Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за спожиту теплову енергію в розмірі 7352,15 грн., суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 434,64 грн., три відсотки річних 137,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що в опалювальних сезонах 2017-2019 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , що належить відповідачу. Позивач надав теплову енергію за період з 01.10.2017 по 31.01.2019 на суму 7181,55 грн., за яку відповідач не сплатив, тим самим не виконав своїх зобов`язань за договором. З урахуванням перерахунку 170,60 грн., борг складає 7352,15 грн. Крім того, за період з 01.11.2017 по 31.01.2019 відповідачу нараховано 434,64 грн. інфляційних втрат та 137,38 грн. трьох відсотків річних. Станом на 24.04.2019 року заборгованість відповідачем не сплачена. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Судом встановлено, що відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав №30707296 від 21.07.2011 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №563 від 17.06.2011 року. 30.01.2019 року між ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль»» та [PERSON] укладений договір №249024 про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою. В опалювальних сезонах 2017-2019 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Позивач надав теплову енергію за період з 01.10.2017 по 31.01.2019 на суму 7181,55 грн., за яку відповідач не сплатив, тим самим не виконав своїх зобов`язань за договором. З урахуванням перерахунку 170,60 грн., борг складає 7352,15 грн. Крім того, за період з 01.11.2017 по 31.01.2019 відповідачу нараховано 434,64 грн. інфляційних втрат та 137,38 грн. трьох відсотків річних. 04.02.2019 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено попередження (в порядку досудового врегулювання сплати боргу) №50-ф35 з вимогою сплатити наявну заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Вказане попередження залишилось без задоволення, відповідач наявну заборгованість не сплатив. За такого, оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії в зв`язку із укладенням із нею договору про надання послуг, відповідно вона є боржником у зобов`язальних правовідносинах. Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved