Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач прохає стягнути з відповідача, заборгованість по кредитному договору б/н від 09.12.2010 року в розмірі 19 758 грн. 13 коп.,судові витрати у справі. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, прохає розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача проти позову заперечує, прохає застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у позові, в звязку з цим. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено що відповідно до укладеного договору б/н від 09.12.2010 року, відповідач отримала кредит в розмірі 8\~000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Однак позивач,з невідомих причин, таким своїм правом своєчасно не скористався. На момент укладення договору, відповідач мала своє дівоче прізвище «Павелко», що підтверджується її анкетою-заявою, свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 093089 від 25.05.2012 року, а також копією паспорта серії КО № 895970 від 12.07.2012 року. В грудні 2011 року позивач повідомив відповідачу що він, в односторонньому порядку, припиняє дію (чинність) спірного кредитного договору з 31 грудня 2011 року, на підставі, вказаній у відповідному листі-вимозі позивача від 01.12.2011р. за № [NUMBER] , який відповідач отримала всередині грудня-місяця 2011 року. Процедура припинення була зазначена у зазначеному вище листі ( мовою оригіналу: «...На основании выше изложенного, руководствуясь ст. ст. 1049 - 1050 Гражданского кодекса Украины, п. 5.2, 5.3 «Условий и правил предоставления банковских услуг» ПриватБанк в одностороннем порядке разрывает с Вами выше указанный кредитный договор б/н от 09.12.2010 г. с 31 декабря 2011 года...».) Слід зазначити, що згідно п. 5.3 розділу 5 «Права банка» «Условий и правил предоставления банковских услуг» (чинних станом на кінець 2011 року) , Банк має право в односторонньому порядку змінювати умови договору, а також (з контексту листа-вимоги (додаток 3) припиняти дію кредитного договору, що позивач і зробив. При цьому, у вказаному вище п. 5.3 » «Условий и правил предоставления банковских услуг» також зазначено що, якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду і змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Як зазначено вище, відповідний лист-вимогу «Приват -Банку» від 01.12.2011р. за № [NUMBER], який відповідачк отримала всередині грудня-місяця 2011 року, та (згідно п. 5.3 «Условий и правил предоставления банковских услуг») протягом 7 днів не направила позивачеві про незгоду зі змінами, то вважається, що відповідачк прийняла такі умови і спірний кредитний договір б/н від 09 грудня 2010 року припинив свою дію. 31 грудня 2011 року,застосовуючи принцип «мовчазної згоди» сторони договору, досягли згоди й припинили дію спірного кредитного договору. За таких обставин,відповідно до положень ст. ст. 251 - 255, 260 - 261 ЦК України,суд погоджується з позицією відповідача стосовно того що, початок перебігу строку позовної давності слід обраховувати з 01 січня 2012 року. Щодо дій певної редакції «Условий и правил предоставления банковских услуг»,суд бере до уваги наступне. Як убачається з із письмової відповіді ПАТ КБ «Приват - Банк» від 20.07.2015р. № 35.4.0.5-345/55 (додаток 8) на адвокатський запит адвоката [PERSON], вказані у позовній заяві «Приват - Банку» до [PERSON] «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою», що викладені в редакції відповідного Наказу від 06 березня 2010 року за № СП-2010-256, що викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/ru/terms/pages/70/, набирають чинності 01 січня 2016 року та, відповідно, у даній редакції, розповсюджуються на договори про надання банківських послуг, повязаних з обслуговуванням й користування платіжними картками (в т. ч. й кредитними) та укладені банком з фізичними особами після 01 січня 2016 року. На договори з надання банківських послуг, предмет яких вказано вище, укладені з фізичними особами до 31 грудня 2015 року включно , зазначена вище, редакція «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою», не розповсюджується, а діє у тій редакції, яка була чинна на момент укладання договору. З викладеного слідує що строк порушення зобов'язання по кредитній карті Приват - Банку настав в 2011 році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки «Приват Банку», оскільки відповідачка отримала в середині грудня-місяця 2011 року та, згідно п. 5.3 «Условий и правил предоставления банковских услуг», протягом 7 днів не направила позивачеві повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що вона прийняла такі умови і спірний кредитний договір б/н від 09 грудня 2010 року припинив свою дію 31 грудня 2011 року за принципом «мовчазної згоди». Доведено також , що «Умови та правила надання банківських послуг» , «Правила користування платіжною карткою», які викладені в редакції наказу від 06 березня 2010 року за № СП-2010-256, які зазначені у позовній заяві, і набирають чинності 01 січня 2016 року, а на спірний договір зазначена вище, редакція «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою», не розповсюджується, а діє у тій редакції, яка була чинна на момент укладання договору, тобто редакція, зазначена у відповідному листі-вимозі позивача від 01.12.2011р. за № [NUMBER] , який відповідачка отримала в середині грудня-місяця 2011 року. Як визначено ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 цього ж Кодексу,загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 цього ж Кодексу, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), як спеціальна позовна давність, в контексті ч. 1 ст. 258 ЦК України. Згідно правової позиції Верховного Суду України,викладеної у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 6-116цс13), відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 360 - 7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6- 14цс14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252 - 255 ЦК України. Ст. 266 ЦК України наголошує, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як зазначено вище, перебіг позовної давності почався 01 січня 2012 року, тобто після дати, якою за взаємною згодою сторін спірного кредитного договору останній припинив своє існування - тобто після 31 грудня 2011 року. Таким чином, з моменту прострочення сплати кредиту - 31.12.2010 року до моменту звернення банку з позовом - 15.01.2016 року встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності сплинув. При цьому слід зазначити що, строк позовної давності не переривався, і доказів щодо зворотнього, в супереч ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано. Про застосування до спірних правовідносин позовної давності заявлено відповідачкою у своїх письмових запереченнях щодо позову. Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої, заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed