього на користь ПрАТ «СГ «ТАС» майнову шкоду у розмірі 7389 грн. 98 коп. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 21.04.2017 р. ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А512041. Предметом договору є страхування транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] . 17.02.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода, місце: м. Київ по вул. Академіка Заболотного, 37, за участю застрахованого ТЗ Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вищезазначеною постановою суду. Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , проведено його огляд, про що складено протокол огляду та складено звіт, ремонту калькуляцію. У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви страхувальника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №11112В/01/2018 на суму 107389,98 гривень, виплату якої здійснено на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №72851. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно Полісу АМ/2192324, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса АМ/2192324 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн., натомість ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило позивачу лише 64737,04 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» на виконання приписів ЦК України, Закону України «Про страхування» реалізував право вимоги шляхом звернення листом до страховика ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відповідальної особи [PERSON] , яка завдала матеріальної шкоди у розмірі 107389,98 грн. застрахованому автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] за договором добровільного страхування наземного транспорту №А512041. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», в свою чергу, виконало вимоги договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Поліса АМ/2192324) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило страхове відшкодування в розмірі 64737,04 грн. з застосуванням спеціальної норми вищевказаної статті 29 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до спеціальної норми статті 29 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» при прийняті рішення про виплату страхового відшкодування повинні врахувати та виплатити суму страхового відшкодування пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Така правова позиція міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №922/1436/17. Крім того, винуватець повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку. Страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування у розмірі 107389,98 грн. і виплатою страховика з урахуванням зносу в розмірі 64737,04 грн., яку здійснило ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», становить 42652,94 грн. (107389,98 грн. - 64737,04 грн. = 42652,94 грн.), то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «СГ «ТАС». Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючі докази, мають обов`язок обґрунтовувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 42652 грн. 94 коп. Також суд,

Outcome: approved