Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Прайм Альянс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав наступне. 16 серпня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №20/2011-89 від 16 серпня 20111 року у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 193140,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 15.08.2018 р. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних. Відповідно до п.3.8 Кредитного договору виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіль марки - Нуndai, модель - Sonata, реєстраційний номер - [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м.Ясинувата УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 13.08.2011 р. «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, у тому числі за договором №20/2011-89 від 16.08.2011 року. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №20/2011-89 від 16.08.2011 року. Внаслідок порушення умов договору станом на 06.11.2020 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 160131,57 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом, яка складає 125692,95 гривень, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 06.11.2020 р. становить 34438,62 гривень. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст. ст. 280-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що 16 серпня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №20/2011-89 від 16.08.2011 року у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 193140,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 05.07.2020 р. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних. Відповідно до п.3.8 Кредитного договору виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіль марки - Нуndai, модель - Sonata, реєстраційний номер - [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м.Ясинувата УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 13.08.2011 р. «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, у тому числі за договором №20/2011-89 від 16.08.2011 року. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №20/2011-89 від 16.08.2011 року. В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 06.11.2020 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 160131,57 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом, яка складає 125692,95 гривень, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 06.11.2020 р. становить 34438,62 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним договором та в добровільному порядку не сплачує заборгованість, суд вважає, що з неї на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 160131,57 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом, яка складає 125692,95 гривень, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 06.11.2020 р. становить 34438,62 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2401,97 грн.

Outcome: approved