Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач ТОВ „ТД „Україна посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1201 га., розташованої на території Великоблаговіщенської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. 08 січня 2013 року [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ „ТД „Україна на строк десять років, про що між сторонами був укладений договір оренди землі. Державна реєстрація цього договору не проводилась. Позивач вважає, що з 01 січня 2013 року (після внесення змін до ч.3 ст.640 ЦК України та виключення статей 18, 20 із Закону України „Про оренду землі) державній реєстрації підлягає не договір оренди землі, а право оренди, тому договір оренди набрав чинності з моменту його підписання сторонами та не потребував державної реєстрації. Починаючи з 2013 року по даний час ТОВ „ТД „Україна постійно користується вказаною земельною ділянкою та сплачує орендодавцеві орендну плату. Проте, 02 квітня 2015 року [PERSON], не розриваючи договору оренди з ТОВ „ТД „Україна, уклала з ТОВ „Таврія Агроінвест новий договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком до 31 грудня 2025 року. Новий договір оренди був зареєстрований Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області 02 квітня 2015 року за номером 9265625. Таким чином, [PERSON] передала свою земельну ділянку в оренду одночасно як ТОВ „ТД „Україна, так і ТОВ „Таврія Агроінвест. За таких обставин позивач вважає, що укладення 02 квітня 2015 року договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ „Таврія Агроінвест суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права орендаря. На підставі викладеного, позивач ТОВ „ТД „Україна просить суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 02 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ „Таврія Агроінвест, а також просить зобовязати Реєстраційну службу [PERSON] РУЮ Херсонської області скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди. В судовому засіданні представники позивача ТОВ „ТД „Україна [PERSON] та [PERSON] підтримали позов. В судове засідання представник відповідача [PERSON] [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином своєю заявою до суду представник відповідача просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача [PERSON] [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. При вирішенні справи суд враховує, що представник відповідача [PERSON] обґрунтовує свої заперечення тим, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1201 га., розташованої на території Великоблаговіщенської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. 08 січня 2013 року між ТОВ „ТД „Україна та [PERSON] був укладений договір оренди землі, за умовами якого остання передавала свою земельну ділянку в оренду позивачеві на строк десять років. Проте, державна реєстрація цього договору оренди не відбулась, а тому цей договір не набрав чинності. За таких обставин [PERSON], не маючи ні з ким орендних правовідносин, 02 квітня 2015 року передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ „Таврія Агроінвест на строк до 31 грудня 2025 року, про що між сторонами був укладений договір оренди землі, який 02 квітня 2015 року був зареєстрований реєстраційною службою [PERSON] РУЮ Херсонської області. Договір оренди землі, укладений 02 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ „Таврія Агроінвест, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому немає жодних правових підстав для визнання цього договору недійсним та скасування його державної реєстрації. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ „Таврія Агроінвест [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1201 га., розташованої на території Великоблаговіщенської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. 02 квітня 2015 року [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ „Таврія Агроінвест на строк до 31 грудня 2025 року, про що між сторонами був укладений договір оренди землі. 02 квітня 2015 року цей договір оренди був зареєстрований реєстраційною службою [PERSON] РУЮ Херсонської області. Договір оренди укладений та зареєстрований з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому немає жодних правових підстав для визнання цього договору недійсним та скасування його державної реєстрації. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Херсонської області не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином своїми заявами просять розглядати справу за відсутності їхніх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Херсонської області, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,1201 га., розташована на території Великоблаговіщенської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, кадастровий номер 6522680500:05:025:0068. [PERSON] власності [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 306081, виданим 04 березня 2012 року [PERSON] районним відділом земельних ресурсів Херсонської області. 08 січня 2013 року [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ „ТД „Україна на строк десять років, про що сторони уклали між собою договір оренди землі № 92 (л/с 4-5). Державна реєстрація цього договору не проводилась. Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно п.а ч.1 ст.90 ЗК України власник земельної ділянки має право передавати земельну ділянку в оренду. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним Законом, який регулює орендні відносини, є Закон України „Про оренду землі. Згідно ст.13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом з тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-162цс13, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно ч.1, ч.5 ст.6 Закону України „Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. [PERSON] оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З 01 січня 2013 року відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно ч.3 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, зокрема: право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Відповідно до п.8 договору оренди землі, укладеного 08 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ „ТД „Україна, договір укладено на десять років з моменту його державної реєстрації. Відповідно до п.45 договору оренди землі, укладеного 08 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ „ТД „Україна, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, договір оренди землі, а як наслідок набуття орендарем права оренди, є чинними (дійсними) з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, суд робить висновок, що оскільки договір оренди землі № 92 від 08 січня 2013 року не був зареєстрований у встановленому законом порядку, тому ТОВ „ТД „Україна не набув права оренди на земельну ділянку, яка належить [PERSON] 02 квітня 2015 року [PERSON] передала свою земельну ділянку в оренду ТОВ „Таврія Агроінвест на строк до 31 грудня 2025 року, про що сторони уклали між собою договір оренди землі (л/с 60-61). Договір зареєстрований реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 02 квітня 2015 року за № 9265625. В судовому засіданні встановлено, що укладення та державна реєстрація договору оренди землі від 02 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ „Таврія Агроінвест були здійснені відповідно до вимог чинного законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ст.15, ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору оренди землі № 92 від 08 січня 2013 року [PERSON] та ТОВ „ТД „Україна дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди, скріпивши їх своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Таким чином, фактично між сторонами існували триваючі правовідносини з оренди землі на підставі договору. При цьому, перед укладенням нового договору оренди землі від 02 квітня 2015 року [PERSON] не вирішила питання про розірвання договору оренди з ТОВ „ТД „Україна. Разом з тим, суд зазначає, що саме відсутність у ТОВ „ТД „Україна права оренди землі, яке за приписами ст.125 ЗК України повязано з його державною реєстрацією, не створило для ТОВ „ТД „Україна юридичних наслідків за договором оренди, а також надало можливість [PERSON] укласти з ТОВ „Таврія Агроінвест договір оренди землі, який 02 квітня 2015 року був зареєстрований у встановленому законом порядку та з яким повязано набуття ТОВ „Таврія Агроінвест права оренди на земельну ділянку, за відсутності правових підстав для визнання нового договору недійсним. Враховуючи, що правовідносини щодо оренди землі між ТОВ „ТД „Україна та [PERSON] існували до укладення останньою нового договору з ТОВ „Таврія Агроінвест, тому суд вважає, що правовідносини між ТОВ „ТД „Україна та [PERSON] припинились 02 квітня 2015 року. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 02 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ „Таврія Агроінвест, та скасування державної реєстрації цього договору. Так, зміст правочину, вчиненого сторонами 02 квітня 2015 року, не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, наявність правових підстав для задоволення позову позивач ТОВ „ТД „Україна не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ТОВ „ТД „Україна відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed