Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

ПрАТ «СК «Провідна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11050,45 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2012 о 08:15 год. в місті Ізмаїл по проспекту Леніна (майдан [PERSON]) кут вул.Білгород-Дністровської [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2104 д/н Е2680ОІ, на нерегульованому пішохідному переході не дав дорогу пішоходам, які рухались по пішохідному переходу внаслідок чого скоїв наїзд на громадянина [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2012 року у справі №1510/6709/12 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2013 року по справі №500/216/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2013 року, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 8215,85 грн., моральну шкоду в сумі 2550 грн., витрати на правову допомогу в сумі 284,60 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 66,76 грн. Згідно платіжного доручення від 04.04.2014 року №0013754 позивач в порядку виконавчого провадження №42599656, відкритого відділом державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції в м.Києві, виплатив страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 11050,45 грн. Враховуючи, що відповідач у порушення п.33.1.4 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив страховика про настання ДТП лише 15.08.2013 року під час судового розгляду справи за позовом [PERSON], позивач у відповідності до п.п.ґ ч.1 ст.38 цього Закону має право подати регресний позов про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, не згоден із розміром матеріальної шкоди, визначеної рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2013 року. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. 04.09.2012 року ПАТ «СК «Провідна» як страховик надало [PERSON] як страхувальнику поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8691769, яким був забезпечений транспортний засіб «ВАЗ-2104», 1984 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 05.09.2012 о 08:15 год. в місті Ізмаїл по проспекту Леніна (майдан [PERSON]) кут вул.Білгород-Дністровської [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2104 д/н Е2680ОІ, на нерегульованому пішохідному переході не надав дорогу пішоходам, які рухались по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на громадянина [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2012 року у справі №1510/6709/12 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В січні 2013 року [PERSON] звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на вищеописану дорожньо-транспортну та її наслідки. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2013 року в якості співвідповідача залучено ПрАТ «СК «Провідна». Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2013 року по справі №500/216/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2013 року, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 8215,85 грн., моральну шкоду в сумі 2550 грн., витрати на правову допомогу в сумі 284,60 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 66,76 грн. Згідно платіжного доручення від 04.04.2014 року №0013754 позивач в порядку виконавчого провадження №42599656, відкритого відділом державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції в м.Києві, виплатив страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 11050,45 грн. (а.с.35). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу ґ підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою,\~\~має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60, ч.3 ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] про ДТП, яке сталося 05.09.2012 року, у встановлений законом строк страховика не повідомив. Позивач як страховик дізнався про настання ДТП лише під час судового розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди. Повідомлення про ДТП було оформлено відповідачем 15.08.2013 року (а.с.33). Доказів наявності поважних причин неповідомлення страхової компанії про ДТП відповідачем не надано. За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року (справа № 6-1цс14), у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року (справа №6-284цс15), сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Згідно висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 23.12.2015 року (справа № 6-2587цс15), страховик, який виплатив страхове відшкодування\~ має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Аналізуючи висновки Верховного Суду України від 12.02.2014 року, 16.09.2015 року та23.12.2015 року, встановлені судом обставини справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування частково в розмірі 10765,85 грн. У задоволенні вимог про стягнення з відповідача в порядку регресу витрат на правову допомогу в сумі 284,60 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказані витрати відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України відноситься до витрат, повязаних з розглядом справи. Твердження відповідача про те, що фактичний розмір матеріальної шкоди не відповідає розміру, визначеному в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2013 року, суд до уваги не приймає, оскільки вищевказане судове рішення ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2013 року було залишено без змін, є чинним, а отже розмір матеріальної шкоди в силу ч.3 ст.61 ЦК України не може бути предметом доказування у цій справі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial