Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач у грудні 2016 року через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його діти - позивач [PERSON] та третя особа - [PERSON] , які у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Під час прийняття спадщини, від нотаріуса позивачу стало відомо, що її померлий батько [PERSON] у 2015 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] та 19.11.2015 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповів [PERSON] . Позивач вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також заповіт, складений 19.11.2015 [PERSON] , яким він все своє майно заповів [PERSON] , повинні бути визнані недійсними, оскільки [PERSON] на момент їх вчинення не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У листопаді 2013 року у [PERSON] стався перший інсульт і 23.11.2013 він потрапив до ЦПМСД № 2 Оболонського району з діагнозом: Гостре порушення мозкового кровообігу ішемічного характеру в басейні лівої СМА у вигляді вираженої моторно-сенсорної афазії на тлі дисциркуляторної енцефалопатії III ст., церебрального атеросклерозу. У вересні 2014 року [PERSON] вдруге потрапив до лікарні з діагнозом- Дисциркуляторна енцефалопатія III ст., от. субкомпенсації; залишкові явища гострого порушення мозкового кровообігу ішемічного характеру в басейні лівої СМА у вигляді помірної моторної афазії, правобічної пірамідної недостатності на тлі гіпертонічної хвороби III ст., церебрального атеросклерозу, цукрового діабету II тип, середньої важкості, ст. субкомпенсації. Після перенесених двох інсультів [PERSON] не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому позивач вважає, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований без вільної згоди на те [PERSON] через стан йог здоров`я. [PERSON] , знаючи про стан здоров`я [PERSON] , скористалась цим і зареєструвала шлюб з хворою людиною для отримання спадкового майна. Посилаючись на ст. 203, 215, 225, 1224, 1233, 1257, 1261 ЦК України та ст. 40, 42 СК України позивач просила визнати недійсним шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та заповіт, складений [PERSON] , 19.11.2015 року на користь [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Кристиною Володимирівною за реєстровим № 1695. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року за вищевказаним позовом відкрито позовне провадження. 24 лютого 2017 року відповідач через свого представника надала письмові заперечення на позов, у якому у його задоволенні просили відмовити у повному обсязі. Свої заперечення [PERSON] пояснює тим, що 03 грудня 2014 року вона зареєструвала шлюб з померлим - [PERSON] . Їхні стосунки тривали вже деякий час і вони за власною згодою, добровільно, усвідомлюючи повністю значення своїх дій, вирішили офіційно зареєструвати шлюб. Посилання на те, що померлий не міг усвідомлювати значення своїх дій є неправдивими і є лише припущенням зі сторони позивача. Наявність певних хвороб не є підставою вважати, що шлюб було укладено особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій. Відповідач повідомляє, що померлий [PERSON] декілька років перед смертю страждав на хронічні захворювання: цукровий діабет, гіпертонічну хворобу. Переніс два інсульти. Внаслідок хвороби у [PERSON] дійсно дещо порушилась координація та мовлення, проте він міг чітко мислити, усвідомлювати значення своїх дій, вести звичний спосіб життя. Позивач та її представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з підстав, що наведені у письмових запереченнях. У попередніх судових засіданнях відповідач також просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що вона проживала з померлим [PERSON] більше 20 років однією сім`єю та завжди була його цивільною дружиною. У 2014 році подружжя вирішило офіційно зареєструвати шлюб. Після чого [PERSON] без жодного стороннього впливу прийняв особисте рішення заповісти все своє майно своїй дружині. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Кристина Володимирівна у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним позовні вимоги задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб 03 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1946 (а.с.57). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] 19.11.2015 склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник К.В., відповідно до якого все своє майно він заповів відповідачу [PERSON] (а.с.14). Зазначений вище заповіт складений при двох свідках [PERSON] та [PERSON] . У заповіті зазначено, що сам заповідач [PERSON] підписати заповіт не може у зв`язку із наслідками інсульту. За його дорученням, у його та нотаріуса присутності після того, як текст заповіту йому був прочитаний свідками [PERSON] та [PERSON] вголос, заповіт власноручно підписала [PERSON] (а.с.14). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] (а.с.9, 73). У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідом позивача, повідомила суду, що вона особисто знає позивача та знала його батька [PERSON] Останній раз розмовляла з померлим після його першого інсульту. На дітей він не скаржився, оскільки був у гарних відносинах з ними. Також повідомив, що він на той час не був одружений. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, яка є племінницею [PERSON] , повідомила суду, що за час розмови з померлим, останній наголошував, що все спадкове майно залишиться його дітям. Також свідок зазначила, що померлий періодично спільно проживав з відповідачем з 1993 року. Останні роки взимку проживав у своєї доньки у позивача, а в літній період у відповідача. Свідок, яка підписала заповіт, [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є сусідом відповідача, а померлий [PERSON] проживав разом з останньою. Також [PERSON] пояснила, що відповідач запросила її до нотаріуса бути свідком при складанні заповіту її чоловіком [PERSON] Свідок, яка була присутня під час підписання заповіту, [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є сусідом відповідача та те, що померлий [PERSON] перебував разом з останньою у шлюбних відносинах. Також свідок пояснила, що відповідач разом з [PERSON] запросили її до нотаріуса бути свідком при складанні заповіту [PERSON] Свідок, яка була присутня під час підписання заповіту, [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є сусідом відповідача та те, що померлий [PERSON] перебував разом з останньою у шлюбних відносинах. Також свідок пояснила, що відповідач запросила її до нотаріуса бути свідком при складанні заповіту [PERSON] Перебуваючи у нотаріуса, свідок запитала у заповідача, чому він не залишає майно дітям, останній відповів, що він з дітьми не спілкується, а останні не цікавляться його здоров`ям. Відповідно до ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Статтями 1233, 1234 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. За клопотанням представника позивача та з метою встановлення того, чи міг [PERSON] на час укладення шлюбу та складення заповіту усвідомлювати свої дій та керувати ними, ухвалою суду від 05.05.2018 призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи (м. Київ, вул. Кирилівська, 103-а). На вирішення експертів судом поставлені наступні питання: Чи здатен був [PERSON] повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями 03 грудня 2014 року під час реєстрації шлюбу з [PERSON] ? Чи здатен був [PERSON] станом на 03 грудня 2014 року повною мірою прогнозувати наслідки власних дій? Чи здатен був [PERSON] під час складання заповіту 19 листопада 2015 року усвідомлювати та розуміти - і якою мірою - значення своїх дій та керувати ними? Чи здатен був [PERSON] станом на 19 листопада 2015 року повною мірою прогнозувати наслідки власних дій? Висновком судово-психіатричного експерта № 771 від 03.12.2018 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] на час реєстрації його шлюбу з [PERSON] від 03.12.2014 страждав хронічним психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу (гіпертонічна хвороба, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу, цукровий діабет) з психоорганічним синдромом та афатичними порушеннями і за своїм психічним станом не міг сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] за своїм психічним станом на 03.12.2014 не міг сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] на час складання заповіту від 19.11.2015 страждав хронічним психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу (гіпертонічна хвороба, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу, цукровий діабет) з психоорганічним синдромом та афатичними порушеннями і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. [PERSON] на 19.11.2015 за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Верховний Суд України у своїй Постанові від 29 лютого 2012 року встановив, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент укладення ним шлюбу розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення його психічної діяльності істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного в такому стані шлюбу недійсним. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. У судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем протягом 20 років до реєстрації шлюбу проживали спільно як чоловік та дружина, вели спільне господарство, спільний бюджет, що не може свідчити про відсутність у померлого [PERSON] бажання створити сім`ю з відповідачем 03 грудня 2014 року. Враховуючи ті обставини, що у померлого [PERSON] та відповідача тривали подружні відносини більше 20 років, про що повідомили свідки та не заперечували сторони по справі, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги Висновок судово-психіатричного експерта № 771 від 03.12.2018, суд вважає необхідним у визнанні шлюбу недійсним відмовити. Проте, беручи до уваги вищевказане, а саме те, що [PERSON] на час складання заповіту від 19.11.2015 страждав хронічним психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу (гіпертонічна хвороба, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу, цукровий діабет) з психоорганічним синдромом та афатичними порушеннями і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, та те, що вказане у висновку експерта не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, суд вважає правильним визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] , 19.11.2015 року на користь [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Кристиною Володимирівною за реєстровим № 1695. Згідно з ч. 2, 4 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 3, 225, 1233, 1234, 1257 ЦК України; ст. 21, 40 СК України;

Outcome: partial