Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач ТОВ «ЖИИТЛОСЕРВІС-СОЛОМ»ЯНКА» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ», що було замовником будівництва, з метою утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], після введення його експлуатацію, було передано на баланс ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-СОЛОМ'ЯНКА». Позивача було визначено експлуатуючою організацією (балансоутримувачем) житлового комплексу та споруд за адресою: [ADDRESS]. В квітні місяці 2014 року відповідач у житловому будинку набув у власність квартиру № 149. 02.06.2014 між сторонами був укладений договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, разом із додатками. Відповідно до п.п. 8 п. 3.2. договору про надання послуг, відповідач зобов'язався не здійснювати будь-які перепланування, реконструкції, технічне переоснащення без, переднього письмового дозволу позивача, у випадках передбачених чинним законодавством, та дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства, й не порушувати законні права та інтереси інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно п. 3.6. додаткової угоди про виконання ремонтних робіт в квартирі №149 в житловому будинку, що є додатком № 2 до договору про надання послуг та Гарантійного листа, відповідач зобов'язався не склити балкони. Проте, відповідачем здійснено скління лоджії та частково закладено її цеглою, що призвело до порушення зовнішнього фасаду будинку. Позивач звернувся до ТОВ «ПЕЧЕРСЬКА АРХІТЕКТУРНА МАЙСТЕРНЯ», як до генерального проектувальника, з метою надання інформації, чи погоджували вони відповідачу зміну зовнішнього фасаду та щодо можливості укладення цеглою лоджії житлового будинку та отримав відповідь, що проектним рішенням не передбачено можливості закладення цеглою (повністю або частково) лоджії житлового будинку. ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» звернулось до позивача з вимогою вжити необхідних заходів для усунення виявлених порушень. Дана вимога була адресованому і відповідачу, яка була не виконана. Тому просив зобов'язати відповідача здійснити демонтаж цегляної кладки, якою частково закладено лоджію квартири [ADDRESS] та привести в належний стан частину фасаду будинку, цілісність якого була порушена. Стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ», що було замовником будівництва, з метою утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], після введення його експлуатацію, було передано на баланс позивача - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОСЕРВІС-СОЛОМ'ЯНКА». Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.02.2014 за № 18, ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-СОЛОМ'ЯНКА» було визначено експлуатуючою організацією (балансоутримувачем) житлового комплексу та споруд за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у даному житловому будинку є власником квартири № 149, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.04.2014 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2014 за № 21047688.02.06.2014 між сторонами був укладений договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, разом із додатками. Відповідно до п.п. 8 п. 3.2. договору про надання послуг, відповідач зобов'язався не здійснювати будь-які перепланування, реконструкції, технічне переоснащення без, переднього письмового дозволу позивача, у випадках передбачених чинним законодавством, та дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства, й не порушувати законні права та інтереси інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно п. 3.6. додаткової угоди про виконання ремонтних робіт в квартирі № 149 в житловому будинку, що є додатком № 2 до договору про надання послуг та Гарантійного листа, відповідач додатково зобов'язався не склити балкони. Проте, відповідачем здійснено скління лоджії та частково закладено її цеглою, що призвело до порушення зовнішнього фасаду будинку. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані утримувати в належному стані будинки і споруди, забезпечувати поточний огляд, періодичне обстеження і паспортизацію об'єкта, додержуватися під час експлуатації об'єкта архітектури вимог, визначених у його паспорті, а також вимог законодавства. Згідно листа від 09.02.2015 ТОВ «ПЕЧЕРСЬКА АРХІТЕКТУРНА МАЙСТЕРНЯ» проектним рішенням не передбачено можливості закладення цеглою (повністю або частково) лоджії житлового будинку, так як екран та плита перекриття лоджії не розраховані на такі навантаження, і виконання таких змін фасаду будинку може призвести до порушення цілісності екрану та плити перекриття лоджії. Також ними не розроблялась і не погоджувалась відповідачу документація із зміни зовнішнього фасаду житлового будинку. Відповідно до чинного законодавства України, зокрема, ст. 175 Житлового кодексу України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Ст. 177 Житлового кодексу України передбачає, що і громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Ч. 1 ст. 10 Житлового кодексу України встановлено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 були затверджені Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків. Згідно п. 4 даних правил, власники приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Згідно пункту 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76, переобладнання і перепланування жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Відповідно до пункту 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власник жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що допустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Стаття 189 Житлового кодексу України передбачає, що особи, винні у порушенні правил користування жилими приміщеннями, у самовільному переобладнанні та переплануванні жилих будинків і жилих приміщень, у порушенні правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, у безгосподарному їх утриманні, у псуванні жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved