Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис на договорі іпотеки №МL-001/255/2006 від 27.10.2006 року укладений між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», виконавчий напис зроблено на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що належить позивачеві на праві власності в рахунок погашення боргу за договором кредиту №МL-001/255/2006. Позивач зазначав, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] при здійсненні виконавчого напису, не було перевірено безспірність боргу, хоча спір існував, тобто виконавчий напис від 15.05.2013 вчинений з порушенням законодавства та не підлягає виконанню, просить суд позов задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №2807 згідно якого було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив суд позов задовольнити на підставі доказів поданих до матеріалів справи. В судовому засіданні представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що сума заборгованості по тілу кредиту та нарахування відсотків та штрафних санкцій з моменту отримання досудової вимоги не оскаржувались, тому є безспірними. Станом на час розгляду справи позивачем заборгованість не погашена та відповідні суми відповідачем не сплачені, тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відстуні. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, проти позову заперечувала надала суду письмове заперечення проти позову та докази на які посилається в обґрунтування заперечень проти позову (а.с. 44-49), одночасно зазначила, що позивач не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Твердження позивача щодо безпідставності вчинення напису вважає хибним, оскільки виконавчий напис здійснений з дотриманням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3 гл. 16 Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27.10.2006 року за р.№ 3788з., а тому вважає що дії були правомірними та позов задоволенню не підлягає. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача , який з'явився у судове засідання, дослідивши письмові докази подані сторонами у справі в обґрунтування позовних вимог,заперечень проти позову, встановив наступне. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.4.ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів. Відповідно до розділу 32 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції у України від 03.03.2004 року №205 передбачений порядок вчинення виконавчих написів. 27.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-001/225/2006, відповідно до якого банк надав відповідачеві 150 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99% річних (а.с. 20-28). Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №ML-001/225/2006 між АКБ «Райффайзенбанк Аваль», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] 27.10.2006 року укладено договір іпотеки № PCL-001/255/2006, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 5-10). 27.06.2012 року між ТОВ «ОТП Факоринг» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги (а.с. 29-33). ТОВ «ОТП Факторинг» надіслано 02.04.2013 року досудову вимогу [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-001/225/2006 від 27.10.2006 року (а.с. 34-36). Судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 15.05.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 85) та додав при цьому до заяви, докази передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженого постановою кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 року (а.с. 86-104). Судом встановлено, що 15.05.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис на Договору іпотеки №ML-001/225/2006 від 27.10.2006 року та запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 27.10.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3788з, передане в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна». Право вимоги за зазначеним договором іпотеки на підставі ст.ст. 512-516, 656, 1077-1086 ЦК України було придбано ТОВ «ОТП Факторинг» за Договором про відступлення права вимоги від 27.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3414. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: - залишок заборгованості за кредитом - 99314, 68 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18805,87 доларів США; - витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. (а.с. 83). Судом із пояснень сторін у справі та поданих доказів встановлено, що позивач у справі [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ML-001/225/2006 від 27.10.2006 року не погасив, також не відреагував на лист попередження банку від 02.04.2013 року (а.с.34) де йому було повідомлено про необхідність сплатити заборгованість наза кредитом 99314,68 доларів США, суму відсотків за користування кредитом - 18805,87 доларів США. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 32 вказаного закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.Таким чином, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів вбачається, що банком вимога про виконання порушеного зобов'язання на адресу боржника та іпотекодателя направлялася 02.04.2013 року ( а.с.34), а із заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся до нотаріуса 15.05. 2013р. (а.с.30). При цьому, позивачем на адресу банку не направлялися заперечення проти визначеної банком суми заборгованості за кредитним договором, не оспорював позивач зазначену банком заборгованість і у іншому порядку. Пунктом 1 Переліку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Тобто, вказаними нормами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Таким чином, відповідачем приватному нотаріусу були надані всі визначені законодавством документи для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. У надісланій позивачеві досудовій вимозі розмір заборгованості станом на 02.04.2013 року, а у виконавчому написі нотаріуса - станом на 15.05.2013р., при цьому сума заборгованості за кредитом є незмінною. Щомісячна сплата відсотків за користування кредитом у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, передбачені умовами кредитного договору, які були погоджені позивачем, тому зазначенні у виконавчому написі розмір відсотків за користування кредитом за період, який минув після направлення досудової вимоги та зверненням із заявою до нотаріуса, не є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і не може бути підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed