Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію в розмірі 5 553,29 грн., посилаючись на те, що згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідач повинен своєчасно, щомісячно оплачувати рахунки за теплопостачання. Однак відповідач, який є власником (наймачем) квартири вказані обов'язки не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка за період з 15.10.2007 року по 01.10.2013 року становить 5 553,29 грн. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 5 553,29 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. По справі було ухвалено заочне рішення від 25.02.2014 року та позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» були задоволені. Відповідач [PERSON] 08.04.2014 року надав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду про стягнення суми заборгованості за теплову енергію в період з 15.10.2007 року по 01.10.2013 року в розмірі 5 553,29 грн. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія». Ухвалою суду від 23.04.2014 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 25.02.2014 року по справі № 219/10012/2013-ц провадження 2/219/448/2014 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за теплову енергію в розмірі 5 553,29 грн. скасовано та призначено до слухання. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з?явився та надав суду письмову заяву, вказавши що він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності, та розглядати справу без його участі. В заяві відповідач зазначив, що він купив квартиру тільки з 28.04.2010 року, згідно договору продав її 02.08.2010 року, а позивач стягує заборгованість в період з 15.10.2007 року по 01.10.2013 року, просить застосувати строк позовної давності до заборгованості. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач повинен оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно «Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений строк оплачувати отримані послуги (п. 30). Як передбачено п. 21 зазначених Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно витягу з особового рахунка [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість відповідача за період з 15.10.2007 року по 01.10.2013 року становить 5 553,29 грн. (а.с.4). З цього ж витягу вбачається, що нарахування за послуги опалення припинилися в травні 2010 року. Згідно з договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO] (продавець) здійснив продаж квартири за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO] (покупець). В цьому ж договорі зазначається, що документом, що підтверджує право власності продавця (відповідача у спорі) є рішення суду, видане 28.04.2010 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, справа № 2-2977/2010, зареєстроване в комунальному підприємстві «Артемівське бюро технічної інвентаризації» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26329736 від 07.06.2010 року, реєстраційний номер 20634437, номер запису 5608, в книзі 27. Тобто, фактично відповідач був власником квартири в період з 28.04.2010 року по 02.08.2010 року, що не оспорювалось позивачем. Позивач вказував на те, що згідно з договором Продавець (відповідач) зобов'язується сплатити заборгованість за комунальними платежами за зазначену квартиру, що може виникнути на момент підписання договору. Разом з тим, заборгованість, яку просить стягнути позивач утворилась в період з жовтня 2007 року по квітень 2010 року, тобто до моменту визнання власником квартири відповідача, і становить 5 553,29 грн., і з матеріалів справи не вбачається хто саме користувався цими послугами. Згідно з довідки ГУДМС УДМС України в Донецькій області від 10.12.2013 року [PERSON] зареєстровано з 03.11.2001 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 267 ч.4 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наведених вище обставин, суд вважає, що є всі підстави для застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 29.11.2013 року, з травня 2010 року сума заборгованості не нараховувалася та не змінювалася, тобто дійсно позивач звернувся до суду за межами трьохрічного строку позовної давності. Сплив строку позовної давності, про застосування якої просить відповідач [PERSON], є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову ТОВ «Артемівськ-Енергія» в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] суми заборгованості 5 553,29 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд не присуджує судові витрати на користь позивача, оскільки відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed