Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач у червні 2019 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2018 р. сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у розмірі 495000,00 грн. з терміном повернення до 10.09.2018 р. Зобов`язання за укладеним договором позивач не виконав, коштів у встановлений строк не повернув, а тому просить стягнути суму боргу в розмірі 495000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 26.06.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2018 р. сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у розмірі 495000,00 грн. з терміном повернення до 10.09.2018 р., в підтвердження вказаних умов відповідачем [PERSON] власноручно складена відповідна розписка, в підтвердження погоджених між сторонами умов міститься засвідчення громадянина [PERSON] (ас. 4). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов`язанням строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Встановлено, що станом на день постановлення судового рішення, відповідач не повернув позивачу обумовлені договором кошти, а тому вони підлягають примусовому стягненню в судовому порядку в розмірі 495000,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем щодо повернення суми позики, що свідчить про неналежне виконання останнім обумовлених між сторонами умов, при цьому, суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved