Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» 05.03.14 року звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] з позовом про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання до вчинення дій посилаючись на те, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2010 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу предмета іпотеки - будівлі магазину «[INFO]» загальною площею 101,5 кв.м, яка розташована за адресою - [ADDRESS]. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Власниками будівлі є треті особи по справі - [PERSON] та [PERSON]. Для продажу квартири позивачу необхідний правовстановлюючий документ. Таким документом є договір купівлі-продажу, посвідчений відповідачем - приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] 28.03.06 року за № 364. Враховуючи, що позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній. Без наявності цього документу позивач не може укласти договір купівлі-продажу, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. 19.11.13 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 28.03.2006 року за № 364. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, аргументувавши це тим, що підставою для видачі нотаріусом дублікату документа, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких учинялась нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки згідно судових рішень від 12.11.10 року та від 12.07.11 року банку надано всі права, необхідні для продажу будинку, який перебуває в іпотеці, якщо в банку немає правовстановлюючого документу на це майно з причин його втрати іпотекодавцем, то логічно, що в банку виникає право на отримання дублікату такого документу. Крім того, між ст.53 Закону України «Про нотаріат» і ст.38 Закону України «Про іпотеку» існує колізія. Так, ст.53 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або в відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Водночас ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя права продажу предмету іпотеки дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для такого продажу (витяги з реєстру, технічний паспорт, дублікат право встановлювального документу тощо). Зазначена колізія має вирішуватися з урахуванням положень п.2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», а саме законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Закон України «Про іпотеку» набрав чинності з 01.01.2004 року, натомість Закону України «Про нотаріат» набрав чинність з 01.01.1994 року. Враховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, позивач вважає, що ст.53 Закону України «Про нотаріат» не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель. Крім того, ст.. 49 ЗУ «Про нотаріат» не передбачає як підставу відмови у вчинені нотаріальної дії неоднозначне розуміння рішення суду. Тому, позивач просив суд постановити рішення яким визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] від 06.02.2014 року № 56/01-16 у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу від 28.03.06 року, встановити право та наявність повноважень позивача на реєстрацію від імені третіх осіб по справі у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дубліката договору купівлі-продажу (а.с.2-5). У судовому засіданні представник позивача Метлюх Н.С. позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судове засідання відповідач приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.20), проти позову заперечував, оскільки умови та порядок видачі дублікату правовстановлюючого документу визначені ст.. 53 ЗУ «Про нотаріат» та п. 1 гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.12 року. Ст.. 38 ЗУ «Про іпотеку» не регулює дії нотаріуса щодо видачі дублікату правовстановлюючого документа. Тому згідно ст.. 49 ЗУ «Про нотаріат» він правомірно відмовив у вчинені нотаріальної дії, оскільки вона суперечить законодавству України. Крім того, згідно п. 17.11 кредитного договору позичальник зобов'язаний був передати на зберігання іпотеко держателю правовстановлюючі документи на предмет іпотеки. Вважає, що банк обрав невірний спосіб захисту свого права та йому слід звернутись з позовом про зобов'язання сторони договору купівлі-продажу звернутись до нотаріуса з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документа. Просив у позові відмовити (а.с. 21-23). У судому засіданні третя особа [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що після укладення договору іпотеки вони з [PERSON] передавали всі необхідні документи. На даний час [PERSON] перебуває за межами області, вона з ним спілкувалась і він пояснив, що можливо документи знаходяться в нього вдома. У судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2006 року між [PERSON] та та [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - будинок магазину «[INFO]», розташований [ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округи 28.03.06 року за № 364. Згідно договору іпотеки від 28.03.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON], [PERSON] придбане майно - будинок магазину «[INFO]», розташований [ADDRESS], є предметом іпотеки в забезпечення зобов'язань [PERSON], [PERSON]перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № 1/169 МК від 28.03.06 року (а.с. 42-44). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.10 року (справа № 2-131/10) було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу предмета іпотеки - будівлі магазину «[INFO]» загальною площею 101,5 кв.м, яка розташована за адресою - [ADDRESS], шляхом надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки - будинку магазину «[INFO]» з іншим покупцем. Додатковим рішенням Апостолівського районного суду від 12.07.11 року надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право отримувати витяги з Державного реєстру прав власності на заставлене майно, а також надано позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.6-9). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу нерухомого майна - будинок магазину «[INFO]», розташований [ADDRESS] від 28.03.2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та посвідченого відповідачем. Листом від 06.02.14 року № 56/01-16 нотаріус відмовив у задоволенні заяви, пославшись на відсутність підстав для видачі дубліката документа відповідно до п. 1 гл. 22 Накпзу про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.12 року № 296/5 та відсутність у банка прав на отримання дубліката документа (ас.10). Згідно позовної заяви, підставою позовних вимог є не втрата або зіпсуванням правовстановлюючого документа, а, те, що позивач не був стороною договору-купівлі-продажу, даний документ у позивача відсутній, а з метою продажу предмета іпотеки на підставі рішення суду. Проте, такі підстави надання дубліката документа ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.12 року № 296/5, ні ЗУ «Про нотаріат» не передбачені. Так, згідно п. 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.12 року № 296/5 у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а також виконавця заповіту та на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу. У цьому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, які підтверджують їх родинні стосунки (свідоцтво виконавця заповіту). За змістом ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Оскільки позивач не є стороною посвідченого нотаріусом договору купівлі-продажу нерухомого майна, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є правомірною. У судовому засіданні представник позивача підкреслювала, що встановлено факт втрати правовстановлюючого документу так як відсутній акт прийому - передачі правовстановлюючих документів. Проте, третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила про можливу наявність правовстановлюючого документу у її чоловіка [PERSON], з вимогами про передачу правовстановлюючого документу позивач до третіх осіб не звертався, хоча п. 17.11 договору іпотеки від 28.03.06 року зазначено, що до отримання позичальником кредиту або протягом трьох днів з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки на зберігання іпотеркодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача на те, що підстави для відмову у задоволенні заяви банку про видачу дубліката не передбачені ст.49 Закону України «Про нотаріат», не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки наведений в ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав для відмови у видачі дубліката документа стосується осіб, які мають право на отримання дубліката документа, тобто перелічених у першому реченні ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат», та підстав для його отримання, тобто лише у разі втрати або зіпсування документа, як це передбачено ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат». Що ж стосується інших осіб, які у першому реченні ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» не передбачені, то для них підставою для відмови у видачі дубліката документа слід вважати обмеження, передбачені ч.5 ст.8 та ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат», про що зазначено в п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», яким встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії в інших випадках, передбачених цим Законом України «Про нотаріат». Тому, суд приходить до висновку, що нотаріус, відмовляючи банку у видачі дублікату договору, правильно керувався п. 1 гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.12 року № 296/5, якими, як і положеннями ч.5 ст.8 та ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат», не передбачено видачу дубліката банку, який не є стороною у нотаріальній дії, та з підстав, які не передбачені законом. Доводи представника позивача у позовній заяві та посилання на рішення суду, яким банку надані повноваження на здійснення продажу предмета нерухомості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нотаріус у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки участі не приймав, повноваження банку щодо отримання дублікату документа не були предметом спору і про надання банку таких повноважень судове рішення не було ухвалене (а.с.6-9). Також суд вважає, що між нормами ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про нотаріат» відсутняя колізія, оскільки, колізія між законами має місце у разі, коли різними законами по різному врегульовано ті самі правовідносини. Натомість Законом України «Про іпотеку» питання яким саме чином банк має реалізувати своє право на продаж предмета іпотеки передбачене ст.38 цього Закону не врегульоване. Зокрема Законом України «Про іпотеку» не регульоване питання щодо видачі нотаріусом за заявою іпотекодержателя дубліката правовстановлюючого документа, необхідного для реалізації права на продаж іпотечного майна. Отже колізії між ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про нотаріат» щодо спірного питання немає. Тому посилання позивача про пріоритет та необхідність застосування при розгляді спору положень Закону України «Про іпотеку» є необгрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що нотаріусом при відмові у задоволенні заяви банку про видачу дубліката документа з підстав, передбачених законом, ніяким чином права, свободи чи інтереси банку не були порушені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed