Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказує, що відповідно до укладеного договору від 12.12.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.04.2014 відповідач не виконав свої зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 16394 грн. 12 коп. Тому позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки № 39-7907 від 25.06.2014 виданою Пирятинським районним сектором Управління державної міграційної служби України в Полтавській області [PERSON] зареєстрований за адресою с. Березова Рудка, Пирятинського району, Полтавської області Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом установлено, що 12.12.2007 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с. 8-14), за яким відповідачеві були надані кошти в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. На даний час відповідачем щомісячні внески згідно договору кредиту не проводяться, а тому заборгованість станом на 30.04.2014 становить 16394 грн. 12 коп. у тому числі: - заборгованість за кредитом - 6119 грн. 60 коп.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом - 6991 грн. 35 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 2264 грн. 40 коп. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг до суми заборгованості також входить: - штраф (фіксована частина) - 250 грн.; - штраф (процентна складова) - 768 грн. 77 коп. Відповідно до розрахунків відповідач заборгував 16394 грн. 12 коп. (а.с. 5-7) Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно кредитного договору без номера позичальник зобов'язувався проводити погашення кредиту та відсотків по ньому щомісячно, шляхом внесення готівки до каси банку, але відповідачем були порушені дані зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved