Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , який в подальшому уточнили та просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № RM-SME 707/327/2008 від 05.09.2008 року в розмірі 3964720,16 грн. з них: заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 991124,79 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 73595,37 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань 1900000,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го пов. XV11.XХ. 41 в літ.А-5 за адресою: [ADDRESS] , за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження». Передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами. В обґрунтування позову зазначив, що 07.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № RV-SMT 707/327/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 80798,17 доларів США строком до 07.08.2013 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. З метою забезпечення кредитного договору 05.09.2008 року між банком та майновим поручителем [PERSON] був укладений договір іпотеки № PM-SME 707 /327/2008. Згідно з умовами договору предметом іпотеки було встановлено нежитлові приміщення 1-го поверху 27, XV111.XХ. 41 в літ.А-5 загальною площею 59,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором дарування восвідченого 28.08.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального бюро Єрьоменком В.В. за реєстровим № 560, зареєстрованого 03.09.2008 року КП Харківське бюро технічної інвентаризації реєстраційний №24564185, запис №2214 в книзі 1. Згідно з умовами договору факторингу від 24.02.2012 року банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимог за кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем. Зазначили, що у зв`язку з цим, всі права вимоги банку за кредитним договором та договором іпотеки належать позивачам. [PERSON] умови договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 01.09.2015 року апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3964720,16 грн. Зазначено рішення суду на теперішній час не виконано. Відповідно до п.6.2 Договору іпотеки у випадку несплати боржником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як встановлено в кредитному договорі, іпотекодержатель має право негайно задовольнити всі фактичні вимоги із вартості предмета іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені. Представник відповідачів [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №RM-SME 707/327/2008, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит з плаваючою відсотковою ставкою (5.9 % річних + FIDR) в сумі 80798.17 доларів США і зобов`язався щомісячно сплачувати суму кредиту та нараховані відсотки відповідно до графіку платежів з датою остаточного повернення кредиту 07.08.2023 року. Згідно з умовами, визначеними у пункті 4.1.1. кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочення. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням судової колегії судової палата у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26.09.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року скасовано в частині розміру пені та в частині відмови щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 76 435,32 дол. США, що за курсом НБУ складає 1991 124,79 грн., у тому числі відсотки за користування кредитом в сумі 2 825,18 дол. США, що за курсом НБУ складає 73 595,37 грн. Заборгованість по пені в сумі 1 900 000 грн. Усього 5 311 124 грн. 00 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішення набрало законної сили. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між банком (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № PM-SME 707 /327/2008 (майнова порука) від 05.09.2008 року, згідно з яким з метою забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 07.08.2008 року [PERSON] було передано в іпотеку банку нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху 27, XV111.XХ. 41 в літ.А-5, загальною площею 59,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором дарування посвідченого 28.08.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального бюро Єрьоменком В.В. за реєстровим № 560, зареєстрованого 03.09.2008 року КП Харківське бюро технічної інвентаризації реєстраційний №24564185, запис №2214 в книзі 1. Вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить 611931,00 грн. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Представником відповідачів [PERSON] подано клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якому зазначив, що представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки з пропуском строку позовної давності, в якому зазначив, що згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю укладеного 24.02.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на дату укладення договору, а саме 24.02.2012 року позивач знав про порушення свого права. Зазначили, що звернення позивачів до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості 29.10.2014 року не перериває строку позовної давності на підставі ст. 264 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором №RM-SME 707/327/2008 здійснено 07.02.2012 року, а отже з цього часу позивач дізнався про порушення свого права. До суду позивач з позовною заявою звернувся26.10.2016 року, тобто більше ніж через чотири роки після порушення своїх прав. Виходячи з вищезазначеного, суд не знаходить вказані причини пропуску строку позовної давності поважними, наведені обставини свідчать про наявність можливості у позивача звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у межах трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд відноситься критично до доводів представника позивача щодо переривання позовної давності на підставі частини другої статті 264 ЦК України у зв`язку з тим, що банк 29.10.2014 року звернувся до суду позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Така правова позиція була висловлена ВС в Постанові від 29.04.2019 року в справі №523/10225/15-ц, провадження №14-159цс19. Позивач раніше не звертався з позовом до майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а позов до боржника та фінансового поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не перериває строки позовної давності за даним позовом. Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв*язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed