Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 року звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, однією з позовних вимог є розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 06 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть та однією сім'єю фактично не проживають. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. 29 жовтня 2018 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області вищевказаний позов передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року позов передано до Оболонського районного суду м. Києва. 11 грудня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, якою також підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні визнав позов в частині розірвання шлюбу та не заперечував проти його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Дослідивши письмові докази по справі, а також з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовну вимогу про розірвання шлюбу належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб 06 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 205 (а.с.6). Під час шлюбу сторін у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 133, 141, 142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. Окрім того суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 352,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved