Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 09.07.2019 звільнений у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в ПАТ «Сумське НВО» (п. 5 ст. 36 КЗпП України). Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 20 959 грн. 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 217 грн. 18 коп.. Ухвалою суду від 17.08.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив та зобов`язано надати довідку про заборгованість та середньоденну заробітну плату. 08.09.2020 представник відповідача до канцелярії суду надав відзив, в якому не заперечуючи існуючу заборгованість, зазначив що з моменту звільнення позивачу проводились виплати, станом на 02.09.2020 сума заборгованості по заробітній платі перед колишнім працівником становить 11 498 грн. 08 коп.. Товариство не заперечує проти визначеного представником позивача розміру середньоденної заробітної плати позивача. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов обгрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 09.07.2019 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сумське НВО», звільнений з роботи у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в ПАТ «Сумське НВО» (п. 5 ст. 36 КЗпП України). Середньоденний заробіток позивача складав 217 грн. 18 коп. без відрахувань податків і зборів, згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві. /а.с. 1-2/ В день звільнення [PERSON] , ТОВ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Станом на 02.09.2020 позивачу не виплачено заробітну плату у розмірі 11 498 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою ТОВ «Сумське НВО» про середню заробітну плату у минулому працівника [PERSON] № 413 від 02.09.2020. /а.с. 20/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні позову у частині стягнення заробітної плати у сумі понад 11 498 грн. 08 коп. слід відмовити. Також відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 10.07.2019 по 10.09.2020, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 217 грн. 18 коп. без відрахувань податків і зборів. У зазначений період на підприємстві було - 295 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 64 068 грн. 10 коп. без відрахувань податків і зборів (295х217,18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Позивач пропрацював близько двох років у відповідача та був звільнений у зв`язку з переведенням на іншу роботу і на момент звільнення перед ним буда заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 959 грн. 78 коп.. З позовною заявою він звернувся через рік, при цьому не навів будь-яких поважних причин пропуску такого строку. Диспропорція між боргом на час розгляду справи та середнім заробітком є дуже істотною, що може вплинути на здатність відповідача на виплату заробітної плати іншим працівникам. Ураховуючи наведене суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визначивши його в розмірі 20 960 грн., який є співмірним з боргом на час звільнення. На підставі зазначеного заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial