Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, який розірвано, мають доньку [PERSON], яка на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її здоров'ям та життям не цікавиться, участі в вихованні не приймає. З метою захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON]. В судовому засіданні позивач, її представник та представник третьої особи позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 7 вересня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначено судове засідання на 13 листопада 2018 року. 13 листопада 2018 року розгляд справи відкладено до 19 грудня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого у відрядженні у м. Харків. Протокольною ухвалою головуючого від 19 грудня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні для виклику свідків. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони з 03 липня 2010 року перебували у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 8 квітня 2012 року розірвано (а.с.8, 11). Мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 9). Донька проживає з матір'ю, що підтверджується копією довідки (а.с.10), навчається в КУ Сумська спеціалізована школа І ступеня №30 «Унікум» в 2-А класі. Батько [PERSON], [PERSON], за весь період навчання до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, з класним керівником, учителями та вихователем з питань навчання дитини не спілкувався, що підтверджується копією довідки від 8 листопада 2018 року №76 (а.с. 50). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 липня 2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.12). Станом на 14 червня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] становить 39448 грн. 42 коп. (а.с.14-15). Згідно висновку по результатам проведеного психологічного дослідження, між малолітньою [PERSON] та батьком [PERSON] не існує емоційної прив'язаності по причині тотальної відсутності батька в житті доньки (а.с.16-18). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач з донькою не спілкується, не бере участі в її вихованні та утриманні. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок, в якому вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківський прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки забезпечуватиме інтереси самої дитини, оскільки відповідач не спілкується з дитиною, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі в її утриманні та вихованні, не піклується про неї. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved