Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRHGG40000006995, посилаючись на те, що 18.04.2008 року [PERSON] отримано кредит у розмірі 110000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.04.2020 року. Згідно заяви [PERSON] від 07.07.2008 року кредитний договір №KRHGG40000006995 від 18.04.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23670,46 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за договором №KRHGG40000006995 від 18.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Зобовязання належним чином не виконується, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 572750,70 грн., та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №KRHGG40000006995, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 110000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.04.2020 року (а.с. 11-14). Згідно заяви [PERSON] від 07 травня 2008 року (а.с. 15) кредитний договір №KRHGG40000006995 від 18 квітня 2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23670,46 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за договором №KRHGG40000006995 від 18.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки (а.с. 20-21). Договір в установленому законному порядку недійсним не визнано. Таким чином, згідно із статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання за Кредитним договором повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов договору встановлено черговість погашення зобовязань, кінцевий строк повернення кредитних коштів 18 квітня 2020 року. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно ануїтет ними платежами в сумі не менше 1665,764грн. (а.с. 11). Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У порушення вищевказаних норм закону та умов договору позичальник зобовязання не виконав належним чином. Договір є зобовязанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У порушення діючого законодавства та договору про іпотечний кредит за № №KRHGG40000006995 від 18 квітня 2008 року позичальник [PERSON], поручителем якої виступає відповідач, зобовязання належним чином не виконав і станом на 28.07.2014 року відповідач має заборгованість 48333,39 дол. США, яка складається з наступного: 13674,35 дол. США заборгованість за кредитом; 12762,39 дол. США заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1831,13 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 17743,84 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 21,10 дол. США штраф (фіксована частина); 2300,59 дол. США штраф (процентна складова). Однак, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.03.2010 року було звернено стягнення на майно іпотеки за даним кредитним договором. Згідно письмової відповіді представника ПАТ КБ «ПриватБанк» квартира реалізована 06.06.2011 року за 22097, 38 дол. США. За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Отже, заборгованість за кредитним договором становить 48333,40 дол.США, що за курсом НБУ станом на 28 липня 2014 року становить 572750,70грн. З укладеного між сторонами у справі договору поруки, а саме розділу 4, вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. (а.с. 20-21). Як вбачається зі змісту договору про іпотечний кредит №KRHGG40000006995 від 18 квітня 2008 року, кінцевий термін повернення кредитних коштів 18 квітня 2020року. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року в справі N 6-6цс14 строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вказана правова позиція є обовязковою для судів. Слід також зазначити, що під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Основне зобов'язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Судом встановлено, що боржник [PERSON] (а відтак і поручитель відповідач у справі) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 20 квітня 2020 року, сплачуючи її частинами, щомісячними ануїтетними платежами. Відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, оскільки [PERSON], порушила графік погашення платежів, що призвело до виникненням заборгованості за договором іпотечного кредиту, а за виконання зобовязань боржника, поручилась [PERSON], позов предявлено в межах строку дії договору поруки. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк підлягають задоволенню. Розрахунки заборгованості обґрунтовані, і не викликають у суду сумнів, враховуючи що ст. 10, 11 ЦПК України зобовязує сторін довести перед судом свої вимоги та заперечення проти позову належними та допустими доказами. Статтею 79 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи оплату публікації оголошення в пресі про виклик відповідача по даній справі було здійснено Позивачем. У звязку з чим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволенням позову з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 3654,00 грн. та 800,00 грн. за оплату публікації оголошення в пресі..

Outcome: approved