overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Зазначила, що на даний час в будинку окрім неї, зареєстровані її онука [PERSON] , правнук [PERSON] та [PERSON] , відповідач по справі, проте він майже 7 років там фактично не проживає. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком вона не створювала, він покинув будинок добровільно, без примусу з її боку. З часу, як відповідач покинув будинок, він не виявляє до нього ніякого інтересу, не оплачував послуги за газ, які позивачка сплачує за власні кошти. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, рішенням виконавчого комітету Низівської селищної ради Сумського району «Про уточнення адреси житлового будинку», витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-10). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивачка, її онука [PERSON] , правнук [PERSON] та [PERSON] , відповідач по справі, що підтверджується довідкою Низівської селищної ради Сумського району Сумської області (а. с. 12). Проте, з 2012 року відповідач в спірному будинку не проживає, що вбачається також з акту - підтвердження про не проживання осіб за місцем реєстрації на території Низівської селищної ради (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку з 2012 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивачка йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Зазначила, що на даний час в будинку окрім неї, зареєстровані: її син [PERSON] , 2005 року народження, донька [PERSON] , 2009 року народження та її колишній чоловік [PERSON] , відповідач по справі, проте він з травня 2020 року там фактично не проживає. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком вона не створювала, останній покинув будинок добровільно, без примусу з її боку. З часу, як відповідач покинув будинок, він не виявляє до нього ніякого інтересу, не оплачує послуги за газ, які позивачка сплачує за власні кошти. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку, просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, в тому числі й в електронному виді, від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва паро паво на спадщину за заповітом, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорту (а.с. договору купівлі-продажу (а.с. 16-21). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивачка, її син [PERSON] , 2005 року народження, донька [PERSON] , 2009 року народження та її колишній чоловік [PERSON] , відповідач по справі, що підтверджується довідкою управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми № 148 від 19 травня 2021 року (а.с. 22). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з позивачкою та її бувшим чоловіком. Дійсно з моменту розірвання шлюбу, чоловік виїхав і з того часу його в селі ніхто не бачив. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку з травня 2020 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивачка йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Зазначила, що на даний час в будинку окрім неї, зареєстровані також її чоловік [PERSON] та син [PERSON] - відповідач по справі, проте він з 2011 року там фактично не проживає. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком вона не створювала, він покинув будинок добровільно, без примусу з її боку. З часу, як відповідач покинув будинок, він не виявляє до нього ніякого інтересу, не оплачував послуги за газ, які позивач сплачує за власні кошти. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник В.Сироватської сільської ради Сумського району до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 5-7). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстрована позивачка, її чоловік [PERSON] та син [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету В.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 8). Проте, з 2011 року відповідач в спірному будинку не проживає, оскільки вирушив на постійне місце проживання до Російської Федерації, що вбачається також з довідки виконавчого комітету В.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку з 2011 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивачка йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Зазначила, що на даний час в будинку окрім неї, зареєстровані ще й її чоловіку [PERSON] , син [PERSON] , онук [PERSON] , син [PERSON] , тітка [PERSON] та невістка [PERSON] , відповідачка по справі, проте вона близько 7 років там фактично не проживає. Будь-яких перешкод їй в користуванні будинком вона не створювала, вона покинула будинок добровільно, без примусу з її боку. З часу, як відповідачка покинула будинок, вона не виявляє до нього ніякого інтересу, не оплачувала послуги за газ, які позивачка сплачує за власні кошти. Так як відповідачка без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку, просить визнати її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка, повідомлений про час і місце розгляду в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5, 6). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстрована позивачка та її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , онук [PERSON] , син [PERSON] , тітка [PERSON] та невістка [PERSON] , відповідачка по справі, що підтверджується довідкою В.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 7). Проте, з 2013 року відповідачка в спірному будинку не проживає, що вбачається також з довідки В.Сироватської сліьської ради Сумського району Сумської області, підстава акт-підтвердження № 13 від 26.02.2020 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка без поважних причин не мешкає в спірному будинку з 2013 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивачка їй не чинила, вона добровільно покинула його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування будинку від 24.12.1998 року. Зазначила, що на даний час в будинку, окрім неї, зареєстровані також її сини [PERSON] та [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також невістка [PERSON] , відповідач по справі, проте вона вже з 2010 року після розірвання шлюбу з її сином там фактично не проживає. Будь-яких перешкод їй в користуванні будинком вона не створювала, вона покинула будинок добровільно, без примусу з її боку. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку, позивач просить визнати її таким, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце і час його проведення повідомлялася належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті суду,\~\~про поважність причин неявки в судове засідання суд\~\~не повідомила, заяв, клопотань від неї не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 24 грудня 1998 року (а.с. 4). Відповідно до довідки Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 875 від 29.10.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстрована та проживає власник будинку [PERSON] , 1951 р.н., яка має наступний склад сім`ї: [PERSON] , 1970 р.н. син, [PERSON] , 1972 р.н. син, [PERSON] , 2001 р.н. онук, [PERSON] , 2005 р.н. онук, [PERSON] , 1991 р.н. онук, зареєстрований, але не проживає, [PERSON] , 1970 р.н. невістка, зареєстрована, але не проживає (а.с. 5). 10 грудня 2010 року на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку з 2010 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач їй не чинила, вона добровільно покинула його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014 року. Зазначила, що на даний час в будинку, окрім неї, зареєстровані також її мати [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , а також чоловік [PERSON] , відповідач по справі, проте він з 2017 року там фактично не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, його особистих речей в будинку немає. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком вона не створювала, він покинув будинок добровільно, без примусу з її боку. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час його проведення повідомлявся належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті суду,\~\~про поважність причин неявки в судове засідання суд\~\~не повідомив, заяв, клопотань від нього не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014 року (а.с. 7, 8-9). Як вбачається з акту обстеження комісії від 21.01.2020 року, складеного депутатом Кияницької сільської ради Іванової Л.Б. та підписаного сусідами [PERSON] та [PERSON] , з 2017 року [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку з 2017 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку № 15 по вул. Айвазовського в м. Суми. У вказаному будинку також зареєстрована [PERSON]. Зазначила, що [PERSON] більше року без поважних причин не мешкає у спірному будинку, в будинку відсутні її речі та вона не бере участі в його утриманні. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення та зняти відповідача з реєстраційного обліку у спірному будинку. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не зявився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, позивач є власником будинку 15 по вул. Айвазовського в м. Суми з 14.01.2015 року. У вказаному будинку з 08.08.2003 року також зареєстрована відповідачка, яка була прописана колишнім власником будинку. Вказані обставини підтверджуються копіями витягу з Державного реєстру, довідки та будинкової книги. Також встановлено, що відповідач залишила спірне житлове приміщення та більше 1 року у спірному житловому приміщенні відповідач без поважних причин не мешкає, що підтверджується поясненнями позивача та свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст. 405 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірним житловим приміщення, а тому вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зобовязання зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд зазначає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення і є усуненням перешкод у користуванні власністю. В такому випадку не є потребою додаткового зобовязання будь-кого знімати відповідача з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщення, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку № 1 по вул. Заводська в с. Шпилівка, Сумського району, Сумської області. Зазначила, що на даний час в будинку, окрім неї зареєстровані ще й її чоловік [PERSON]., її мати [PERSON], син [PERSON] та брат [PERSON], проте останній там не проживає понад 20 років. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком позивач не створювала. Відповідач не виявляє до будинку ніякого інтересу, не оплачував комунальні послуги, які позивач сплачує за власні кошти. Так як відповідач без поважних причин більше двадцяти років не мешкає в спірному будинку просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 21.11.2017 року (а.с. 8-9). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстрований окрім позивачки ще й її чоловік [PERSON]., її мати [PERSON], син [PERSON] та брат [PERSON], відповідач по справі, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 403 від 08.10.2018 року (а. с. 10). Проте, відповідач в спірному будинку зареєстрований, але не проживає, що підтверджується довідкою Шпилівської сільської ради Сумського району № 399 від 05.10.2018 року (а.с. 7) Також, даний факт підтверджується актом-підтвердження, відповідно до якого депутат Шпилівської сільської ради [PERSON] та сусіди [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає у зазначеному будинку (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірній квартирі з 2013 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved