Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розірвання договору, стягнення грошових коштів та процентів. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 22 квітня 2009 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, з урахуванням поповнень сума вкладу за яким становила 347 000, 00 грн. Починаючи з березня 2014 року позивач втратив доступ до своїх вкладів, банк припинив нарахування та виплату йому процентів. 21 жовтня 2019 року вкладник звернувся письмовою з заявою до банку з вимогами розірвати Договір № SAMDN01000705711593 від 22 квітня 2009 року, який був укладений між вкладником та ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» через два робочих дні після отримання цього листа та повернути вклад разом з нарахованими відсотками. Також у цій заяві вкладник запросив інформацію щодо ставки за депозитом після пролонгації, залишок та виписки на рахунках. Банк отримав заяву 25 жовтня 2019 року, проте відповідь до цього часу не надана. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на те, що відокремлений підрозділ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації півострова. Крім того, слід враховувати, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, та відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що при оформлені договору банківського вкладу дотримані всі вимоги, оригінал договору та оригінали квитанцій будуть надані у судовому засіданні для огляду. На спростування дійсності цих документів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» жодних письмових доказів суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договором банківського вкладу повернуто вкладнику. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із впровадженням карантину. Суд визнає неявку сторони відповідача неповажною та вбачає за можливе провести розгляд справи за його відсутності, оскільки представник відповідача регулярно подає клопотання про відкладення розгляду справи, натомість не зазначає обставин, які б перешкоджали йому надати суду усі необхідні пояснення та докази. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2020 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 22.04.2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDN01000705711593 (Вклад «Депозит VIP»), відповідно до умов якого сума вкладу становить 100 000, 00 грн, вклад оформлюється на строк 12 місяців з 22.04.2009р. по 22.04.2010р., процента ставка 18,5% річних, яка у подальшому збільшена до 19 % Відповідно до пункту 2 договору нарахування процентів по вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошових коштів до банку, та здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів в році за процентною ставкою, яка вказана в Таблиці 1. Виплата суми нарахованих процентів здійснюється Банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. День повернення вкладу в період нарахування процентів не включається. Відповідно до пункту 3 договору клієнт має право на протязі строку вкладу здійснювати поповнення вкладу. Відповідно до пункту 3 договору у разі, якщо по закінченню строку вкладу, Клієнт не заявить Банку про повернення вкладу, дійсний Договір вважається автоматично подовженим ще на один строк, визначений в Таблиці 1 даного договору. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. При цьому облік нового строку вкладу починається з дня наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Під час подовження строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в Банку для подовжених депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу без оформлення додаткових угод до цього договору. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступне подовження строку вкладу здійснюється в тому же порядку. З урахуванням особливостей програмного забезпечення Банку, під час подовження строку вкладу Банк має право змінити номер вкладного рахунку без укладання додаткової угоди до даного, договору. При цьому новий номер рахунку відображається у виписці до вкладу. Згідно з довідкою Кримського регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» від 22 травня 2014 року № 13279882 [PERSON] станом на 22 травня 2014 року має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок «Депозит VIP», оформлений 22 квітня 2009 року, сума коштів на рахунку 398 426, 63 грн. Як зазначає позивач, сума вкладу з урахуванням поповнень становить 347 000, 00 грн. 21 жовтня 2019 року вкладник звернувся письмовою з заявою до банку з вимогами розірвати договір № SAMDN01000705711593 та повернути вклад разом з нарахованими відсотками. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Першочергово суд враховує, що надані стороною позивача: договір від 22.04.2009 № SAMDN01000705711593, угода про використання аналогу власноручного підпису на договорах та угодах від 22.04.2009, додаткова угода № 1 від 22.04.2009, довідка від 22.05.2014 № 13279882, додаткова угода від 01.09.2010, додаткова угода від 26.11.2010, квитанція від 22.04.2009, квитанція від 06.01.2010 та від 29.03.2010, квитанція від 17.05.2010, квитанція від 23.04.2010 та від 10.08.2010, оформлені відповідно до Інструкцій про касові операції в банках України та Інструкції про ведення касових операцій банками України, є належним підтвердженням укладення з відповідачем договору банківського вкладу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14. Відповідно до пункту 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. У пункті 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. Відповідно до пункту 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб, на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. У пункті 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов`язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім`я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов`язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, а також застосовуючи правила частини другої статті 27, статей 58, 59, 64 ЦПК України 2004 року, не надало суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладався зазначений договір банківського вкладу, не відкривався рахунок за цими договором, не надходили грошові кошти до банку, а так само доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням тощо. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260, оскільки згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на звернення [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів банк зобов`язання з повернення коштів не виконав. За приписами частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Невиконання банком депозитного договору порушило співвідношення майнових, інтересів сторін і позбавило позивача, як заінтересовану сторону того, на що він розраховував при укладенні договору, а тому мають місце підстави для розірвання зазначеного депозитного договору. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні зобов`язання за договором банківського вкладу від 22.04.2009 року №SAMDN01000705711593, факт укладення якого та внесення позивачем грошових коштів підтверджені належними доказами, термін дії договору не закінчився в силу автоматичної пролонгації відповідно до пункту 3 договору, що, в свою чергу, не спростовано стороною відповідача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За правилами статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 7 199, 00 грн.

Outcome: approved