Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з зазначеним позовом до відповідачів, який згодом уточнила, в обґрунтування якого посилалася на те, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2007 року [PERSON] засуджено за статтею 185 ч.5 КК України із застосуванням ст.69 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить, та на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. [PERSON] засуджено за ст.185 ч.3, 5, ст.186 ч.3, 5 КК України із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України остаточно до пяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить. Цим же вироком з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача стягнуто 83112 гривень. Вирок набрав чинності 14.01.2008 року та з 2010 року у відділі ДВС Бердянського МРУЮ знаходиться виконавче провадження щодо цих боржників. На даний час боржниками рішення суду не виконано, борг становить 83112,00 грн. З урахуванням строку позовної давності у три роки та згідно рекомендацій ВСУ №6297 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу перемножується на помісячні індекси інфляції за відповідний період. Тому штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобовязання з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01 лютого 3012 року по 28 лютого 2015 року становить 29961,88 грн. (83112 х 136,06%)., а 3% річних - 7480,08 грн. (83112 х 3 річних / 365 х 1095 днів прострочки). Тому просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь 37441,96 грн., в тому числі 29961,88 грн. збитки від інфляції, 7480,08 грн. 3% річних без урахування суми збитків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позов повністю із зазначених у ньому підстав, просили задовольнити, а представник доповіла по його суті, оголосивши позовні вимоги.. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] заперечували проти позову та послалися на те, що залежно від підстав виникнення зобовязань щодо відшкодування шкоди розрізняють договірну та не договірну (деліктну) відповідальність. Статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове зобовязання, тому на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю, тому нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною відповідальністю. Таким чином, дія ч.2 ст.625 ЦК України до даних правовідносин не застосовується, тому просили у задоволенні позову відмовити. Крім цього, відповідач додатково пояснив, що він вже декілька разів перераховував кошти від 100 до 200 грн. на рахунок, який йому надала виконавча служба, у відшкодування шкоди, завданої [PERSON]А, та зобовязується регулярно погашати шкоду. Відповідач [PERSON] повідомлявся про слухання справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Заслухавши позивача, її представника, відповідача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та таке вбачається з наданої позивачем копії вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2007 року, що [PERSON] та [PERSON] було засуджено відповідно до чотирьох років 6 місяців та пяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить їм особисто. Цим же вироком з них в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнуто 83112,00 грн., що підтверджується його копією витягу з нього. На виконання вироку в частині цивільного позову пасічній В.А. було видано виконавчий лист №1-527/2007, який вона періодично предявляє до примусового виконання до ВДВС у звязку з його поверненням виконавчою службою через відсутність у боржників майна, на яке можливо звернути стягнення, як вбачається з копій виконавчого листа та постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2015 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. \~\~\~ \~ Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що стаття 625 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання та поширює свою дію на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. За змістом статей 524, 533 ЦК України грошовим зобовязанням є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті) Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Позивач в обґрунтування застосування ч.2 ст. 625 ЦК України послалася на вирок суду, яким задоволено її цивільний позов в сумі 83112 грн., що є завданою матеріальною шкодою внаслідок злочинних дій відповідачів. А тому не є зобовязальними відносинами між нею та відповідачами, оскільки грошові зобовязання, відповідальність за невиконання яких встановлена ст.625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права і обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім цього, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства. Також суд зазначає, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання. Відповідачами позивачу скоєним злочином заподіяно шкоду в розмірі 83112 грн., яка стягнута на її користь за вироком суду, таким чином, підстав для застосування відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, немає, З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed