Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

позовна заява зареєстрована судом 24.02.2020 року і мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 05.12.1996 року № 931, позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності із [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 391 від 05.12.1996 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] порушує її права, оскільки приватизація була здійснена без її згоди. На час приватизації позивач була повнолітньою, однак, своєї згоди на участь у приватизації не надавала та із заявою про приватизацію квартири від свого імені не зверталась. В оскаржуваному рішенні зазначено, що йдеться про передачу квартири (хоча й у сумісну власність, однак, не зазначено з ким) лише матері позивача, а позивача лише зазначено як члена сім`ї доньку без прізвища та без імені. Про цю обставину позивач дізналась 12.02.2020 року, отримавши копію оскаржуваного рішення. Позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, в тому числі в частині забезпечення житлом. Однак, внаслідок приватизації, яка була здійснена без її згоди, вона позбавлена можливості стати на облік осіб, які потребують надання житлового приміщення. Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 391 від 05.12.1996 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] позбавляє її права на отримання і приватизацію житла в зв`язку з виконанням військового обов`язку. Зазначаючи правовою підставою ст. ст. 16, 21 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 року № 56, [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 391 від 05.12.1996 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] (п. 2.10) та визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 05.12.1996 року, видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених у ньому обставин. Просила її вимоги задоволити в повному обсязі. Наголосила, що вона є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, в тому числі в частині забезпечення житлом. Однак, внаслідок приватизації, яка була здійснена без її згоди, вона позбавлена можливості стати на облік осіб, які потребують надання житлового приміщення. Представник виконкому Вінницької міської ради Никонюк О.В., діючий на підставі довіреності № 21 від 03.01.2020 року (а.с. 30), позов не визнав, оскільки підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради № 391 від 05.12.1996 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] (п. 2.10) та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 року, виданого на ім`я [PERSON] та [PERSON] немає. В КП «ВМБТІ» зберігаються архівні документи, відповідно до яких з заявою про оформлення та передачу у приватну спільну сумісну власність квартири, звертались [PERSON] та [PERSON] особисто. Права [PERSON] при ухваленні оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва про право власності ніяким чином порушені не були. Тому правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконкому в частині приватизації квартири родиною [PERSON] та визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 року немає. Просив відмовити в задоволенні даного позову. Третя особа [PERSON] вважає житлові права [PERSON] порушеними та просила суд задоволити вимоги [PERSON] . Пояснила, що її донька військовослужбовець і у зв`язку з цим має відповідні пільги. Через те, що донька має у власності нерухомість, набуту в процесі приватизації, вона не може стати на облік та отримати житло. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 04.03.2020 прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження в цивільній справі № 127/4635/20 (а.с. 15). Ухвалою суду від 10.06.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито (а.с. 33), витребувані докази. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 22.12.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, про що 21.09.2018 року їй видане відповідне посвідчення (а.с. 9). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (а.с. 3). Свідоцтво видане згідно з рішенням виконкому Вінницької міської ради від 05.12.1996 року № 931 (а.с. 4-6). Згідно п. 2.10 рішення квартиру по [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 60, 3 кв.м. при нормі 52 кв.м, з відновною вартістю 10,85 грн., з наданням з доплатою за надлишки загальної площі в сумі 1,49 згідно з розрахунком, вирішено передати у приватну спільну власність [PERSON] , яка прописана та проживає у цій квартирі з 1978 року. Склад сім`ї 2 особи, у т.ч. дочка (а.с.4-5). Станом на 15.11.1996 року в квартирі з 1978 року були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , про що ЖЕК була видана відповідна довідка. Ордер за даною адресою не зберігся. Підставою для прийняття вказаного рішення стала заява [PERSON] , [PERSON] до виконкому Вінницької міської ради. Так, 15.11.1996 року [PERSON] та її повнолітня донька - [PERSON] особисто звернулись із заявою з проханням оформити передачу у приватну спільну сумісну власність квартири за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать їх підписи у заяві. В судовому засіданні 21.07.2020 року [PERSON] підтвердила, що підпис в заяві від 15.11.1996 року належить їй. Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Статтею 5 Закону визначено, що \~кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ст. 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Станом на момент приватизації квартири діяло Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. N 56. \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 14 Положення визначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (п. 14). Згідно п. 16. Положення передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (п. 18). Відповідно до п. 20 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п. 21). Згідно п. 23 Положення оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються. Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки (додатки 6, 7) та видає розпорядження (додаток 8) п. 24. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації (п. 28). Згідно п. 30 Положення при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сім`ї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться відмітка щодо використання права на безоплатну приватизацію. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ч. 3\~ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені\~Конституцією\~і законами України, та керуються у своїй діяльності\~Конституцією\~і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. В судовому засіданні було встановлено, що передача у власність [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] відбувалась відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. N 56. Позивач [PERSON] не надала доказів порушення вказаних норм, а також того, що внаслідок приватизації квартири були порушені її житлові права. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради № 391 від 05.12.1996 року та свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996 року, немає. Судові витрати слід залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed