Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], накладений на підставі постанови №973/12 від 25.11.2004 районним відділом державної виконавчої служби Оболонського району м. Києва. Також позивач просить зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], накладений на підставі постанови №989/12 від 08.05.2005 районним відділом державної виконавчої служби Оболонського району м. Києва. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вищевказаними постановами відповідачем було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу. Проте заборгованість з позивача вже давно стягнута, а виконавчі провадження є закритими та знищеними. 22 серпня 2018 року Оболонським районним судом міста Києваза вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні 22.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судові засідання 29.10.2018 та 22.01.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Постановою №973/12 від 25.11.2004 районним відділом державної виконавчої служби Оболонського району м. Києва накладено арешт на все нерухоме майно позивача, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9). Постановою №989/12 від 08.05.2005 районним відділом державної виконавчої служби Оболонського району м. Києва накладено арешт на все нерухоме майно позивача, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9). Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З інформаційної довідки від 03.03.2017 судом вбачається, що станом на вказану дату всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача (а.с.8-9). Відповідно до змісту листів відповідача від 08.08.2018 вбачається, що зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] у державного виконавця не має змоги, так як виконавчі документи за 2001 по 2013 рік згідно п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, а тому виконавчі провадження №973/12 та 989/12 на виконанні відсутні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON], оскільки виконавчі провадження, в межах яких накладалася заборона, закінчені і знищені. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. Відповідно до ст. 133, 141 стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року,

Outcome: approved