Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач, ТОВ «Агрофірма Юлена» звернулася з позовом до [PERSON] ради спілки спаіввласників розпайованого майна КСП імені [PERSON], треті особи: реєстраційна служба Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області про визнання правочину дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 28 листопада 1969 року в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області було створено колгосп імені [PERSON]. 3 березня 1996 року на загальних зборах уповноважених колгоспників було прийняте рішення про створення колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON]. 25 грудня 1999 року загальними зборами членів КСП імені [PERSON] було прийняте рішення про реформування підприємства, та затверджена схема розподілу земельного та пайового фондів. На даний час КСП імені [PERSON] ліквідоване, згідно Розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 287 від 30 червня 2000 року його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені [PERSON]». До активів пайового фонду КСП імені [PERSON] входила зокрема й господарська будівля, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка Михайлівський район, Запорізька область, зазначене нерухоме майно було передане (виділене у натурі) власникам майнових паїв. Господарська будівля, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка Михайлівський район, Запорізька область, розташована на земельній ділянці площею 0,30 гектара, яка надавалась колгоспу імені [PERSON], та має цільове призначення «господарський двір». Співвласниками майна КСП імені [PERSON], на сході, що відбувся 19 червня 2001 року, була обрана наглядова рада у кількості 9 осіб, якій були надані повноваження укладати договори оренди та купівлі-продажу стосовно вищезазначеного розпайованого, та виділеного їм у натурі майна. 12 вересня 2013 року наглядова рада, діючи від імені, та в інтересах співвласників розпайованого майна КСП імені [PERSON], одноголосно прийняла рішення відчужити на користь ТОВ ««Агрофірма Юлена»,» господарську будівлю, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка Михайлівський район, Запорізька область. Через те, що відчужуваний обєкт нерухомості потребував капітального ремонту, його вартість була визначена в розмірі 25\~000 (двадцять пять тисяч) гривень. 12 вересня 2013 року між співвласниками розпайованого майна КСП імені [PERSON], в особі Голови наглядової ради [PERSON], як продавцем з одного боку, та ТОВ ««Агрофірма Юлена», в особі директора [PERSON], як покупцем з іншого, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: господарської будівлі, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка Михайлівський район, Запорізька область. Договорові було надано письмової форми, він був скріплений підписами сторін, та печаткою покупця. В п.п.2.4 Договору передбачено, що передача покупцеві господарської будівлі має відбутись на протягом одного дня після сплати останнім вартості придбаного майна ТОВ ««Агрофірма Юлена»,» пропонувало іншій стороні правочину посвідчити Договір купівлі продажу нерухомого майна нотаріально, однак остання від такого посвідчення ухилилась. На даний час можливість нотаріального посвідчення неможлива через смерть колишнього Голови наглядової ради співвласників розпайованого майна КСП імені [PERSON] [PERSON]. 23 вересня 2013 року умови Договору були повністю виконані сторонами, у відповідності до [PERSON] приймання-передачі. Усі істотні умови договору, з приводу яких сторони досягли згоди, на даний час виконані сторонами у повному обсязі. У державній реєстрації права на нерухоме майно ТОВ «Агрофірмі Юлена» було відмовлено через недотримання сторонами вимог ст.ст. 656; 657 Цивільного кодексу України, згідно яких договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а також через не надання державному реєстраторові правовстановлюючих документів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог позивача та пояснив суду наступне. Зміни, унесені до ст.ст. 640; 657 Цивільного кодексу України, у відповідності з якими договір купівлі-продажу нерухомого майна вважається укладеним з моменту виконання умов договору, та його нотаріального посвідчення, без потреби у державній реєстрації, уможливили застосування положень ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України до відносин, що склались між ТОВ «Агрофірма Юлена»» та відповідачем (спілкою співвласників) внаслідок ухилення останнього від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу нерухомого майна. Просив суд визнати Договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме господарської будівлі, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, та складається з: А1 господарська будівля, Б1 склад, У1 вбиральня, 1 огорожа, 2 водопровід, укладений 12 вересня 2013 року між співвласниками розпайованого майна КСП імені [PERSON], в особі Голови наглядової ради [PERSON], як продавцем з одного боку, та ТОВ «АГРОФІРМА ЮЛЕНА», в особі директора [PERSON], як покупцем з іншого, дійсним. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Юлена», ідентифікаційний код юридичної особи: 31458440, право власності на нерухоме майно - господарську будівлю, що має адресою розташування: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, та складається з: А1 господарська будівля, Б1 склад, У1 вбиральня, 1 огорожа, 2 водопровід. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] спілки спаіввласників розпайованого майна КСП імені [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивача визнала та пояснила суду, що дійсно, 12 вересня 2013 року між співвласниками розпайованого майна КСП імені [PERSON], в особі Голови наглядової ради [PERSON], як продавцем з одного боку, та ТОВ ««Агрофірма Юлена», в особі директора [PERSON], як покупцем з іншого, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: господарської будівлі, розташованої за адресою: вулиця Мічуріна, 196, смт Михайлівка Михайлівський район, Запорізька область. Договорові було надано письмової форми, він був скріплений підписами сторін, та печаткою покупця. Вона особисто ознайомлювалася з чинним законодавством з приводу укладення вказаних договорів в 2013 році. Після ознайомлення з пресою та законодавчими актами, вона вважала, що договір має бути завірений нотаріально по бажанню сторін. За вказаних підстав спаіввласники та вона особисто вважали, що достатньо було укласти договір в тій формі, в якій він був укладений. За вказаних підстав, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. В судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області не зявився, але надав на адресу суду заяву, у відповідності до якої просить суд розглянути справу за його відсутності та прийти рішення на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи Михайлівської селищної ради не зявився. Селищний голова Михайлівської селищної ради надав на адресу суду заяву, у відповідності до якої заперечень за позовною заявою не має та просить суд розглянути справу без участі представника. Вивчивши позовну заяву, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, ознайомившись з заявами представників третіх осіб та наданими доказами по цивільній справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. За замовленням ТОВ «Агрофірма Юлена» 29 травня 2014 року КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» було виконано Технічний паспорт на господарську будівлю № 196, вул.Мічуріна, смт Михайлівка, згідно Експлікації, що міститься в ньому, даний обєкт нерухомості має наступні складові: А1 господарська будівля, Б1 склад, У1 вбиральня, 1 огорожа, 2 водопровід. Згідно характеристики будівлі, що міститься в зазначеному Технічному паспорті, рік її побудови 1974, що підтверджується копією технічного паспорту. Тобто на час побудови господарської будівлі № 196, вул.Мічуріна, смт Михайлівка діяв Цивільний кодекс Української РСР від\~18.07.1963 №\~1540-VI. Відповідно до положень якого, а саме: ч.1 ст.94: - «Колгоспи, інші кооперативні організації, їх об'єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів.», ст.95: - «Колгоспи, інші кооперативні організації, їх об'єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів.», ст.95: - «Порядок передачі будівель, споруд, устаткування та іншого майна, що належить до основних засобів державних організацій, іншим державним організаціям, а також колгоспам, іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Будівлі і споруди передаються від однієї державної організації іншій безоплатно.» З викладених норм права, видно, що на час побудови господарської будівлі № 196, вул.Мічуріна, смт Михайлівка, оскільки вона перебувала у колгоспній власності, і не була обєктом купівлі-продажу, виготовлення на неї правовстановлюючого документу, та здійснення державної реєстрації не вимагалось. Не зявилось такої законодавчої вимоги і після реорганізації колгоспу імені [PERSON] в колективне сільськогосподарське підприємство імені [PERSON], оскільки в Законі від\~14.02.1992\~№\~2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» містились наступні норми: ст.7: - «Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.» , ст.8: - «Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об'єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.» Згідно вимог п.5 Постанови кабінету міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» під час підготовки до\~розпаювання КСП, мали складатись переліки активів підприємства, де повинні були відображатись їх назва, кількість і балансова вартість. Згідно вимог вищезгаданої Постанови КМУ від 28 лютого 2001 р. N 177 документи про реорганізацію КСП мали передаватись на зберігання до органів місцевого самоврядування. В Листі відповіді № 420 від 28 вересня 2015 року, наданій ТОВ «АФ Юлені» Михайлівський селищний голова повідомив, що відповідно до приписів Постанови КМУ від 28 лютого 2001 р. N 177 строк зберігання запитуваних документів складав пять років, та сплив в 2005 році, тому вирішити позитивно питання про їх надання не видається за можливе. У відповідності до Листа відповіді за № 38 від 18 вересня 2014 року, наданого підприємством правонаступником КСП імені [PERSON] ТОВ «Агрофірма імені [PERSON]», зазначається, що господарська будівля № 196, вул.Мічуріна, смт Михайлівка входила до активів КСП імені [PERSON], крім того документ містив інформацію, що згадана будівля була виділена в натурі власникам майнових паїв. Таким чином викладене свідчить про те, що господарська будівля № 196, вул.Мічуріна, смт Михайлівка дійсно належала після її побудови колгоспу імені [PERSON], після реорганізації колгоспу у колективне сільськогосподарське підприємство та розпаювання останнього була виділена в натурі громадянам співвласникам майна КСП імені [PERSON], а також про те, що в інший спосіб, окрім як звернення до суду, ТОВ «Агрофірма Юлена» не має можливості захистити своє право власності на придбане майно. Відповідно до положень ст.328 Цивільного кодексу України: - «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.» Відповідно до положень ч.2 ст.7 Закону від\~14.02.1992\~№\~2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство»: - «2. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.» Відповідно до положень ст.204 Цивільного кодексу України: - «1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним». Відповідно до положень ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України: - «2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.» У розясненнях, наданих в п.13 Постанови від 06.11.2009 N 9 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними» було зазначено наступне: - « 13. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК ( 435-15 ) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін». У відповідності до положень ст.640 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на 6 листопада 2009 року): - « Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.», та відповідно до положень ст.657 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на 6 листопада 2009 року): - «1. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.» Тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Проте зазначені розяснення були надані Верховним судом України 6 листопада 2009 року, тобто до вступу в дію Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та внесення в звязку з цією подією змін до ст. ст. 640; 657 Цивільного кодексу України. У відповідності до змін, що були унесені до вищевказаних статей Цивільного кодексу України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в абз.41-42 п.2 Інформаційного листа № 24-150/0/4-13\~ № 24-150/0/4-13\~«Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року розяснив наступне: - « Слід звернути увагу на те, що з 01 січня 2013 року набрав чинності [PERSON] України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обовязок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення.» Відповідно до положень ст. 210 Цивільного кодексу України: - «Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.» Відповідно до положень ст. 640 Цивільного кодексу України ( в редакції чинній на 12 вересня 2013 року ): - «Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.» Відповідно до положень ст. 657 Цивільного кодексу України ( в редакції чинній на 12 вересня 2013 року ): - «Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.» З викладеного вище видно, що зміни, унесені до ст.ст. 640; 657 Цивільного кодексу України, у відповідності з якими договір купівлі-продажу нерухомого майна вважається укладеним з моменту виконання умов договору, та його нотаріального посвідчення, без потреби у державній реєстрації, уможливили застосування положень ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України до відносин, що склались між ТОВ «Агрофірма Юлена» та відповідачем (спілкою співвласників) внаслідок ухилення останнього від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу нерухомого майна. За вказаних обставин, є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved