Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 83 405, 50 грн, з яких: сума сплаченого завдатку у подвійному розмірі 44 000, 00 грн; неустойка у розмірі 2 199, 50 грн; збитки у розмірі 27 206, 00 грн; моральна шкода у розмірі 10 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 23 травня 2019 року між сторонами укладено договір № 100738, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, а саме склопакетів для балкона, загальною площею 12,62 кв.м. Згідно з умовами договору вартість виробів складає 26 500, 00 грн, а завдаток становить 22 000, 00 грн; виконавець зобов`язався передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору, тобто строк закінчився 05 липня 2019 року. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 23 травня 2019 року між сторонами укладено договір № 100738, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, а саме склопакетів для балкона, загальною площею 12,62 кв.м. Відповідно до п.2.1. договору, вартість виробів складає 26 500, 00 грн, п. 2.2. - завдаток складає 22 000, 00 грн., п. 2.3. - борг до передачі у власність 4 500, 00 грн. Згідно п. 3.2. договору, виконавець зобов`язався передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Останній день строку виконання обов`язку виконавця передати замовнику вироби закінчився 05 липня 2019 року. Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). У частині першій статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статті 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. У пункті 2.2 договору встановлено, що сплачена відповідачу сума у розмірі 22 000, 00 грн є завдатком, а тому у зв`язку із порушенням останнім договірних зобов`язань за правилами статті 571 ЦК України він має повернути позивачу завдаток у розмірі 22 000, 00 грн та додатково сплатити суму у розмірі завдатку 22 000, 00 грн. Крім того, у пункті 4.2 договору передбачено, що у випадку невиконання пункту 3.2 (щодо передачі замовнику готового виробу протягом 30 днів), виконавець зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен робочий день. Згідно з розрахунком позивача, розмір неустойки за період з 08 липня 2019 року по 31 жовтня 2019 року становить 2 199, 50 грн, який також підлягає стягненню. Тобто позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 46 199, 50 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з такого. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закон України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) чи не виконання стороною відповідача договірних зобов`язань, а відтак вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають. Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення збитків в розмірі 27 206, 00 грн з огляду на таке. Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. За загальним правилом частини другої статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Та обставина, що позивач придбав вікна та двері в іншому місці не є збитками спричиненими внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань в розумінні частини другої статті 22 ЦК України. За змістом частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з розрахунком сторони позивача судові витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2019 року між [PERSON] та Огульковою А. М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27 вересня 2011 року, видане Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури) укладено договір про надання адвокатом правової допомоги. Відповідно до умов цього договору вартість виконання доручення визначається додатковими угодами, крім того клієнт зобов`язується сплатити адвокату фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, транспортні витрати, телефонний зв`язок технічні витрати тощо). У пункті 2.1 додаткової угоди № 1 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 31 жовтня 2019 року № 31/10-1 визначено розмір гонорару в сумі 5 600, 00 грн. Згідно із квитанцією до прибуткового ордера № 12/11-1 адвокат Огулькова А. М. прийняла від [PERSON] 5 600, 00 грн на підставі додаткової угоди № 1 до договору № 21/10-1 від 12 листопада 2019 року. Таким чином судом знаходить доведеними судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 600, 00 грн, які за правилами статті 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню стороною відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 101, 92 грн.

Outcome: partial