Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2016 року о 17 год. 45 хв. по бул. Шевченка, 1 у м. Запоріжжя, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до Генерального договору добровільного страхування № 28-0199-2700\\15-AVIS від 29.10.2013 року. 31.05.2016 року страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач на вимогу виконання Договору страхування, на підставі Рахунку-фактури № Н8200007414 від 13.06.2016 р., Наряду-замовлення № Н8200007414 від 13.06.2016 р., Страхового акту № ДККА-50926 від 20.07.2016 р. та розрахунку до нього на рахунок страхувальника ПІІ «Віп-Рент» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 12\~430,80 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 року, встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення ПДР [PERSON] , передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилаючись на вищевказане просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 12\~430,80 грн.\~ та судові витрати. В судове засідання представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» не з`явився, надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі та посилаючись на обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі. За клопотанням\~ представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні\~ вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягають\~ задоволенню,\~ виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.10.2013 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ПІІ «Віп-Рент» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700\\15-AVIS. Згідно з Додатком №1 до вказаного Генерального договору, предметом договору є транспортний засіб «Renault Logan» 2011 р.в., державний номерний знак [NUMBER] . 27.05.2016 року о 17 год. 45 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода біля будинку №1 по бульвару Шевченка в м. Запоріжжі за участю легкового автомобілю «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та легкового автомобілю «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , що належить ПІІ «Віп-Рент», під керуванням [PERSON] ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п. 10.4 Правил дорожнього руху, що підтверджується Довідкою № 92556605 від 27.07.2016 р. № 32/511 виданою 2 ротою 2 батальону УПП НП у м. Запоріжжя. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 року по справі № 331/4361/16-ц встановлено, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 29.10.2013 року страхувальник ПІІ «Віп-Рент» звернувся до страховика ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши при цьому усі необхідні документи. На підставі Рахунку-фактури № Н8200007414 від 03.06.2016 р. та Наряду-замовлення № Н82000031417 від 03.06.2016 р., Акту виконаних робіт № Н8200002896 від 03.06.2016 р., позивачем складено Страховий акт № ДККА-50926 та розрахунок страхового відшкодування до нього від 20.07.2016 р. На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 12\~430,80 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 13221 від 21.07.2016 р. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування страхувальнику ПІІ «Віп-Рент». Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно до ст. 1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України зазначеній у постанові № 6-2878цс15 від 10 лютого 2016 року до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних і кримінальних справ 14, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Згідно ст. 1192 та 1166 ЦК України, особа відповідальна за завдані збитки повинна відшкодувати витрати, саме, на відновлювальний ремонт автомобіля. В даному випадку страхова компанія після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування має право на відшкодування понесених збитків в розмірі фактичних витрат. Фактичні витрати підтверджуються страховим актом, розрахунком страхового відшкодування та платіжними дорученнями. Відповідно до платіжних доручень № 13221 від 21.07.2016 р., позивачем було виплачено 12\~430,80 грн., тобто дана сума є розміром фактично понесених витрат позивачем. Вказана позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року по справі №3-50 гс15. Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та завданою шкодою, є безпосередній зв`язок, а шкода була відшкодована ПрАТ «СК «Українська страхова група». Отже, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» має право зворотної вимоги до [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем у розмірі 1600 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Враховуючи викладене,

Outcome: approved