overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач у 14.07.2020р. звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від шлюбу з відповідачем народилися дочку [PERSON] , яка проживає з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути аліменти у розмірі 1\\4 частини його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивач позов підтримала, відповідач з позовом погодився. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] яка проживає з матір`ю, батько дитини мешкає окремо. Відповідно до ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі у розмірі 1\\4 частини його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач у 15.07.2020р. звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від шлюбу з відповідачем народилася дочка [PERSON] , яка проживає з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути аліменти у розмірі 1\\3 частини його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач позов підтримала, відповідач з позовом погодився. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] яка проживає з матір`ю. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі у розмірі 1\\3 частини його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою КП «Служба Єдиного Замовника» від 20.08.2018 року, довідкою Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради № 29168 від 31.08.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою [INFO] з травня 2013 року по теперішній час, що підтверджується Актом про непроживання від 20.08.2018 року. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, у звязку з його реєстрацією, але фактичним не проживанням за адресою [INFO]. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач у березні 2014 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 04.03.2003 р. перебуває з відповідачкою у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом № 124. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені, примирення між сторонами не є можливим, у зв'язку з чим позивач просив суд шлюб - розірвати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, строк на примирення просила не надавати, посилаючись на те, що примирення між сторонами не є можливим. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про день та час його проведення повідомлялась належним чином (а.с. 66, 67), про причини неявки суд не повідомила, що є підставою для розгляду справи за її відсутності у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 04 березня 2003 р. перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом № 124 (а.с. 10). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені, примирення між ними не є можливим. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. ч. 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони фактичні сімейно-шлюбні відносини припинили, проживають окремо, відповідач своїх заперечень проти розірвання шлюбу до суду не надала. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов - задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 7 500,00 грн. та судові витрати, витрати на юридичну допомогу. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що відповідач отримав в позику грошову суму в розмірі 7 000,00 грн. Фактичне отримання відповідачем вказаних сум підтверджується власноруч написаною розпискою від 20.04.2012 року, згідно якої взяв на себе зобов'язання щодо оформлення документів на приватизацію. Проте до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув та зобов'язання не виконував. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідач в судові засідання у справі не з'являвся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2012 року відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання оформити документи на приватизацію земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] за кошти в розмірі - 7 000,00 грн. Позивач передав відповідачу грошові кошти та документи на земельні ділянки, що підтверджується розпискою від 20.04.2012 року. На теперішній час відповідач зобов'язання не виконав та не повернув грошові кошти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі 7 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що 02 серпня 2013 року вони зареєстрували шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя у них не склалося і подальше спільне проживання є неможливим. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним, та відповідачем , який зареєстровано 02.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис за № 1242. В судовому засіданні представники позивача просили суд позов задоволити, шлюб розірвати . Підтримали позовні вимоги , посилаючись на обставини викладені у позові . Відповідач вимоги позивача визнала проти задоволення позовної заяви не заперечувала. Суд , розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази , вважає , що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 02 серпня 2013 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м.Києва ( а.с.6). Спільне життя у сторін не склалося, починаючи з 01.01. 2014 року між ними припинено сімейно- шлюбні відносини, відтоді вони проживають окремо , у різних країнах. Сторони вважають, що примирення між ними неможливе. В судовому засіданні учасники судового розгляду вказали , що спільних дітей від шлюбу не має. Спір про поділ майна між подружжям відсутній. За наведених підстав суд вважає , що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін . Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, посилалась на те, що 28 квітня 2009 року уклав з відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому 1250 доларів США, що на дату виникнення боргу становить 9622,50 грн. до 01 серпня 2009 року. Відповідач позику не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сумі позики у розмірі 9622 грн. 50 коп., понесені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. 28 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв 1250 доларів США, що підтверджується розпискою (договір позики) підписаною сторонами. Зазначену суму відповідач зобов'язувався повернути до 01 серпня 2009 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов'язання не виконав, тому сума боргу у розмірі 1250 доларів США, що за курсом НБУ складає 9622 грн. підлягає стягненню на користь позивача . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що [PERSON] (далі-Відповідач) є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (далі - діти). Зазначає, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей аліменти не сплачує, добровільно матеріальну допомогу не надає. Просила стягнути з Відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання з'явилася, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання з'явився, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.2-3), які знаходяться на утриманні Позивача (а.с.11). Оскільки Відповідач, як батько дітей, кошти на їх утримання не надає в добровільному порядку, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за можливо стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Наведені обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER], копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER], копією довідки ІКЖЕП «Ірпінь» №620 від 26.03.2014 року та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст. ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що [PERSON] (далі-Відповідач) є рідним батьком дитини - [PERSON], [INFO] Сторони перебували в шлюбі. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина аліменти не сплачує, добровільно матеріальну допомогу не надає. В зв'язку з вище викладеним просила стягнути з Відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) на її користь на утримання дитини щомісячно до досягнення повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про місце, дату та час була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка знаходиться на утриманні Позивача (а.с.3). Відповідач, як батько сина, кошти на його утримання не надає в добровільному порядку. Наведені обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER], копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], копією довідки виконкому Коцюбинської селищної ради №111/0422 від 26.02.2014 року та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько [PERSON], ухиляється від виконання обов'язків по його матеріальному утриманню, дитина знаходяться на утриманні позивача, то суд з врахуванням вимог ст. ст. 182, 183 СК України та внесених змін до ст. 182 СК України стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 16.03.1985 року Донецькою селищною радою м.Кіровська Ворошиловоградської області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №11. На даний час неповнолітніх дітей не мають. Вже багато років вони з чоловіком разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб розриває вперше, спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують більше п'яти років. Після реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстраували шлюб 16 березня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб, виданого Донецькою селищною радою міста Кіровська Ворошиловоградської області, актовий запис № 11. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з 2009 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved