Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.08.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP20300337, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 22646,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном повернення 08.02.2010 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідачка [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26.09.2012 року у розмірі 118126,74 грн., яка складається з: 15875,69 грн. заборгованість за кредитом, 45574,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 0 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 50575,58 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5601,27 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP20300337 від 08.08.2006 року у розмірі 108126,74 грн., судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 31.07.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2012 року було скасовано та справи призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Подала до суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строку позовної давності. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20300337 від 08.08.2006 року [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 22646,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном повернення 08.02.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № DNH4KP20300337 від 08.08.2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивачем заявлено, що відповідачка [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26.09.2012 року у розмірі 118126,74 грн., яка складається з: 15875,69 грн. заборгованість за кредитом, 45574,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 0 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 50575,58 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5601,27 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за кредитним договором № DNH4KP20300337 від 08.08.2006 року виникла з 19.02.2008 року. Тобто перебіг строку позовної давності починається саме з цієї дати. Позивач не направляв досудову вимогу до відповідачки, а звернувся із даним позовом до суду 01.11.2012 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed