Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер № [NUMBER] та житлового будинку «А-1», який складається з житлової кімнати № 1 площею 44,5 кв.м., кладової № 2 площею 9,1 кв.м., санвузла № 3 площею 2,5 кв.м. та коридору № 4 площею 16,9 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У 2013 р. ним було здійснено реконструкцію вказаного житлового будинку, внаслідок якої до будинку було зроблено прибудову літ. «а», що складається з кладової № 5 площею 23,6 кв.м. та топкової № 6 площею 13,9 кв.м., однак відповідачем було відмовлено йому у введенні у експлуатацію вказані приміщення. Просить суд: визнати за ним право власності на прибудову літ «а» до житлового будинку «А-1» в [ADDRESS], що складається з кладової № 5 площею 23,6 кв.м. та топкової № 6 площею 13,9 кв.м. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Сумської міської ради у судове засідання не з'явився, надали відзив на позовну заяву. Представник відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради у судове засідання не з'явилася, надала відзив на позов та заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.05.2006 р. позивачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер № [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /а.с.7/. Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2009 р. позивач [PERSON] є власником житлового будинку «А-1», що складається з житлової кімнати № 1 площею 44,5 кв.м., кладової № 2 площею 9,1 кв.м., санвузла № 3 площею 2,5 кв.м. та коридору № 4 площею 16,9 кв.м., а також огорожа № 1-4, що розташовані на земельній ділянці в [ADDRESS]. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Позивач [PERSON] звернувся з заявою від 11.01.2018 р. до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради щодо введення у експлуатацію самочинно збудованої прибудови «а» до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Листом від 22.01.2018 р. № 12/29.01-13 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради позивачу було відмовлено у введенні у експлуатацію самочинно збудованої прибудови «а» до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с.14/. Згідно Висновку експерта будівельно-технічної експертизи № 1076 від 10.01.2018 р. приміщення не зданої в експлуатацію прибудови літ. «а», розташованій за адресою: м. Суми, вул. Зелена, буд. 1, відповідають державним будівельним нормам і придатні до подальшої експлуатації /а.с.15-17/. Відповідно до Постанови № 6 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Під час проведення будівельних робіт позивачем [PERSON] були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми, будь-яких скарг щодо збудованої прибудови не надходило, що свідчить про те, що права інших осіб будівництвом зазначеного приміщення не порушені. Враховуючи вищевикладене, суд вважає визнати за позивачем право власності на самочинно збудовану прибудову літ. «а» до житлового будинку «А-1» в [ADDRESS], що складається з кладової №5 площею 23,6 кв.м. та топкової № 6 площею 13,9 кв.м.

Outcome: approved