Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач, ФОП [PERSON], у липні 2015 року, звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій прохає стягнути заборгованість за договорами купівлі-продажу від 15.08.2012 року та 15.10.2012 року у сумі 30238 гривень 75 копійок, та судові витрати у сумі 302 гривні 39 копійок (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог вказала, що на підставі укладених договорів купівлі-продажу від 15 серпня 2012 року та 15 жовтня 2012 року [PERSON] було встановлено металопластикові вироби з розстроченням платежу за надані послуги. Відповідач зобовязався оплатити послуги у зазначений договорами строк. Позивач свої зобовязання виконала, виготовила, доставила та встановила металопластикові вікна відповідачеві. Однак, відповідач своїх обовязків за угодами не виконав, так як коштів за виконаними роботами не сплатив. Внаслідок цього, позивач прохає стягнути із [PERSON] суму заборгованості за обома договорами разом із штрафом, втратами від інфляції, пенею та судовими витратами у загальній сумі 30541 гривня 14 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 39). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 46). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 серпня 2012 року та 15 жовтня 2012 року сторони уклали договори купівлі-продажу металопластикових виробів із розстроченням платежу (а.с. 6-10, 13-17), на підставі яких [PERSON] виготовлено та встановлено металопластикові вікна. Відповідно до графіку погашення платежів (а.с. 10), за договором від 15 серпня 2012 року [PERSON] повинен був сплатити 500 гривень як передплату та 500 гривень як часткову оплату після встановлення вікон. Також у вересні та жовтні він повинен був здійснити платежі по кожному договору у сумі по 920 гривень. Відповідно до графіку погашення платежів (а.с. 17), за договором від 15 жовтня 2012 року [PERSON] повинен був сплатити передплату у розмірі 1630 гривень, а також передплату у листопаді та грудні 2012 року та січні і лютому 2013 року по 1836 гривень. Як видно із актів прийому-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію, у [PERSON] не було претензій до якості виготовленої та поставленої продукції, про що свідчить його особисті підписи у документах (а.с. 11, 18). Однак, відповідно до касових ордерів, [PERSON] по першому договору було сплачено кошти на загальну суму в 1000 гривень (а.с. 12) та по другому договору сплачено кошти у сумі 1630 гривень (а.с. 19). У встановлені у договорах терміни [PERSON] не здійснив оплату поставленої продукції, у звязку з чим позивачем неодноразово направлено до нього претензію з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги (а.с. 20, 22). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з урахуванням відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 3% річних, втрат від інфляції, пені за несвоєчасне виконання зобовязань, а також штрафів, відповідач повинен сплатити позивачу 30238 гривень 37 копійок. Розмір судових витрат становить 302 гривні 39 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач уклав із [PERSON] договори купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу, які з боку позивача виконано у повному обсязі. Відповідач умови договорів належним чином не виконав. Внаслідок цього, право позивача на отримання грошової винагороди за надання вказаних послуг у обумовленому розмірі, порушено, а тому підлягає захисту. Позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами купівлі-продажу металопластикових виробів підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 302 гривні 39 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved