Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 04.04.2011 року [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору № б/н, кредит - грошові кошти в розмірі 16000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначають, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 30.06.2014 року в [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить в загальній сумі - 14887,10 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 11116,81 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2285,19 грн.; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в сумі 300,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 685,10 грн. штраф (процентна складова). Просять, заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за довіреністю Зюлковська Л.В. будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, не з'явилася, від останньої в суд через канцелярію поступила письмова заява про розгляд справи у відсутність представника позивача; позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, від останньої до суду заяв чи клопотань про відкладення слухання справи, розгляд справи в її відсутність не надійшло, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку, із дотриманням вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, відповідно з якими, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Розглянувши матеріали справи, вивчивши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 04.04.2011 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору № б/н, кредит - грошові кошти в розмірі 16000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 30.06.2014 року утворилася заборгованість, що становить 14887,10 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11116,81 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2285,19 грн.; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в сумі 300,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 685,10 грн. штраф (процентна складова). (а.с.4). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що вищенаведені досліджені докази по справі в сукупності з іншими дослідженими доказами, та встановлених обставин є співмірними з вимогами чинного закону. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 15.09.2014 р. На підставі наведеного та

Outcome: approved