Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Вказує про те, що на підставі договору купівлі-продажу від відповідача набув право власності на належну йому квартиру. На час укладання договору купівлі-продажу у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач, який дав усну обіцянку позивачу знятися з реєстраційного обліку за даною адресою. З моменту укладення договору відповідач не мешкає в проданій квартирі, але до цього часу добровільно не знявся з реєстрації, не сплачує комунальні послуги. Своїми діями відповідач порушує права позивача, оскільки він не бажає, щоб у його квартирі була зареєстрована стороння особа. Позивач просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 19). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 12), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з'явився (а.с. 20, 231), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 29.04.2006р. (а.с. 6-8). Попередній власник вказаного житла [PERSON] залишається зареєстрованим у ньому (а.с. 12), хоча за усною домовленістю зобов'язувався знятися з реєстраційного обліку. Згідно до акту обстеження від 13.02.2018р. відповідач [PERSON] не проживає за зазначеною адресою довгий час, що підтверджено свідками-сусідами: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved