Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що є власником будинку [ADDRESS] , в якій зареєстрований, але не проживає за даною адресою з 1999 року його син [PERSON] . Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування домоволодінням, просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] , в зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 06.11.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Встановлено, що позивач є власником будинком [ADDRESS] . За відомостями Довжицької сільської ради Охтирського району від 28.10.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.11.1998 по теперішній час. (а.с.15). Згідно з довідкою, виданою сільським головою Довжицької сільської ради від 10.10.2019 № 376 [PERSON] , [INFO] є сином позивача [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] , фактично за даною адресою не проживає з 1999 року. (а.с. 11). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, якімають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірне домоволодіння в якості члена сім`ї (син власника домоволодіння) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Оскільки відповідач, син позивача, зареєстрований у спірне приміщення як член сім`ї позивача, понад рік непроживає в зазначеному будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивача та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved