Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 15.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2006723621, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 29916,00 грн. Кредит надавався строком до 15.11.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. Вказує на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 19.08.2015 рік за ним утворилась заборгованість в сумі 34945,02 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 28255,15 грн.; відсотків 2,38 грн.; 6687,49 грн. комісії. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач прийняв право грошової вимоги за кредитним договором №2006723621 від 15.11.2013 року У звязку із викладеним, просять суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 34945,02 грн. та судові витрати в сумі 349,45 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору «[NUMBER] від 15.11.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 29916,00 грн. Кредит надавався строком до 15.11.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. Кредит погашається щомісячно, відповідно до графіку платежів. Крім того, у разі порушення сплати відповідачем чергових платежів, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань. З розрахунку видно, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 19.08.2015 року становить 34945,02 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 28255,15 грн.; відсотків 2,38 грн.; 6687,49 грн. комісії. Також встановлено, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Договір факторингу. Відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги, зокрема за кредитним договором №2006723621 від 15.11.2013 року. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконує умови кредитного договору, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 34945,02 грн. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідача на користь позивача 349,45 грн. судового збору.

Outcome: approved