Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар» звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на свою користь, заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. (включно) у розмірі 3018,07 грн., суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що рішенням виконкому Енергодарської міської ради №161 від 06.06.2018 р. ТОВ «Місто для людей Енергодар» починаючи з 01.08.2018 р. обслуговує багатоквартирні будинки в місті Енергодарі. 08.06.2018 р. було укладено Договір №08/06/2018-129 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «Місто для людей Енергодар» та від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - міським головою міста Енергодара [PERSON] якого уповноважено на укладання цього договору пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 06.06.2018 року №161. Відповідно до вказаного Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 5 Договору визначено розмір і форму оплати послуг управителя відповідно до якого, замовник сплачує за надані послуги управителем щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень в розмірі 6,57 гривні на місяця за 1 квадратний метр у загальній площі житлового або нежитлового приміщенні у об`єкті яке перебуває у власності або у користуванні кожного зі співвласників. На відповідача [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та за період з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. (включно) мешканцям багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , надано послуги з управління багатоквартирним будинком за які кожного місяця повинно бути сплачено суму у 335,73 грн., яка розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири. Відповідачі не здійснювали оплату за надану послугу з управління багатоквартирним будинком в наслідок чого виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з позовом (а.с.2-5зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.03.2020 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.58-58зворот). Представником відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] за письмовими договорами про надання професійної правничої допомоги та ордерами (а.с.73, 75, 74, 76) адвокатом Камисовим А.Я., надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначає на недотримання у повному обсязі вимог законодавства при підписання Договору №08/06/2018-129 від 08.06.2018 р. про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на відсутність доказів надання позивачем відповідачу житлово-комунальної послуги з управління багато квартирним будинком, а також фактичне користування відповідачами такою послугою. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.67-72). Позивачем ТОВ «Місто для людей Енергодар» надано до суду письмову відповідь не відзив в якому доводи викладені у відзові на позов вважає безпідставними. Вказуючи також, що відповідачами не спростовано дійсність Договору про управління багатоквартирному будинком №08/06/2018-129, а також не надано доказів, що в будинку за адресою: [ADDRESS] було змінено форму правління та обрано іншого управителя у період надання послуг ТОВ «Місто для людей Енергодар». Надання послуг ТОВ «Місто для людей Енергодар» підтверджуються відповідними актами, до позивача не надходило претензій щодо ненадання послуг чи надання не в повному обсязі, відповідачі не відмовлялись від послуг. Зазначаючи і на те, що відповідачі повинні були виконувати зобов`язання зі сплати послуги з управлінням багатоквартирним будинком, чого не здійснювали, просить задовольнити позовні вимоги (а.с.77-79зворот). Ухвалою суду від 18.06.2020 р. (а.с.153-153зворот) задоволено письмову заяву представника відповідала адвоката Камисова А.Я. (а.с148-151) та залучено до участі у справі у якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради та міського голову Музику Павла Олексійовича. Ухвалою суду від 17.09.2020 р. підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.173-173зворот). В судове засідання представник позивача ТОВ «Місто для людей Енергодар» - адвокат Турчинський М.І. за письмовою довіреністю (а.с.190) не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Місто для людей Енергодар» (а.с.189). В судове засідання відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] , представник відповідачів: адвокат Камисов А.Я., повідомлені належним чином про розгляд справи судом (а.с.216, 233) - не з`явились. Представником відповідачів надано до суду, через канцелярію, письмову заяву про розгляд справи у відсутності відповідачів та представника (а.с.234), до якої надано письмові дебати в заперечення вимог позивача. Відповідно до змісту заперечень викладених у письмових «судові дебати», представник відповідачів вказує на невідповідність умов Договору про управління багатоквартирному будинком №08/06/2018-129 від 08.06.2018 р. вимогам законодавства. Зазначає, що не було виконано «Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та з урахуванням відповідної позиції територіальної громади», відсутнє рішення Енергодарської міської ради про затвердження прибудинкової території житлового будинку в якому проживають відповідачі, а також докази, що позивач є балансоутримувачем будинку, або був визначений таким мешканцями будинку [ADDRESS] , або іншою особою, що має право звертатись до суду про звернення стягнення на майно відповідача. Вказує на відсутність договірних відносин між відповідачем [PERSON] , [PERSON] та позивачем ТОВ «МДЛ Енергодар» у сфері надання житлово-комунальних послуг. Зазначає, що відсутні докази, що сума заборгованості, яка зазначена в позові, відповідає тарифам на житлово-комунальні послуги які мають економічне обґрунтування, розраховані на фактичних та вірних показниках згідно вимог законодавства. Вважає, що позивачем не доведено надання відповідачам житлово-комунальних послуг, їх отримання та фактичне користування. А отже, на думку представника відповідачів, відбулось порушення законодавчих вимог та просить визнати безпідставними нарахування відповідачу заборгованості за житлово-комунальні послуги протягом періоду з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. на суму 3018,07 грн., в задоволенні вимог позову відмовити (а.с.235-245). Будь-яких інших клопотань або заяв, письмових пояснень, зустрічних позовів до суду не надійшло. В судове засідання треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, міський голова Музика П.О., повідомлені належним чином про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень із суду (а.с.218, 219), не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань, заперечень проти позову, відзову на позов, відповіді на відзив, чи письмових пояснень до суду не надали. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, враховуючи, що явка сторін не визнавалась обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), наявність письмових заяв від позивача та відповідачів, відсутність клопотань, заяв або інших підстав які перешкоджають проведенню судового засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності учасників справи, на підставі неявних матеріалів та доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей\~12 та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради 06.06.2018 р. прийнято рішення №161 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків», виконавцем послуг з управління багатоквартирними будинками визначено ТОВ «Місто для людей Енергодар» за об`єктом конкурсу №1 та за об`єктом конкурсу №2 і уповноважено міського голову Музику Павла Олексійовича, від імені співвласників багатоквартирного будинку підписати з ТОВ «Місто для людей Енергодар» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком що входив в об`єкт конкурсу №1 та конкурсу №2, строком на один рік (а.с.10). Відповідно до частин 1, 3 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, яке виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Відповідно до п.14 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства. Відповідно до положень частини 5\~статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015 р., в разі, якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим\~Законом, співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі, якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово - комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таких органом. У такому разі ціна за послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Відповідно до п.5 ст.13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», наказом Міністерства регіонального розвитку,\~будівництва\~та житлово-комунального\~господарства України №150 від 13.06.2016 р. та зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~24.06.2016 р. за №893/29023, було затверджено «Порядок проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку» (далі Порядок №150), приписами пункту 6 розділу V якого було визначено, що протягом п`яти календарних днів з дня прийняття виконавчим органом місцевої ради рішення про призначення управителя з переможцем конкурсу укладається договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком, що входив в об`єкт конкурсу, строком на один рік, який, від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу місцевої ради, за рішенням якого призначається управитель. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», із змінами, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до ч.2\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.\~Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до\~Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»\~визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватись виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку визначених таким договором. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. У постанові від 16.11.2018 р. у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом не\~встановлено наявності\~доказів якими\~зазначене рішення\~Виконавчого комітету\~Енергодарської міської\~ради №161 від 06.06.2018 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків» визнано недійсним чи його скасовано, у встановленому законом порядку. А отже посилання сторони відповідача на відсутність повноважень міського голови Музика О.П. на укладання з ТОВ «Місто для людей Енергодар» договорів про управління багатоквартирним будинком є безпідставними. 08.06.2018 р. між співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , від імені яких діє Енергодарський міський голова Музика Павло Олексійович, якого уповноважено на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету ЕМР від 06.06.2018 р. №161, згідно з Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані «Замовник», з однієї сторони та ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі директора Шепеленка Володимира Миколайовича, що діє на підставі Статуту, який надалі йменується «Управитель», з іншої сторони, було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №08/06/2018-129 (далі Договір №08/06/2018-129) (а.с.11-13зворот). Відповідно до п.3 Договору №08/06/2018-129, в управління передається майно об`єкта, що належить власникам (співвласникам) окремих приміщень на праві спільної власності (а.с.11). Відповідно до положень п.1 Договору №08/06/2018-129 управитель, зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі мешканців об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. Відповідно до приписів положень ст.12, ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-IV в редакції від 26.11.2016 р., яка була чинна на час прийняття Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради рішення №161 від 06.06.2018 року та укладання Договору №08/06/2018-129 послуги, що відповідно до п.1 Договору №08/06/2018-129 зобов`язався надавати ТОВ «Місто для людей Енергодар», відносились до житлово-комунальних послуг. На час надання послуг з управління багатоквартирним будинком за Договором №08/06/2018-129 був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, частиною 1 статті 5 якого, послугу з управління багатоквартирним будинком віднесено до житлово-комунальної послуги, яка включає в себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п.5 Договору №08/06/2018-129, сторони Договору погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень 6,57 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі Співвласників (а.с.11). Відповідно до п.20 та п.21 Договору №08/06/2018-129, надання послуг з управління багатоквартирним будинком розпочалось з 01.08.2018 р. та Договір діє до 08.06.2019 р. (а.с.10) та в силу положень ч.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Наявності такої відмови від сторін Договору, судом не встановлено. Позивачем заявляється до солідарного стягнення з відповідачів заборгованість з послуги управління багатоквартирним будинком за Договір №08/06/2018-129 у період з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р., доказів того, що у вказаний період управителем багатоквартирного в будинку [ADDRESS] , визначено іншу особу, відмінну від позивача, або за прийнятим рішенням співвласників у зазначеному багатоквартирному будинку створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку яке у зазначений період було надавачем послуг у вказаному будинку, судом не встановлено. Доказів які б свідчили на те, що Договір №08/06/2018-129 припинено з підстав визначених як умовами самого Договору так і того, що його скасовано чи визнано недійсним в цілому або частини його умов, судом не встановлено, відповідачами не заявлялось до суду, в порядку встановленому процесуальним законодавством, відповідних позовних вимог у даній справі. Як і не є предметом розгляду даної справи, у тому числі, невідповідність Договору №08/06/2018-129 умовам Типового договору, невиконання «Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності\~\~та про врахування відповідної позиції територіальної громади», не прийняття участі в обговоренні розміру тарифу та тарифної політики виконавця послуг та відсутність рішень Виконавчого комітету ЕМР щодо визначення розміру площі прибудинкової території, перебування будинку на балансі ТОВ «МДЛ м.Енергодар», отже, такі посилання представника відповідача не є належними доказами які спростовують вимоги позивача, а лише можуть бути предметом судового розгляду в разі подання відповідного позову, який у даній справи не заявлявся та відповідних рішень суду не надавалось. Слід зазначити, що предметом розгляду даної справи є розмір заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , їх надання позивачем та отримання відповідачами, а отже і обов`язок щодо оплати відповідачами. Враховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав надання аналізу відповідності Договору №08/06/2018-129 вимогам законодавства. Відповідачами не спростовано, що позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар» з дати визначеної Договором №08/06/2018-128, тобто з 01.08.2018 р. до дати за яку позивач просить стягнути заборгованість - по 01.05.2019 р. (включно) є надавачем послуг з управлення багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2189-VІІІ,\~ індивідуальний\~споживач це\~фізична або\~юридична особа,\~яка є\~власником (співвласником)\~нерухомого майна,\~або за\~згодою власника\~інша особа,\~яка користується\~об`єктом\~нерухомого майна\~і отримує\~житлово-комунальну\~послугу для\~власних потреб\~та з\~якою або\~від імені\~якої укладено\~відповідний договір\~про надання\~житлово-комунальної\~послуги. Відповідно до\~пунктів 1,\~5\~частини 1\~статті 7\~Закон України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2189-VІІІ,\~споживач має\~право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1); на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (п.5). Відповідно до частин 1, 2 статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.383, ст.405 ЦК України,\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до змісту ч.1, ч.3 ст.156 ЖКК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Обов`язок щодо оплати споживачами житлово-комунальних послуг, закріплений також у\~статтях 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі (власники) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до приписів положень \~статті 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до \~ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1\~ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст.ст.509, 525, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню\~як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 р. у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного безпосередньо зі споживачем послуг, само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду від 20.04.2016 р. у справі №6-2951цс15, від 26.09.2018 р. у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 р. у справі №642/2858/16, зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані). Отже, обов`язок відповідачів щодо сплати послуг не залежить від обставин укладення договору безпосередньо з самим споживачем та не є підставою для їх несплати за відсутності відповідного договору, а залежить від того, чи були такі послуги надані та їх обсяг. При цьому, слід зазначити, що Договір №08/06/2018-129 є колективним, тому твердження представника відповідачів про не укладання з безпосередньо між позивачем та відповідачами договору, не містять під собою правового підґрунтя. Позивачем заявляється до солідарного стягнення з відповідачів заборгованість у період з 01.08.2018 п. по 01.05.2019 р. (включно) по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого на відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в загальній сумі 3018,07 грн., яка, як вбачається із наведеного у Довідці №01/63-01 від 05.02.2020 р. розрахунку наданої позивачем (а.с.9) складається із щомісячних платежів у вказаний період в розмірі по 335,73 грн., оплату по якому відповідачі не здійснювалась, що та не заперечується відповідачами. На підтвердження надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] та витрат за ними, позивачем надано відповідні Акти (а.с.80-140), якими спростовуються посилання сторони відповідача щодо ненадання послуги з управлення багатоквартирним будинком. Відповідно до інформаційних повідомлень з Сектора реєстрації ЕМР від 11.03.2020 р., відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 11.11.1987 р. зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.55, 56), що відповідачами не заперечується, як і не заперечується їх проживання у вказаному приміщенні, у тому числі у період з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. (включно). Заявляючи про незгоду з розрахунком заборгованості та тарифом, відповідачами контр розрахунок не надано, клопотань про призначення експертиз на доведення необґрунтованості наданого позивачем розрахунку, відповідачами суду не заявлялось. Будь-яких доказів на доведення посилань про ненадання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , або надання не в повному обсязі, відповідачами не надавалось, відповідних клопотань в разі неможливості їх самостійного надання суду відповідачами не заявлялось. Відповідачами не зазначається та не надається доказів, що вони відмовились, не отримували або не користувались послугами які протягом періоду з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. (включно) на підставі Договору №08/06/2018-128 у будинку [ADDRESS] , як встановлено, надавав позивач та в якому розташована квартира в якій протягом вказаного періоду проживали відповідачі, що як зазначалось, останніми не заперечується, а отже посилання сторони відповідачів, що позивачем не доведено надання послуг та користування відповідачами послугами, суд вважає безпідставними, оскільки такі посилання спростовані дослідженими доказами. Таким чином, суд не вбачає підстав для неприйняття наданого позивачем розрахунку заборгованості з послуг управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] у період з 01.08.2018 р. по 01.05.2019 р. (включно) за особовим рахунком по квартирі [ADDRESS] . З аналізу наявних у справі матеріалів судом не встановлено доказів які б доводили заперечення сторони відповідачів та спростовували докази надані позивачем на доведення своїх вимог, а отже у відповідачів наявний обов`язок оплатити надані позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком за період та в розмірі який заявляється позивачем до стягнення. Даних, що заявлений позивачем до солідарного стягнення з відповідачів розмір заборгованості з послуги управління багатоквартирним будинком, відповідачами сплачено на користь позивача повністю або частково у добровільному порядку, на дату розгляду справи судом, матеріали не містять. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Таким чином, встановивши, що вимоги позивача є обґрунтованими, суд не вбачає підстав для надання аналізу іншим аргументам на які посилаються відповідачі в заперечення вимог позивача. Стаття 543 ЦК України\~передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення від 13.02.2020 р. №169 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с.1). У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, доведення понесення витрат зі сплати судового збору, положення ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню розмір судового збору в сумі 2102 грн. Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 р. роз`яснено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, у зв`язку з чим судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з кожного з відповідачів в рівних частках, тобто по 1051 грн. Щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача витрат з правничої допомоги про які просить позивач, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини»,\~при розгляді\~справи,\~суд застосовує\~Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року (далі\~ Конвенція)\~і протоколи\~до неї,\~згоду на\~обов`язковість яких\~надано Верховною\~Радою України,\~та практику\~Європейського суду\~з прав\~людини як\~джерело права\~(далі\~ ЄСПЛ).\~ ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст.41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно з пунктом 4 частини статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. у №5076-VI, із змінами визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представником позивача до матеріалів справи, на доведення понесення витрат з правничої допомоги, надано Договір про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р. з його складовими Додаток №1 «Форма реєстру боржників», Додаток №2 «Форма замовлення», Додаток №3 «Реєстр погашеної заборгованості», Додаток №4 «Акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 р.» (а.с.15-24), Додаткову угоду №1 від 01.04.2021 р. до вказаного Договору, про зміни до п.4.2 в якій визначено розмір правничих послуг в сумі 1000 грн. з додатком №1 Перелік Боржників (а.с.223-224). Разом з тим, наданими позивачем зазначеними документами не доведено які саме були виконані роботи (надані послуги). При цьому, перелік Боржників Додаток №1 до Додаткової угоди №1, в яких зазначено і відповідача по справі [PERSON] та розмір правової допомоги, самі по собі та у сукупності з іншими зазначеними матеріалами, не доводить, що ці витрати були фактично понесені позивачем враховуючи, у тому числі, і відсутність переліку складових послуг та їх вартості які було здійснено за вказаний розмір винагороди, а також платіжного доручення з підтвердженням здійснення оплати за послуги надані з правничої допомоги. А отже і безпідставним є зазначення розрахунку витрат на професійну правничу (правову) допомогу у позовні заяві (а.с.3зворот), розмір якого, при цьому, є відмінним від розміру зазначеного у Додатковій угоді №1 до Договору про надання правової допомоги. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат з правничої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved