Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 04.01.1988 р. по 05.11.2012 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров'я. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ II ст. токсичної етнології у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічний субатрофічний ринофарингіт. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем (III ст.) зниження слуху професійного характеру. (Основний діагноз). ІХС, дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст. ДЕП І-II ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК в вертебро-базилярному басейні. РОХП з полірадикулярним синдромом. Амбліопія правого ока. Гіперметропія слабкого ст. лівого ока. Пресбіюпія. Гіпертонічна ангеопатія сітківки. (Супутній діагноз). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 47 від 20.09.2012 р. є недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, довготривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до акту огляду МСЕК від 21.11.2012 року ступінь втрати працездатності у позивача склала 50 % (первинно) та встановлено третю групу інвалідності на 1 рік. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 27.11.2013 р. ступінь втрати професійної здатності у [PERSON] становить 50 % та встановлено ІІІ групу інвалідності - безтерміново. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки наявні у судовій справі матеріали розслідування професійних захворювань, а саме: повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, свідчать про отримання позивачем професійного захворювання, що, в свою чергу, говорить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди, а не констатує такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей її сприйняття (оцінки) конкретної особи. Інші докази спричинення позивачеві моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням в матеріалах справи відсутні. Крім того, на думку представника відповідача, позивач пропустив строк для звернення до суду з позовною заявою. Судом встановлено, що з 04.01.1988 р. по 05.11.2012 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров'я (а.с. 5-7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 47 від 20.09.2012 р. (а.с. 8). Відповідно до акту огляду МСЕК від 21.11.2012 року ступінь втрати працездатності у позивача склала 50 % (первинно) та встановлено третю групу інвалідності на 1 рік (а.с. 9). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 27.11.2013 р. ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 50 % та встановлено ІІІ групу інвалідності - безтерміново (а. с. 10). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності - безтерміново, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 7500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial