Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заборгованості за телекомунікаційні послуги і просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 4 165,35 грн та судові витрати. У обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що між ПрАТ «МТС Україна» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір про надання послуг мобільного зв'язку, на підставі чого відповідачу було надано особовий рахунок. Відповідно до умов договору позивач надає послуги, а відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані йому послуги, авансові внески та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договорами по всіх наявних телефонах, зареєстрованих на особистому рахунку Абонента, тобто відповідача. На підставі умов Договору плата за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна» вноситься і в тому випадку, коли надання послуг було призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою Абонента. Проте відповідач належним чином не виконував умови договору, не оплатив отримані ним послуги зв'язку, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.12.2013 по 31.12.2013 у розмірі 4 165,35 грн, яка складається з: 3 850,25 грн - несплачена сума за послуги зв'язку; 315,10 грн - пеня. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 315,10 грн з підстав пропущення строку позовної давності. Також представник відповідача заперечував щодо стягнення 110,00 грн за користування мобільним зв'язком за кордоном, оскільки це нарахування відбулося вже після перетинання відповідачем кордону України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг мобільного зв'язку № 5776163 від 14.04.2005 на номер телефону [NUMBER] про надання мобільного телефонного зв'язку на підставі чого відповідачу було надано особовий рахунок № [NUMBER], відповідно до умов якого позивач надає послуги, а відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані йому послуги, авансові внески та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договорами по всіх наявних телефонах, зареєстрованих на особистому рахунку Абонента, тобто відповідача (а.с.10-12). Відповідно до п. 5.2 строк Договору складає один рік. Згідно з п. 5.3 в разі, якщо за 30 днів до закінчення строку даного Договору жодна із сторін письмово не заявить про намір розірвати Договір, то він вважається продовженим (пролонгованим) ще на один календарний рік на таких самих умовах. Така пролонгація строку Договору (Договорів) можлива без обмеження терміну (а.с.10-12). Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Пунктом 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON], останньому позивачем нарахована пеня в сумі 315,10 грн станом на 30 березня 2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд встановив, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені у розмірі 315,10 грн з пропущенням строку позовної давності, у зв'язку з чим суд вбачає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 315,10 грн. Проте щодо стягнення заборгованості за період з 01.12.2013 по 31.12.2013 у розмірі 3 850,25 грн за отримані відповідачем послуги зв'язку від позивача, суд вбачає можливим задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконував умови договору, не оплатив отримані ним послуги зв'язку, у тому числі послуги з роумінгу. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 267,76 грн, які підтверджуються долученим до справи платіжним дорученням про їх оплату (а.с.5). На підставі викладеного, ст. 33 ЗУ «Про телекомунікації», ст.ст. 525, 526 ЦК України,

Outcome: partial