Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

позивач та його представник просять суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи позов наступним. 30.08.2003 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у зв`язку з чим відділом реєстрації актів громадського стану Кагарлицького РУЮ у Київській області було проведено його реєстрацію шлюбу, про що внесено актовий запис № 67 та видано свідоцтво про шлюб. Від спільного шлюбу він та відповідач мають чотирьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося, оскільки як виявилось згодом погляди їхні на подружнє життя не співпадають, у зв`язку з чим між ними виникали конфлікти та сварки. Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання його та відповідача як подружжя стало неможливим. У зв`язку з чим, він звернувся з позовом про розірвання шлюбу до Кагарлицького районного суду Київської області, та рішенням суду від 30.08.2010 р. шлюб було розірвано. На даний час він та відповідач проживають окремо. При цьому, всі спільні діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, що підтверджується довідкою Расавської сільської ради №30 від 21.01.2020 р. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З червня 2019 року та по даний час [PERSON] , тобто відповідач практично не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей. Зокрема, останні півроку мати [PERSON] не проживає з дітьми, за майже більше ніж півроку всього декілька разів бачилась з своїми дітьми. За цей тривалий період відповідач не цікавиться долею своїх дітей, не виявляє бажання з ними побачитись або хоча б поспілкуватись. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків полягає також у несплаті нею аліментів, визначених судовим наказом в розмірі 1/2 частина всіх доходів на місяць. Будь-яких інших обов`язків щодо дітей відповідач не виконував майже десять років та не виконує на даний час. Тобто, відповідач [PERSON] не виконує своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний та психологічний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання нею освіти. Вихованням дитини фактично займається тільки батько, тобто він. Він утримує дітей матеріально, оскільки відповідач аліментів не сплачує взагалі, тому йому не вистачає коштів для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Він піклується про їх розвиток, освіту, здоров`я та взагалі повністю дбає про життя спільних дітей. Відповідно до довідки Слобідської ЗОШ І-ІІІ ступенів батько приділяє увагу навчанню синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , постійно тримає зв`язок з класним керівником, відвідує загальношкільні батьківські збори. Діти охайні, забезпеченні одягом, необхідним шкільним приладдям. Батько піклується здоров`ям дітей. Відповідно до виписок із амбулаторної картки дітей оздоровленням та доглядом за дітьми здійснюється батьком. Відповідно до характеристики Расавської сільської ради відповідач характеризується з посередньої сторони, останні півроку не виконує свої батьківські обов`язки щодо дітей, безвідповідальна, схильна до брехні. Ситуація ускладнюється тим, що відповідач почала вживати спиртні напої. За місце реєстрації не проживає з 01.06.2019 року. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов в його будинку є всі умови для проживання дітей. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таких висновків дійшов Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду в постанові від 13.03.2019 р. у справі №631/2406/15-ц. Також, Верховний суд звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з правової позиції Верховного суду позбавлення батьківських прав допускається лише при наявності вини у діях батьків. Вина - це певне психічне ставлення особи до своєї неправомірної поведінки та її наслідків. Вина боржника є суб`єктивною умовою відповідальності. Застосовування цього поняття в цивільному праві має свої особливості. У цивільному праві діє презумпція винності боржника. Відсутність власної вини в цивільному праві доводиться особою, яка порушила зобов`язання. Боржник буде вважатися винним доти, доки не доведе свою невинність. Виходячи з того у цивільному праві діє презумпція винності, то саме на відповідача [PERSON] покладається обов`язок доведення невинуватості, тобто він зобов`язаний довести суду, що виконував або намагався виконувати свої батьківські обов`язки. Залежно від того, чи бажав відповідач настання протиправних наслідків, тобто невиконання батьківських обов`язків, вирішується питання щодо поділу вини на дві форми: умисну чи необережну. Необережну вину у цивільному праві поділяють на легку (просту) необережність та грубу необережність. Під простою (легкою) необережністю розуміють таке ставлення особи до своєї поведінки, коли вона не передбачала і не бажала таких наслідків, які фактично настали, хоча, виходячи із конкретних обставин, об`єктивно могла і зобов`язана була їх передбачити. Груба необережність має місце, коли особа не бажала настання несприятливих наслідків, але передбачала і ставилася до цього байдуже або намагалася їх самовпевнено уникнути. Якщо розглядати поведінку відповідача [PERSON] та її ставлення до виконання батьківських обов`язків, то її вина характеризується необережною формою вини у вигляді грубої необережності, оскільки відповідач [PERSON] байдуже ставилась та ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, легковажно розраховувала та розраховую, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не призведе на наслідків у вигляді позбавлення батьківських прав. Про байдужість та легковажність до виконання своїх батьківських обов`язків відповідача [PERSON] свідчить те, що вона вже протягом більше як півроку практично не зустрічалась та не намагається виконувати батьківські обов`язки щодо своїх дітей. Отже, є всі підстав стверджувати, що на даний час відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свого обов`язку щодо виховання своїх дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо виховання своєї дитини, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України вона за рішенням суду повинна бути позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в особі - служба у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації Дегтяренко О.І. підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити, оскільки вони відповідають інтересам дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши сторони, свідків та дітей, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2003 року, який було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30.08.2010 р. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1 виконавчим комітетом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с. 10). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1 виконавчим комітетом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с. 11). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 112 Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 12). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1 виконавчим комітетом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с. 9). Тобто, сторони мають чотирьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Слобідської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів вбачається, що у школі навчаються діти [PERSON] , а саме: [PERSON] (3 кл.), [PERSON] (6 кл.), [PERSON] (9 кл.). Батько постійно приділяє увагу навчанню та вихованню своїх дітей. Ці учні регулярно відвідують школу. [PERSON] постійно тримає зв`язок класними керівниками своїх дітей та адміністрацією закладу, відвідує загальношкільні батьківські збори. Діти ходять охайні, забезпечені відповідним до сезону одягом, мають необхідне шкільне приладдя. Батько стежить за здоров`ям своїх дітей. Діти працелюбні та виховані (а.с. 14). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що склад сім`ї [PERSON] є [PERSON] - власник, [PERSON] (не проживає по місцю реєстрації) - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - син, та [PERSON] - син (а.с. 15). Згідно листа виконком Расавської сільської ради повідомляє про те, що гр.. [PERSON] [INFO] , дійсно з 01 червня 2019 року не проживає в [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області на [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] . За період проживання на території сільської ради [PERSON] характеризується з посередньої сторони. [PERSON] останні півроку не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, безвідповідальна, схильна до брехні. Крім того, ситуація ускладнилася тим, що відповідач, за повідомленням мешканців села, почала вживати спиртні напої. Раніше сільську раду про такі випадки не повідомлялися та вони не бачили [PERSON] в такому стані. [PERSON] вживає алкоголь з слів сусідів та чоловіка [PERSON] десь протягом року. За період проживання на території сільської ради ніде не навчалася та офіційно не працює. На даний час за місцем реєстрації не проживає з 01 червня 2019 року. На [PERSON] до сільської ради заданий період заяв та скарг не надходило (а.с. 17). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов складеного 21.01.2020 р. про те, що працівниками Расавської сільської ради та в присутності вуличного депутата [PERSON] та соціального працівника [PERSON] було оглянуте помешкання житла по [ADDRESS] власником якого є [PERSON] . В будинку проживають [PERSON] - [INFO] , та його неповнолітні сини [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] [PERSON] зареєстрована та не проживає за даною адресою з 1 червня 2019 року. Будинок побудований з цегли та накритий шиферним покриттям, загальна площа якого 61,4 кв.м., 4 житлові кімнати. Зимою 2017 року був проведений косметичний ремонт житлового приміщення. До будинку проведений природній газ. Біля помешкання в межах 3 м. є колодязь з насосом. Будинок знаходиться в хорошому стані. В будинку є всі умови для проживання дітей. На прибутковій території є господарські приміщення в яких утримується худоба, а саме: 1 порося та птиця (кури, качки та гуси). Ведеться особисте селянське господарств (а.с. 22). Згідно судового наказу, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області 05.08.2019 р. було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття (а.с. 23). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування встановила, що [PERSON] та [PERSON] з 30.08.2010 року у законному шлюбі не перебувають. Після розлучення народили ще двох дітей. Усього на виховання мали 4 неповнолітніх дітей. Мати, [PERSON] з 01 червня 2019 року з дітьми не проживає, матеріально їх не утримує. Расавська сільська рада характеризує матір як безвідповідальну, схильну до брехні. За період проживання на території сільської ради [PERSON] ніде не навчалася та офіційно не працювала. Відповідно довідки Слобідської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів батько постійно приділяє увагу навчанню та вихованню своїх дітей. [PERSON] тримає тісний зв`язок з класними керівниками дітей, відвідує загальношкільні та класні батьківські збори. Батько стежить на здоров`ям своїх дітей, забезпечує одягом та канцелярськими товарами. Заяву [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 лютого 2020 року. Мати, [PERSON] на засідання комісії підтвердила, що з червня 2019 року (8,6 місяців) з дітьми не проживає, матеріально їх не утримує, а можливості забрати їх до себе у неї немає. Діючи в інтересах дітей та зважаючи на самоусунення матері від виконання батьківських обов`язків, Кагарлицька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-25). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили про те, що відповідач [PERSON] як мати, що має чотирьох дітей, не виконує своїх обов`язків щодо своїх дітей, оскільки самоусунулась. Допитані малолітні діти позивача та відповідача - [PERSON] та [PERSON] вказали, що такої мами як їхня вони не хочуть мати, оскільки вони не дбає про них, забула про них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У відповідності до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як вбачається з пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам». Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей, повністю усунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. При таких обставинах суд приходить висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на позбавленні батьківських прав, є обґрунтованими, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору, оскільки звільнив від їх оплати позивача. Приймаючи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 164, 166 СК України,

Outcome: approved