Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2017 року банк уклав з відповідачем договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30280,28 грн. зі сплатою відсотків в розмірі встановленому договором та щомісячної комісії. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, а також комісію. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту, сплати відсотків тка комісії. Станом на 05.01.2017 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 33309,75 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. У даній справі 26.01.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлений строк 15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Копія ухвали суду про відкриття провадження була вручена відповідачу 16 лютого 2018 року. У визначений судом строк відповідачем не подано суду відзив та докази в обґрунтування заперечень проти позову. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши позов та подані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 25.04.2017 року між сторонами укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30280,28 грн. Зі сплатою процентів у розмірі 28% річних (звичайна ставка) та сплатою 38% річних за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін. Вказані обставини підтверджуються копією договору (а.с. 12-16). З наведеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 207, 526, 527, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно зазначених положень закону кредитний договір укладається лише у письмовій формі і підписується сторонами. Відповідач, боржник за договором, зобовязаний добросовісно виконувати свої обовязки та повернути заборгованість по тілу кредиту, сплатити відсотки за користування. Відповідно до розділу 2.4-2.5. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України, договір укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в емітента, а другий примірник договору емітент зобовязаний надати клієнту під підпис. Емітент зобовязаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Емітент зобовязаний забезпечити наявність у договорі таких умов: тип спеціального платіжного засобу; види платіжних операцій, які клієнт має право здійснювати з використанням спеціального платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання; порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або не знижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування клієнта, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо); тарифи банку на обслуговування операцій з використанням спеціального платіжного засобу на момент укладення договору та порядок повідомлення клієнта про їх зміну; ліміти та/або обмеження за операціями з використанням спеціального платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих у спеціальному платіжному засобі (за наявності); право клієнта на одержання виписок про рух коштів за його рахунком та порядок їх отримання; порядок забезпечення емітентом та клієнтом безпеки під час користування спеціальним платіжним засобом; порядок розгляду спорів; відповідальність емітента та клієнта тощо. З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 05.01.2017 року заборгованість відповідача перед банком становить: 28580,58 грн. боргу з повернення кредитних коштів, 2874,83 грн. боргу зі сплати відсотків, 1661,86 грн. заборгованості зі сплати комісії, пені в розмірі 192,48 грн. Будь-яких доказі на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 28580,58 грн., суду не надано. В той же час, вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 24) Розрахунки щодо нарахування процентів в сумі 2874,83 грн. позивачем проведені відповідно до умов зазначених у договорі та правильність їх нарахування підтверджується розрахунком позивача (а.с. 24-25). Розрахунки щодо нарахування комісії та пені, позивач обґрунтовує умовами договору (щодо комісії) та умовами, викладеними в Правилах споживчого кредитування (а.с. 17-21) щодо пені, проте документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис Правил споживчого кредитування, позивачем суду не надано. У тексті договору та додатках до нього, що підписані відповідачем, не визначений обовязок відповідача сплатити пеню. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Судом встановлено, що договором між сторонами визначений обовязок відповідача щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом. При цьому, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У звязку з викладеним відповідач зобовязаний повернути позивачу кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах визначених договором. Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведеного вбачається, що доведений позивачем розмір заборгованості відповідача за договором станом на 05.01.2017 року становить 31455,41 грн., яка складається з боргу з повернення тіла кредиту та заборгованості зі сплати відсотків. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 31455,41 грн. заборгованості за кредитним договором. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. У звязку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 1656,28 грн. (94 % від 1600 грн. судових витрат). На підставі викладеного,

Outcome: partial