Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач у жовтні 2015 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визнання частки в спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування та припинення права на частку у спільному майні із відшкодуванням вартості. В його обґрунтування посилалася на те, що 15.01.2015 року помер її чоловік, [PERSON]. Вона є єдиним спадкоємцем відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] 10.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №2737. 20.02.2013 року померла перша дружина [PERSON] [PERSON], спадкоємцями після смерті якої були чоловік [PERSON] та її син [PERSON]. [PERSON] вернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а чоловік померлої [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживав спільно з померлою з 1991 року і до дня смерті. Проте [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права у звязку із своєю смертю. [PERSON] і [PERSON] проживали в [INFO], який був придбаний ними на імя [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою 06.09.1991 року, реєстровий №1-3421, який є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до постанови державного нотаріуса від 02.10.2015 року частка [PERSON] на вказаний житловий будинок не виділена, отже, необхідним є встановлення в судовому порядку часток подружжя у праві спільної сумісної власності на будинок №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську: [PERSON] 1/2 частка та [PERSON] 1/2 частка. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її 1/2 частку житлового будинку, тому [PERSON] та [PERSON] мають право на рівні частки у спадковому майні - по 1/4 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці. Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори від 02.10.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що частки у сумісній власності подружжя на житловий будинок не виділені. Отже, вона має право на спадкування 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, та на 1/4 частину будинку, що належала [PERSON] в порядку спадкування за спадковою трансмісією. Оскільки частка [PERSON] становить 1/4 та є незначною, а за технічними особливостями житловий будинок не може бути розділений, спільне володіння і користування є неможливим, то припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам. Відповідач постійно проживає із родиною в Російській Федерації, спірним будинком не користується. Крім того, [PERSON] на праві приватної власності у відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України належала земельна ділянка площею 0,0371 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №132559, яка була ним приватизована на підставі рішення сесії Бердянської міської ради від 24.05.2005 року №12. Тією ж постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.10.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку через невизначеність часток подружжя у праві спільної власності на житловий будинок, тому вона змушена звернутися до суду. У звязку з викладеним просила: визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.. Чубаря, №81, [PERSON] та [PERSON] є рівними: по 1/2 частці кожного; визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.. Чубаря, буд. 81, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 15 січня 2015 року, та на 1/4 частину цього будинку в порядку спадкової трансмісії і в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину цього будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; припинити за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську; визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку із стягненням з неї на користь [PERSON] грошової компенсації вартості частки в сумі 27731,25 грн. та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0371 га, що знаходиться за адресою: м.Бердянськ, вул.. Чубаря, 81, після смерті чоловіка [PERSON] У січні 2016 позивач подала уточнений позов, в якій, посилаючись, в - основному, на ті ж самі обставини, змінила правовий статус відповідача [PERSON], залучивши його до участі у справі вже як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, разом з Бердянською державною нотаріальною конторою, а належним відповідачем було залучено територіальну громаду м.Бердянська в особі Бердянської міської ради. В уточненому позові позивач додатково послалася на те, що в договорі купівлі-продажу житлового будинку №81 по вул.. Чубаря в .Бердянську, укладеного 06.09.1991 року між [PERSON] та [PERSON], імя її чоловіка помилково записано як «Миколай» замість «Микола», тому на підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України їй потрібно встановити факт належності вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку її покійному чоловіку у звязку з набуттям нею права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після його смерті. При цьому змінила позовні вимоги та просила встановити факт належності [PERSON], який помер 15.01.2015 року, договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою:м.Бердянськ, вул.. Чубаря, 81, від 06 вересня 1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-3421, який був укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем; визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.. Чубаря, №81, [PERSON] та [PERSON] є рівними: по 1/2 частці кожного; визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.. Чубаря, буд. 81, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 15 січня 2015 року, а також визнати право власності земельну ділянку, площею 0,0371га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.. Чубаря, буд. 81, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 15 січня 2015 року. У судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] підтримали уточнений позов із зазначених у ньому підстав, просили задовольнити, а [PERSON] доповіла суду обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача до суду не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника Бердянської міської ради відповідно до закону. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надіслав. Від третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори і в матеріалах справи є відповідні заяви про розгляд справи за відсутності представника нотконтори. Заслухавши представників позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що 15 січня 2015 року помер чоловік позивача [PERSON], який на випадок смерті залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та не складалося, заповів [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 10.12.2014 року, за реєстровий №2737, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖС №313189 від 16.01.2015 року, копією свідоцтва про шлюб серія І-ЖС №150914 від 20.12.2014 року, копією заповіту від 10.12.2014 року. Також судом зясовано, що раніше, 20.02.2013 року, померла перша дружина [PERSON] [PERSON]. У період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою 06.09.1991 року, реєстровий №1-3421, було придбано житловий будинок №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську, оформлений на імя чоловіка, як вбачається з його копії, долученої до позовної заяви. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були чоловік померлої - [PERSON] та її син [PERSON], який у встановлений законодавством строк вернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживав спільно з померлою з 1991 року і до дня смерті, як вбачається з листа Бердянської державної нотаріальної контори №567/02-14 від 15.02.2016 року, а також підтверджується копією спадкової справи №182/2013 щодо майна померлої 20 лютого 2013 року [PERSON], копією довідки вуличного комітету №31 від 04.03.2015 року щодо проживання [PERSON] в будинку №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську в період з 1991 року по 15.01.2015 року. Проте [PERSON] у звязку із своєю смертю не встиг оформити свої спадкові права та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини. Крім цього, судом встановлено та підтверджено копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №132559 від 02.11.2009 року, зареєстрованого під №010065501877 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, чоловікові позивача [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0371 га, розташована по вул.. Чубаря, 81 в м.Бердянську Запорізької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також в судовому засіданні встановлено та підтверджено копіями матеріалів спадкової справи №162/2015, що позивач у встановлений законом строк, 11.03.2015 року, звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], а 02.10.2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку та на земельну ділянку, розташованих по вул.. Чубаря, 81 в м.Бердянську Запорізької області. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3104/02-31 від 02.10.2015 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка на житловий будинок №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську та на земельну ділянку площею 0,0371 га, розташовану за цією ж адресою. Як вбачається з копії зазначеної постанови, державний нотаріус послалася на те, що правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу від 06.09.1991 року, реєстровий №1-3421 виданий на імя [PERSON]. Тобто, імя, вказане в договорі купівлі-продажу, не співпадає з імям померлого [PERSON], вказаного в свідоцтві про смерть, отже, не підтверджується приналежність правовстановлюючого документу. Крім цього, вказаний житловий будинок було придбано під час перебування у шлюбі з [PERSON], проте частка її на житловий будинок не виділена. Через невизначення часток подружжя у праві спільної власності на будинок та прийняттям спадщини на частину будинку сином померлої [PERSON] [PERSON] з посиланням на ст.120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права на житловий будинок, частину житлового будинку, переходить право на земельну ділянку або частину земельної ділянки, що знаходиться під цим обєктом, державний нотаріус відмовила й у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку. Так, дійсно, на титульному аркуші договору купівлі-продажу від 06.09.1991 року вказано, договір укладено між [PERSON] та [PERSON], однак у самому тексті договору імя покупця вказано як «Миколай» замість «Микола». Суд вважає, що належність правовстановлюючих документів повинна встановлюватися судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, споруду, а не на час смерті спадкодавця. Оскільки подружжя [PERSON] та [PERSON] придбало будинок до набрання чинності ЦК України (в ред. 2004 року), питання щодо встановлення юридичних фатів має вирішуватися на підставі норм ЦК УРСР (в ред.. 1963 року). Відповідно до положень п.6) ч.1 ст.273 ЦПК УРСР (в ред.. 1963р.) суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаному у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи, що в зазначеному вище договорі купівлі-продажу житлового будинку імя [PERSON] вказано «Миколай» замість «Миколи», однак договір укладався саме [PERSON], про що прямо зазначено на титульній сторінці цього ж договору, згідно реєстраційному напису на договорі право власності на домоволодіння №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську зареєстроване за [PERSON] на підставі цього ж договору, суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: встановити, що договір купівлі-продажу від 06.09.1991 року належить [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 22 КпШС України, чинного\~\~на час купівлі вказаного житлового будинку №81 по вул. Чубаря в м.Бердянську подружжям [PERSON] та [PERSON], майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до\~\~вимог ч.1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено іншої домовленості чи прямого зазначення цього в договорі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення рівними часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок №81 по вул. Чубаря в м.Бердянську, по 1/2 частці, є такими, що підлягають задоволенню. Як уже зазначалося вище та встановлено судом , [PERSON] після смерті 20.02.2013 року своєї першої дружини [PERSON] прийняв спадщину за законом разом з її сином [PERSON], третьою особою у справі, по 1/4 частці кожен, оскільки на час її смерті проживав разом з дружиною в спадковому будинку, як це передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на 3/4 частки спадкового будинку (1/2 власна частка як подружжя + 1/4 частка успадкована після смерті дружини). Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті чоловіка, проте не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частини житлового будинку та на земельну ділянку через відмову нотаріуса. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим \~Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 08.06. 2007 року „Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги надані позивачем докази та встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення в частині визнання за нею права власності на 3/4 частини житлового будинку №81 по вул.. Чубаря в м.Бердянську в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15.01.2015 року. Однак, на переконання суду, її позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на всю земельну ділянку площею 0,0371 га за цією ж адресою, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як видно з позовної заяви, позивач в обґрунтування позову в цій частині посилається на п.5 ч.1 ст.57 СК України щодо віднесення до особистої приватної власності дружини,чоловіка земельної ділянки, яка була набута за час шлюбу внаслідок приватизації, проте слід зазначити, що зміни в цю статтю внесені значно пізніше, а саме: згідно із Законом № 4766-VI від 17.05.2012, ніж спадкодавець набув право власності на земельну ділянку у листопаді 2009 році, а тому не можуть застосовуватися до даних правовідносин. Крім цього, позивачем не враховано, що житловий будинок був набутий подружжям [PERSON] за час шлюбу, який розташований на земельній ділянці площею 350 кв.м., як вказано в позові, і частка дружини [PERSON] у праві власності на будинок складала 1/2 частку, яку успадкували чоловік позивача та її син після її смерті. Відповідно до пункту 182 постанови Пленуму Верхового т Суду України \~«Про практику застосування судами земельного законодавства» (із наступними змінами), судам надано розяснення, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 3К, 377 ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Однак частиною 2 цієї статті визначено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач добросовісно помиляється щодо того, що спадщина після смерті її чоловіка відкрилася на всю земельну ділянку площею 0,0371 га по вул.. Чубаря, 81 в м.Бердянську, оскільки третя особа [PERSON] прийняв спадщину у вигляді 1/4 частини житлового будинку після смерті своєї матері [PERSON] Є/.П., розташованого на цій земельній ділянці, а тому до нього перейшло і право власності на земельну ділянку в розмірі права власності на житловий будинок. Отже, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини земельної ділянки після смерті її чоловіка. Враховуючи, що при оформленні спадщини в нотаріальній конторі спадкоємці за нотаріальні дії сплачують державне мито за відповідними ставками, судовий збір слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial