Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач, ФОП [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 11 062, 85 грн., з яких основний борг - 7080,00 грн., 3% річних - 257,00 грн., пеня - 2986,80 грн., інфляційні - 739,05 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ФОП [PERSON] та відповідачем виникли договірні відносини на підставі Договору № ГО 0311 від 13.11.2017 року, за умовами якого Продавець [PERSON] зобов`язується надати Покупцеві набір косметики, а Покупець зобов`язується прийняти цей Комплекс та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 13.11.2017 року. Відповідач товар отримала, претензії щодо отриманого товару та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. Свої зобов`язання перед продавцем відповідач виконала частково, сплативши 3000,00 грн. Станом на 01.12.2019 року сума боргу відповідача за платежем становить 7080,00 (сім тисяч вісімдесят) грн., що мало бути сплачено не пізніше 13.09.2018 року. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 04.02.2020 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 20.02.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено що, між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу № ГО 0311 від 13.11.2017 року, за умовами пунктів 1.1. якого позивач зобов`язується надати відповідачу набір косметики, а відповідач зобов`язується прийняти цей товар згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договору грошову суму (ціну) (а.с. 8). Згідно із пунктом 1.2 цього договору, асортимент, перелік та кількість, складових товару, визначаються в Переліку №1 (специфікації), що являється невід`ємною частиною цього Договору. Пунктами 2.1., 2.2. та 2.3. договору передбачено, що право власності на товар переходить від продавця до покупця після підписання Акту приймання -передачі товару. При передачі товару Сторони складають та підписують Акт приймання - передачі згідно переліку №1 (специфікації). Одночасно продавець передає покупцеві документи, що підтверджують якість і безпечність товару, надає необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товар. Зобов`язання позивача по передачі товару вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження покупцеві згідно акту приймання - передачі та підписання даного договору (а.с. 8). Відповідно до пункту 5.1. договору загальна вартість товару складає 10080 (десять тисяч вісімдесят) грн. Відповідно до пункту 5.2.,5.3.,5.5. покупець вносить перший платіж (завдаток) в розмірі 3000 грн. 00 коп. Залишок вартості товару в розмірі 7080 покупець сплачує продавцю рівними платежами у сумі 708 грн. протягом 10 місяців. Покупець має повністю розрахуватися за товар не пізніше 13.09.2018 року (а.с. 8). Також, сторонами підписано Перелік №1 (специфікацію) від 13.11.2017 року, якою визначено перелік складових набору косметики, що мали бути надані відповідачу позивачем (а.с. 9). 13.11.2017 року сторонами підписано акт приймання - передачі товару до договору № ГО 0311 від 13.11.2017, згідно з яким відповідачем прийнято набір косметики, загальна вартість якого склала 10080 (десять тисяч вісімдесят) грн. Також, до матеріалів позовної заяви надано оригінал довідки фізичної особи - підприємця [PERSON] без номеру та дати, згідно якої станом на 01 липня 2019 року відповідач сплатила частину вартості товару на загальну суму 3000 грн. Борг відповідача перед позивачем складає 7080 гривень (а.с. 10). Відповідно до копії товарного чеку №239 від 13.11.2017 [PERSON] сплатила перший платіж за товар згідно договору купівлі -продажу №ГО 0311 від 13.11.2017 в сумі 3000,00 грн. (а.с. 11). 16.03.2018 позивач звернувся до [PERSON] з претензією, в якій просив протягом 5 днів з дня її отримання добровільно сплатити суму боргу (а.с.12). 19.01.2018 позивач звернувся до [PERSON] з претензією, в якій просив протягом 5 днів з дня її отримання добровільно сплатити суму боргу (а.с.13). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст.11ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст.525ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, за якими відповідач взяв на себе обов`язок сплатити позивачу суму забезпечувального платежу (завдатку) в подвійному розмірі, у разі порушення умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є розірвання договору та відшкодування збитків. Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, таким наслідком може бути припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, відповідно до якого це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із вимогами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Купівля-продажу майна відноситься до договірних зобов`язань та відповідно регулюється правилами цивільного законодавства. Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 615ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з того, що позивач всі передбачені договором умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір купівлі-продажу та прийняла товар і зобов`язувалась його оплатити у відповідності до норм договору, тому, відповідач мав можливість виконати умови договору і оплатити кошти позивачу, але без поважних причин цього не зробив. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства вбачається, що обов`язок доказування покладається не тільки на сторону позивача, а й на відповідача, який заявляє свої доводи стосовно обставин справи. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 6.1 договору обумовлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даного договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства. Крім того, п. 6.2 Договору передбачено, що клієнт сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання (а.с. 8). Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Враховуючи ті обставини, що відповідач не повернула позивачу борг у розмірі 7080,00 грн., з урахуванням змісту позовних вимога, відповідач додатково має заборгованість по сплаті 3% річних - 257,00 грн., пені - 2986,80 грн., інфляційних втрат - 739,05 грн. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved