Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач у січні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про зменшення розміру аліментів на час навчання дитини, про скасування суми заборгованості по аліментах. В обґрунтування своїх позовних вимог, у судовому засіданні посилався на те, що, згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з позивача стягуються на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років до закінчення ним навчання. У позивача є донька - [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні. Позивач зазначає, що у з?вязку зі станом його здоворов?я та перебуванням на його утриманні матері - [PERSON], він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, що визначенні рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року. З урахуванням викладеного, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на час навчання сина - [PERSON] з 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до 1/9 частини.; звільнити позивача від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON], що утворилась з травня 2015 року по грудень 2015 року, в розмірі 3 082,00 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, надав письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з позивача стягуються на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років до закінчення ним навчання. Відповідно до довідки № 711 від 24.12.2015 року, виданої головним бухгалтером ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» [PERSON], на підставі заяви позивача [PERSON], починаючи з 01.07.2015 року з нього утримувалися аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, загалом за період 01.07.2015 року - 30.11.2015 року було утримано аліментів нас суму 2 177,89 грн. При написанні заяви [PERSON] повідомив, що відомостей стосовно адреси, на яку потрібно перераховувати кошти, він надати не може, тому що з колишньою дружиною спілкування не підтримує. Оскільки, станом на 01.12.2015 року на адресу для перерахування коштів так і не було повідомлено до бухгалтерії підприємства, то утриманні грошові кошти в повному обсязі були повернені [PERSON] Відповідно до довідки-розрахунку від 11.01.2015 року, виданої державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Патретною А.В., згідно виконавчого листа № 206/2161/15-ц, виданого 20.08.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON], на утримання дитини [PERSON], 1997 року народження у розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно до закінчення ним навчання заборгованість по аліментам станом на 06.01.2015 року - 3082,00 грн. Позивач в позовній заяві зазначає, що він не визнає вищевказану суму заборгованості по сплаті аліментів, оскільки він добровільно звертався з заявою до бухгалтерії за місцем роботи про стягнення з нього аліментів, однак, у зв?язку з неможливістю встановлення адреси [PERSON] утримана сума грошових коштів було повернена позивачу. У силу вимог ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на період навчання з 1/6 частини на 1/9 частини не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища позивача або інших обставин, що підтверджують позовні вимоги. Позовні вимоги в частині скасування суми заборгованості по аліментах в розмірі 3082,00 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено такий вид захисту прав, окрім того, дана заборгованість по сплаті аліментів підлягає стягненню з позивача відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року. Згідно зі ст.ст. 180-184, 198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed