Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісу № АС/9917321 від 26 березня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.07.2014 року в м. Буча на 25км автодороги Київ-Ковель сталася ДТП за участю автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2014 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано [PERSON], який надав до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АС/9917321, забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER]. Проте згідно інформації, наявної у позивача, страховий платіж за вищевказаний поліс до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» не надходив, звіт про оформлення вказаного полісу страховим агентом до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» не надано. На підставі викладеного, посилаючись на ч.ч.3,4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ч.1 ст.983 ЦК України, відповідно до яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, позивач просить визнати вказаний договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9917321 недійсним, оскільки страхувальником не сплачено страховий платіж. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково вказав на те, що відповідачем не надано квитанції на підтвердження сплати страхового платежу. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що поліс був чинним на момент ДТП, оскільки, як зазначено у самому полісі, укладений 26 березня 2014 року, діє з 29 березня 2014 року до 28 березня 2015 року, а ДТП сталася 09 липня 2014 року. При цьому в момент укладення договору страховий платіж в повному обсязі було сплачено страховому агенту та зроблено відмітку у полісі про сплату страхового платежу. Відповідач додатково пояснив, що телефон страхового агента знайшов в інтернеті, за попередньою домовленістю страховий агент приїхав до нього додому, де і було укладено договір страхування. Відповідач також зазначив, що він особисто передав кошти страховому агенту на сплату страхового платежу, проте будь-яких квитанцій страховий агент йому не надавав. Третя особа заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що страховий платіж за полісом сплачено в повному обсязі, про що зазначено в самому полісі. Крім того, договір (поліс) набрав чинності з моменту, вказаного в ньому, і діяв на момент ДТП. Заслухавши представників сторін, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст. 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 26 березня 2014 року між ПАТ «СК «Інтер-Поліс» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено Поліс № АС/9917321 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу (п.1) встановлено з 00 год. 00 хв. 29 березня 2014 року по 28 березня 2015 року включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Ford Transit», державний номер [NUMBER]. Згідно п. 10 полісу, страховий платіж в розмірі 620 грн. 52 коп. сплачено 26 березня 2014 року о 09 год. 00 хв. Вказаний поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПАТ «СК «Інтер-Поліс». Як вбачається з постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулася 09 липня 2014 року в м. Буча на 25км автодороги Київ-Ковель за участю автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним. Крім того, як зазначено вище, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у полісі про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі. Невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування. Надана представником позивача довідка №2365 про те, що станом на 04.11.2014 року страхова компанія не отримувала страховий платіж за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9917321, не спростовує факт сплати відповідачем страхового платежу страховому агенту. За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним.

Outcome: dismissed