Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач Сторожинецька РДА Чернівецької області звернулася до суду із вказаним позовом, вказавши в позові, що дана позовна заява пред'явлена в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], який внаслідок малолітнього віку не може самостійно захищати свої соціальні права, тому потребує стороннього захисту, зокрема, з боку органів опіки та піклування. Відповідно до повідомлення Сторожинецької ЦРЛ № 3 від 02 січня 2018 року в пологовому відділені [INFO] року, гр. [PERSON], [INFO], жителька с. Купка Глибоцького району народила дитину чоловічої статті, вагою 3200 кг, довжиною 51 см., в задовільному стані. Службою у справах дітей райдержадміністрації 02.01.2018 року отримано повідомлення від Сторожинецької ЦРЛ від 02.01.2018 року № 3 згідно якого [INFO] року о 02:10 в пологовому відділенні Сторожинецької ЦРЛ народила [PERSON], [INFO], жителька с. Купка Глибоцького району. Жінка на обліку по вагітності не перебувала, ніяких документів підтверджуючих особу при собі не мала, поступила, у супроводі двох жінок, які перебували у нетверезому стані, зі слів роділлі теперішню вагітність приховувала. 31.12.2017 року на другу добу після пологів самовільно покинула відділення. При цьому написавши заяву, в якій свідомо відмовилася від свого новонародженого сина та виявила бажання залишити дитину в пологовому відділені у зв'язку із сімейними обставинами, без претензій до медперсоналу. Відповідно до вище викладеного працівниками Сторожинецької ЦРЛ в присутності працівників Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, та представника служби у справах дітей був складений акт покинутої дитини в пологовому будинку, що і є однією із підстав, згідно статті 164 Сімейного кодексу України, щодо позбавлення матері батьківських прав відносно її новонародженої дитини. Рішенням комісії від 10.01.2018 року № 10-02/2018 органу опіки та піклування було надано дозвіл на реєстрацію новонародженої дитини. Відповідно до розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 16 «Про державну реєстрацію новонародженої дитини [PERSON], [INFO], жителькою с. Купка, Глибоцького району, Чернівецької області» малолітній дитині присвоєно: прізвище - «[PERSON]», ім'я - «[PERSON]», по батькові - «[PERSON]», дата народження - «[INFO] року», місце народження - «м. Сторожинець». Тому, згідно свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] від 24 січня 2018 року батьками дитини зазначені - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24 січня 2018 року № 00019440036 реєстрація народження малолітнього [PERSON], [INFO], проведена відповідно до частини 2 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 18.01.2018 року № 16, малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В період з 25.01.2018 р. по 01.02.2018 р. малолітній [PERSON], [INFO] перебував в обласній дитячій клінічній лікарні, та згідно розпорядження Сторожинецької районної держаної адміністрації від 01 лютого 2018 року № 36, малолітнього [PERSON], [INFO] влаштовано в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Згідно висновку про стан здоров'я дитини віл 15.02.2018 року, малолітній [PERSON], [INFO], має наступні діагнози: дисплазія купєтових суглобів, гострий двобічний коньюктевіт. Психомоторний розвиток гармонійний. Службою у справах дітей райдержадміністрації вжились вичерпний перелік заходів, щодо повернення новонародженої дитини в сім'ю, а саме на адресу служби у справах дітей Глибоцької районної державної адміністрації, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Глибоцького району надіслано повідомлення щодо дитини, покинутої в пологовому відділенні Сторожинецької ЦРЛ. Виконавчим комітетом Купської сільської ради Глибоцького району листом від 09.01.2018 року № 6 повідомлено, що з усної розмови з мамою [PERSON], та [PERSON] Прокопієвною з'ясовано, що вони не надали згоди на повернення дитини в сім'ю. Додатково зазначали, що [PERSON] своєї житлової площі немає, зареєстрована по одному по господарському номеру, фактично проживає по другому по господарському номері. Неодноразово замічена в зловживанні спиртними напоями. Відповідно до заяви [PERSON], бабусі дитини, встановлено, що вона немає змоги взяти на виховання дитину [PERSON], [INFO] через відсутність матеріального забезпечення та умов проживання дитини. Тому просять суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO] відносно: [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача: Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області Григорійчук О.Ю. позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позові і просила суд позов задовольнити. Вiдповiдачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві. Вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклу¬ватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 09.01.2018 № 02, гр. [PERSON], [INFO] власного житлового будинку не має, проживає разом із матір'ю, [PERSON], [INFO] в с. Купка Глибоцького району. В господарстві нічого не утримує. Матеріальний стан важкий. Згідно характеристики на [PERSON], від 09.01.2018 № 08, гр. [PERSON], [INFO] ніде не працює. Спиртних напоїв та наркотичних засобів не вживає. Відповідно до довідки Купської сільської ради Глибоцького району від 09.01.2018 № 14, гр. [PERSON], [INFO] має на утриманні ще трьох малолітніх дітей, яких виховувала її сестра, [PERSON], жителька с. Олександрівка Лиманського району Одеської області. На даний час, діти, зі слів сестри, перебувають з матір'ю [PERSON] Статтею 143 СК України передбачено, що мати, незалежно у шлюбі чи поза шлюбом народила дитину, в тому числі й біологічний батько повинні забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я. Мати може залишити дитину в пологовому будинку тільки з поважних причин, зокрема, якщо вона (дитина) має істотні вади фізичного та (або) психічного розвитку, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (тяжка хвороба матері, відсутність житла чи достатку, малолітство, небажана дитина тощо). В інших випадках, якщо протягом шести місяців батьки не заберуть дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я і не виявлятимуть щодо неї батьківського піклування, мати, батько за порушення цього обов'язку позбавляються батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. 24.01.2018 року [PERSON] було написано заяву до служби у справах дітей райдержадміністрації, із проханням допомогти повернути дитину в її сім'ю, оскільки вона, виявила бажання на спільне проживання та утримання її новонародженої дитини, та має намір з ним проживати в с. Олександрівка, Лиманського району, Одеської області. Однак, впродовж двох місяців гр. [PERSON], [INFO] жодного разу не з'явилась в службу у справах дітей для отримання інформації, щодо вирішення даного питання, не поцікавилась де, на даний час, перебуває її новонароджений син [PERSON] 2017 р.н,, не цікавилась його розвитком, станом здоров'я, що і підтверджує її свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини. 16.03.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується висновком органу опіки та піклування від 21.03.2018 року № 482/01-38. За таких обставин, судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачка взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає майнову допомогу на утримання дитини. Більш того відмовилася в пологовому будинку від дитини і н забрала її з пологового будинку. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідачки від обов'язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідачки вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров'я дитини, те що відповідачка фізично здорова. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 всіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь дитини [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 166, 167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved