Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, який в процесі судового розгляду неодноразово уточняв, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13.03.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ІКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», кредитний договір №11127357000, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 185 000 дол. США, що еквівалентно 934 250,00 грн., а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49557 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1148, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 154,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. від 13.03.2007 року за реєстровим №1125, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 13.03.2007 року і записаного в реєстрову книгу №168 за реєстровим №8154. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49558 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1120, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,8 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 09.11.2006 року, згідно з рішенням від 09.11.2006 року №2643, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 17.01.2007 року і записаного в реєстрову книгу №704 за реєстровим №1168/72746. 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №649-650, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з вищезазначених кредитного договору та договорів іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість станом на 09.12.2016 року у розмірі 7 985 278,20 грн. А відтак, позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором щодо оплати відповідачем [PERSON] заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки, шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 654 521 грн., визначеною на підставі оцінки предметів іпотеки. В судовому засіданні представник позивача Кудельська В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник за довіреністю [PERSON], відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Манзюк Н.В. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, просить захистити інтереси дитини. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.03.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ІКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», кредитний договір №11127357000, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 185 000 дол. США, що еквівалентно 934 250,00 грн., а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (а.с.11-20). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49557 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1148, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 154,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. від 13.03.2007 року за реєстровим №1125, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 13.03.2007 року і записаного в реєстрову книгу №168 за реєстровим №8154 (а.с.21-22). Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11127357000 від 13.03.2007 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №49558 від 13.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1120, згідно умов якого з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,8 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 09.11.2006 року, згідно з рішенням від 09.11.2006 року №2643, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 17.01.2007 року і записаного в реєстрову книгу №704 за реєстровим №1168/72746 (а.с.23-24). 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №649-650, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з вищезазначених кредитного договору та договорів іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с.58-62, 63-67, 68, 69). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання вказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за вищезазначеними кредитним договором та договорами іпотеки. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строки. Як вбачається з довідки ТОВ «Кей-Колект» від 09.12.2016 року через неналежне виконання умов кредитного договору станом на 09.12.2016 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 7 985 278,20 грн., та яка складається з: 172 152,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.12.2016 року складає 4 436 795,49 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 137 684,90 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.12.2016 року складає 3 548 482,71 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. З вимог позову слідує, що позивач просить застосувати спосіб звернення стягнення предмета іпотеки, шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог ст.ст.33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на положення ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено можливість при зверненні стягнення на предмет іпотеки, застосувати процедуру продажу іпотечного майна на користь третьої особи. Більше того, як вбачається зі змісту договорів іпотеки №№49557, 49558 від 13.03.2007 року, останні містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема згідно п.5.1 договорів сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового регулювання. Позасудове регулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Тому, на підставі ч.2 ст.16 ЦК України позивач має право застосування такого способу стягнення, оскільки, було б нелогічно, що сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але позбавлені цього права в судовому порядку за рішенням суду. Це суперечило б і статтям 55, 124 Конституції України, на що звернув увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Згідно звіту ТОВ «Консалтингова компанія «Центр оцінки» про незалежну оцінку майна від 16.06.2017 року встановлено, що станом на 16.06.2017 року ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 154,70 кв.м., складає 434 527 грн. (а.с.152-179). Згідно звіту ТОВ «Консалтингова компанія «Центр оцінки» про незалежну оцінку майна від 16.06.2017 року встановлено, що станом на 16.06.2017 року ринкова вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 31,80 кв.м., складає 219 994,00 грн. (а.с.180-197). Що стосується думок та тверджень представника відповідачів в попередніх судових засіданнях, я на підставу про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у зв'язку з проживанням у спірних будинку та квартирі неповнолітніх дітей, то суд вважає останніми безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту довідки КК «Ясний» від 30.05.2017 року №482 вбачається, що по вул. Москвіна, 59 у м. Вінниці проживає без реєстрації [PERSON], 2003 року народження (а.с.201), а згідно довідки ТОВ «ЖЕО» №3760 від 22.05.2017 року у квартирі [ADDRESS] проживає без реєстрації неповнолітній [PERSON], 2009 року народження (а.с.202), що не спростовують висновок суду про задоволення позовних вимог. Таким чином, вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу іпотечного майна на користь третьої особи є такими, що підлягають задоволенню. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 9 935,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8233 від 21.12.2016 року (а.с.1) також підлягає стягненню з відповідачів у відповідності до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved