Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що є дочкою [PERSON], [INFO], який з 20.08.1979 р. по [INFO] працював в ПАТ «Сумське НВО». За часів роботи у відповідача отримав звання «Ветеран - фрунзенець». [INFO] трудовий договір з відповідачем було припинено у зв'язку зі смертю. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 275 від 07.07.1998 р. батьку позивача були встановлені такі професійні захворювання: силікоз 2 ст. Емфізема легень ІІ ст. Хронічний бронхіт (Основний діагноз), гіпертонічна хвороба І ст. (Супутній діагноз). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 20 від 22.06.1999 р. батьку позивача були встановлені такі професійні захворювання: сенсоневральна туговухість ІІ ст. (Основний діагноз), Силікоз І ст. Емфізема легень І-ІІ ст. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність I-ІІ ст. (Супутній діагноз). Згідно акту освідчення фтизіатричної МСЕК від 05.02.2014 р. про результати визначення відсотку втрати професійної працездатності,- ступінь втрати професійної працездатності склала 75 % безтерміново та встановлено другу групу інвалідності, необхідність медикаментозного лікування, лікування у пульмонолога, ЛОР, слуховий апарат. [INFO] батько позивача помер від професійного захворювання. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 235 від 13.04.2015 р. він помер від гострої легенево-серцевої недостатності, неутогненного пневмоконіозу. 10.06.2015 р. Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Втрата батька позивачеві спричинила моральні страждання та переживання, які оцінюються у розмірі 100000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача, Грек В.В., в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці. Так, товариство на виконання вимог законодавства повідомило під розписку [PERSON] під час прийому на роботу про наявність на його робочому місці шкідливих та небезпечних факторів, а також про пільги та компенсації, що належать йому за роботу в зазначених умовах праці, про що свідчить його особистий підпис на картках умов праці. На виконання вимог законодавства про страхування ТОВ «СНВО» застрахувало [PERSON] в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні. Так, за рахунок страхових внесків ТОВ «СНВО» Фонд соціального страхування двічі виплатив [PERSON] одноразову допомогу. Також зазначила, що висновок МСЄК не вказує, що [PERSON] помер у зв'язку з професійним захворюванням. Відповідно до виписки з амбулаторної картки,- [PERSON] мав численні захворювання загального характеру: дифузивний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба. [PERSON] переніс два інфаркти серця, один з яких стався незадовго до його смерті 09.02.2015 р. Другий інфаркт у [PERSON] стався коли він знаходився на відповідному лікуванні у період з 02.03.2015 р. по 20.03.2015 р. Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що смерть [PERSON] [INFO] була пов'язана не тільки з професійним захворюванням. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З 20.08.1979 р. по [INFO] [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», що підтверджується копією його трудової книжки (а. с.7-8). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання». Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 07.07.1998 р., - батьку позивача, [PERSON], встановлено професійне захворювання: силікоз ІІ ст. Емфізема легень ІІ ст. Хронічний бронхіт (Основний діагноз), гіпертонічна хвороба І ст. (Супутній діагноз) (а.с.9). Згідно до акту розслідування професійного захворювання № 20 від 22.06.1999 року,- батьку позивача були встановлені такі професійні захворювання: сенсоневральна туговухість ІІ ст. (Основний діагноз), Силікоз І ст. Емфізема легень І-ІІ ст. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність I-ІІ ст. (Супутній діагноз) (а.с.10). 03.02.2014 р. МСЕК встановила батьку позивача ІІ групу інвалідності та 75 відсотків втрати професійної працездатності безтерміново, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.11). [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №235 від 13.04.2015 р.,- причиною смерті [PERSON] є неутогненний пневмоконіоз (а.с.13). 10.06.2015 р. МСЕК видано довідку, серія 10 ААА, №001015, про причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с.14). Згідно з виписки амбулаторної карти №12143 вбачається, що [PERSON] помер [INFO], ознак насильницької смерті не виявлено, направлений на патологоанатомічний розтин у зв'язку з професійним захворюванням (коніотуберкульоз, силікоз, хронічний бронхіт, нейросенсорна туговухість(а.с.15-22). Таким чином судом встановлено, що роботодавцем було порушено право батька позивача на безпечні умови праці, внаслідок чого у нього виникло професійне захворювання, що спричинило смерть особи. Цей факт підтверджено медичними документами. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України,- трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 153 КЗпП України,- забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України,- моральна шкода, спричинена смертю фізичної особи, відшкодовується його жінці (чоловіку), батькам, дітям, у тому числі і усиновленим, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд враховує характер професійного захворювання померлого, пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, яка втратила близьку людину, конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та відшкодування завданої моральної шкоди. На підставі викладеного, враховуючи характер та обсяг страждань позивача, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у 30 000 грн. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial