Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» 04.11.2019 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.11.2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Skoda Fabia, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та MAN, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Автомобіль Skoda Fabia, д/н [NUMBER] , застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 01.04.2016 року. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Skoda Fabia, д/н [NUMBER] , склала 15647,49 грн. Згідно умов Договору позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 14516,30 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 14516,30 грн. та судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надав. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01.04.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПАТ «Фітофарм» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107206, згідно з яким ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» застрахувало майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Skoda Fabia, д/н [NUMBER] (а.с. 7-12). 09.11.2016 року близько 13-30 години в [ADDRESS] [PERSON] , керуючи автомобілем MAN, д/н [NUMBER] , не врахував дорожніх обставин, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Skoda Fabia, д/н [NUMBER] , який стояв без руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 48-49). Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який керував автомобілем MAN, д/н [NUMBER] , що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2016 року (а.с. 48-49). Позивачем на підставі страхового акту № UA2016110900027/L36/01 від 06.12.2016 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14516,30 грн. (а.с. 32-33). Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. В той же час, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Таким чином, регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Отже, зважаючи на викладене, в цьому конкретному випадку відбувся перехід до позивача (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 61-5784св18, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись при застосуванні відповідних норм права. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суми завданої майнової шкоди в розмірі 14516,30 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 5) покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved