Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивачем зазначено, що 28 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00057030, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 22000,00 гривень, термін повернення кредиту 28 липня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 10 процентів річних. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2015 року становить 46264,04 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказує, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.(а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала письмове пояснення із врахуванням якого просила винести рішення по справі (а.с. 212-213). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 28 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00057030, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 22000,00 гривень, термін повернення кредиту 28 липня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 10 процентів річних (а.с. 3-6). Відповідно до\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 2.4.2. Кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. \~\~\~\~Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Згідно п. 4.2. Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку передбаченого у п. 3.3.3 загальної частини договору, при тому, що прострочення виконаних зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі зазначеному у п.8 Спеціальної частини договору. Згідно пункту 8 Спеціальної частини, згідно якого позичальник сплачує банку штраф за неналежне виконання зобовязань в розмірі 25 відсотків від суми кредиту. При цьому, розшифровуючи суму заборгованості по складовим, вже вказується плата за пропуск платежів в сумі 33246,23 грн., а в розрахунку наданому до позовної заяви взагалі наведено розрахунок пені. Слід зазначити, що жодним пунктом кредитного договору не передбачено плати за пропуск платежів та стороною позивача не надано жодного належного доказу, який би підтверджував законність нарахування вказаної плати. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, правовідносини між банками та фізичними особами стосовно споживчих кредитів регламентуються Законом України «Про захист прав споживачів». Положення п.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно неустойки, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості та відповідно є підставою для зменшення неустойки за рішенням суду відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України. Згідно п. 4.3. Кредитного договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 спеціальної частини договору. Відповідно до п. 2.5.2. позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку погашень, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 спеціальної частини договору валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку погашень. Відповідно до\~ст. 258 УК України\~позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~\~\~\~Згідно\~ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.258 Цивільного кодексу України передбачена спеціальна позовна давність, яка може бути скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п. 2 ст. 258 ЦКУ позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 261 ЦК України визначено початок перебігу позовної давності, а саме в п.5 вказується, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Так як термін повернення кредиту згідно кредитного договору є 28 липня 2014 року, то відповідно термін позовної давності спливає 28 липня 2015 року. Тому, відсутні законні підстави для нарахування неустойки банком, так як було підмінено терміни, визначені кредитним договором. \~\~\~\~ Відповідно до вищевказаних статтей, суд вважає в частині стягнення процентів за користування кредитом, комісії та плати за пропуск платежів за несвоєчасне виконання зобовязання необхідно відмовити. Відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 7085,24 гривні. Отже відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України позовні вимоги в частині визнанні відповідачем підлягають задоволенню.

Outcome: partial