Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивачу [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 12.08.2016 року передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) площею 1,0000 га (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Вказаний договір 26.10.2016 року було зареєстровано Петро -Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області за № 10. Також позивачем було сплачено земельний податок та орендну плату відповідно до умов договору оренди. У жовтні 2016 року коли [PERSON] проводив сільськогосподарські роботи на зазначеній земельній ділянці, прибули представники ПрАТ «Петромихайлівське», які зазначили, що ця ділянка належить їх підприємству і у разі проведення ним сільськогосподарських робіт із засівання, його посіви можуть бути передисковані або врожай зібраний. У зв`язку з цим, позивачем викликались працівники поліції, які зазначили про те, що між ним та ПрАТ «Петромихайлівське» склалися цивільно-правові відносини. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі статтею 152 ЗК України в редакції, яка була чинною на час звернення позивача до суду держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. З матеріалів справи вбачається, а також визнається і представником відповідача, що 12.08.2016 року між [PERSON] та Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області було укладено договір оренди землі (а.с. 9-11, 14-17), згідно якого позивачу передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий № [NUMBER] із земель не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) площею 1,0000 га (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петро-Михайлвської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Договір оренди землі було зареєстровано Петро -Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області за № 10 від 26.10.2016 року. Так, з інформації, наданої Вільнянським відділенням поліції Пологівського відділу поліції в Запорізькій області від 27.012017 року за вих. № 595/41/01-2017, вбачається, що в даному відділенні поліції зафіксовано лише один факт звернення ПрАТ «Петромихайлівське», а саме: 24.10.2016 року о 08-45 годині до поліції надійшло повідомлення директора ПрАТ «Петромихайлівське» Волосюка С.Я. про те, що трактористи місцевого фермера [PERSON] заїхали двома тракторами на їх землю та намагаються її обробити, а його працівники не дають їм це робити (а.с. 58-59). Згіднопостанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення по цивільній справі», рішення суду не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення для вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що зі змісту позовної заяви та уточненої позовної заяви не вбачається, який саме спосіб захисту порушеного права відповідно до частини другої статті 16 ЦК України обрав позивач, звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки, в порушення вказаних норм законодавства не можливо встановити, яким саме чином порушене право володіння і користування позивача спірною земельною ділянкою, та яким чином це порушення має бути усунуто ПрАТ «Петромихайлівське». Зокрема, в позовній заяві та уточненій позовній заяві не зазначено конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. Позивач не заявляв в суді інших підстав та обставин щодо вирішення справи по суті. Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведених обставин та у відповідності до вище наведених норм права, суд приходить до висновку, що позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення дії яка порушує право задоволенню не підлягає. Судові витрати. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Крім того, враховуючи вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПУ України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), оскільки представником відповідача заявлено клопотання та подано до суду заяву про відшкодування понесених витрат, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачасплачені останнім суми судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Outcome: approved