Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2014р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину, однак шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач у судове засідання не зявилась, натомість її представник надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 30.06.2016р. та 16.08.2016р. не з`явився, проте звернувся до суду з клопотанням від 13.08.2016р. про відкладення судового засідання, призначеного на 16.08.2016р., та направлення йому копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками на адресу його фактичного проживання у [INFO]. Вказані документи разом з ухвалою про відкладення судового засідання на 12.09.2016р. були направлені за вказаною відповідачем адресою, проте повернулись з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». У судове засідання 12.09.2016р. відповідач знову не зявився та звернувся з письмовим клопотанням від 07.09.2015р. аналогічного змісту, у якому просив відкласти судове засідання, призначене на 12.09.2016р. Зважаючи на завчасні клопотання відповідача про відкладення судових засідань, призначених на 16.08.2016р. та 12.09.2016р., суд доходить висновку, що він належним чином був повідомлений про дати, час та місце вказаних засідань. Водночас вищезазначені клопотання відповідача не містили заяв про розгляд справи за його відсутності або інформації про поважність причин його неявки у судові засідання, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.\~224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 08.10.2014р. зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 401. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 21.04.2015р.н. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї позивач не бажає, а відтак примирення між подружжям неможливе. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 Сімейного кодексу України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved