Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач у листопаді 2011 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 29.06.2005 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № НЕН0АЕ00000009, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 39609 доларів США, зі сплатою 10,56% річних з кінцевим терміном повернення 29.06.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором було укладено договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у розмірі 200 грн. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави від 29.06.2005 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль TOJOTA, модель Camry, рік випуску 2005, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: JTDBE38K603011648, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 12.08.2011 року у розмірі 9335,29 доларів США, яка складається з наступного: 2136,15 доларів США заборгованості за кредитом, 1533,62 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1759,69 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3905,83 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В ході проведення моніторингу кредиту було встановлено, що [PERSON] порушив умови договору застави та без згоди банку реалізував заставний автомобіль [PERSON] Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НЕН0АЕ00000009 від 29.06.2005 року в сумі 9310,20 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль TOJOTA, модель Camry, рік випуску 2005, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: JTDBE38K603011648, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права стосовно предмету застави на укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача судові витрати, стягнути з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] солідарно на користь банку 200 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2011 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою суду від 04.09.2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2011 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. При новому розгляді справи відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що до кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] відповідач [PERSON] ніякого відношення не має. Він не є боржником, поручителем або повіреним за даним договором. [PERSON] не є власником автомобіля TOJOTA Camry, 2005 року випуск, реєстраційний номер [NUMBER]. Він є власником автомобіля TOJOTA Camry, 2005 року випуск, реєстраційний номер [NUMBER], який він придбав за біржовою угодою у [PERSON] При проведенні перевірки в органах ДАІ йому було повідомлено, що даний автомобіль в списку заборони на відчуження не значиться. , в угоні не перебуває та немає ніяких перешкод для постановки його на облік в органах ДАІ. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № НЕН0АЕ00000009 від 29.06.2005 року [PERSON] отримав від ЗАТ КБ «Приватбанк» ( правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») кредит в розмірі 39609 доларів США, зі сплатою 10,56% річних з кінцевим терміном повернення 29.06.2010 року. Вимоги що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з [PERSON] договору застави рухомого майна від 29.06.2005 року автомобіля TOJOTA, модель Camry, рік випуску 2005, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: JTDBE38K603011648, реєстраційний номер [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON] [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12.08.2011 року виникла заборгованість у розмірі 9335,29 доларів США, яка складається з наступного: 2136,15 доларів США заборгованості за кредитом, 1533,62 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1759,69 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3905,83 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобовязання, проведеним належним чином. Судом встановлено, що у червні 2007 року [PERSON] продав автомобіль TOJOTA, модель Camry, рік випуску 2005, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: JTDBE38K603011648, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON]. В свою чергу [PERSON] у 2008 році продав спірний автомобіль [PERSON]. Останній за біржевою угодою продав спірний автомобіль [PERSON], що підтверджується інформацією УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 7/9-205 від 16.04.2015 року. [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 09.09.2013 року обтяження на відчуження рухомого майна , а саме автомобіля TOJOTA, модель Camry, рік випуску 2005, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: JTDBE38K603011648 у [PERSON] та [PERSON] відсутні. Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно до ст.388 Цивільного кодексу за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. [PERSON] є добросовісним набувачем, а тому виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звернення на предмет застави не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Зобовязання за договором № НЕН0АЕ00000009 від 29.06.2005 року забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог в частині стягнення на предмет застави, тому суд не вбачає законних підстав для стягнення судових витрат по справі.

Outcome: dismissed