Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач у березні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 25.07.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKVZAR13360043, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 8859,62 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,06% на рік з кінцевим терміном повернення 24.07.2015 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 12.02.2013 року у розмірі 6579,27 доларів США, яка складається з: 3044,57 доларів США заборгованості за кредитом, 772,69 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1098,64 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1320,28 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 311,81 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5327,71 доларів США, що еквівалентно 42588,08 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн. та сплачений судовий збір, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10\~000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року заочне рішення від 29 березня 2013 року по даній справі скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що дійсно між банком та відповідачем [PERSON] 25.07.2008 року було укладено кредитно-заставний договір, за яким відповідач отримав кошти на придбання автомобіля Chery A15 Amulet, державний реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку із підвищенням курсу долара відповідач не мав можливості своєчасно сплачувати кредит і тому у добровільному порядку передав до банку автомобіль 15 квітня 2010 року. За даними банку борг за кредитом на момент передачі автомобіля банку складав 2954,57 доларів США, що було еквівалентно 23607,01 грн. Мінімальна оціночна вартість автомобіля відповідно до договору складала 27055 грн. Тобто вартість заставного майна покривала суму боргу у повному обсязі. Крім того,згідно звіту про оцінку автомобіля від 04 червня 2010 року його вартість становила 48000 грн., або в еквіваленті 5971 доларів США. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № NKVZAR13360043, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8859,62 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,06% на рік з кінцевим терміном повернення 24.07.2015 року. Кредит було отримано для придбання автомобіля Chery A15, модель - Amulet, 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER] [NUMBER], тип ТЗ легковий седан В, державний реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до цього договору був заставним майном. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2010 року згідно акту огляду та прийому автомобіля [PERSON] передав заставний автомобіль позивачу на реалізацію з метою погашення заборгованості за вказаним договором. У той же день [PERSON] було видано довіреність , якою уповноважено ПАТ КБ «Приватбанк» розпоряджатися належним йому транспортним засобом марки Chery A15, модель - Amulet, 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER] [NUMBER], тип ТЗ легковий седан В, державний реєстраційний номер [NUMBER], зокрема, укладати та підписувати від імені відповідача договори цивільно-правового характеру, одержувати за цими договорами грошові суми, направляти їх на погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно наданого позивачем звіту про оцінку ринкової вартості транспортного засобу від 04.06.2010 року ринкова вартість легкового автомобіля Chery A15, модель - Amulet, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], складає 48000 грн. А згідно позовної заяви, поданої ПАТ КБ «Приватбанк» до Доманівського районного суду Миколаївської області, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № NKVZAR13360043 від 25.07.2008 року станом на 16.06.2011 року складала 32073,98 грн. В свою чергу, представник ПАТ КБ «Приватбанк» не надала суду доказів того чи був реалізований автомобіль та за рахунок цього погашено заборгованість та взагалі не обґрунтовано яка саме сума заборгованості виникла за кредитним договором № NKVZAR13360043 від 25.07.2008 року. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed