Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, доньок : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які були стягнуті на користь відповідача [PERSON] у твердій сумі у розмірі 850 гривень з обовязковою індексацією щомісячно та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася за період з лютого 2014 року, станом на 01.04.2015 року у сумі 5300грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 квітня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій сумі у розмірі 850 гривень щомісячно з обовязковою індексацією відповідно закону до досягнення дітей повноліття. Вказане рішення ним було оскаржено. Але, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 1014 року його скарга залишена без задоволення, а рішення суду без змін. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що діти фактично тільки ночують у квартирі, де мешкає їх мати( відповідач по справ). Він їх щоденно забирає зі школи, постійно спілкується з вчителями, після школи до вечора вони знаходяться з ним, вин купує їм харчи, речі для їх розвитку,одежу, проводить час з дітьми у розважальних закладах. Під час їх хвороби, діти знаходяться у нього, він несе витрати на лікування дітей. Також вони не зареєстровані за адресою відповідачки, тому ніяких витрат на комунальні послуги стосовно дітей вона не несе. Він має мінливий та нерегулярний дохід, так як не має можливості влаштуватися на постійну та офіційну роботу. Крім того, на даний час у нього постійно погіршується стан здоровя, відповідно погіршується і його матеріальний стан. Мати позивача , [PERSON] також тяжко хворіла і 22 грудня 2014 року померла, ці обставини,як вважає позивач,також мали негативний вплив на його матеріальний стан. У звязку з викладеними обставинами він не в повній мірі сплачував аліменти, стягнути судом. В результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5300 грн., яку він не має змоги сплатити. Також він, крім коштів, які надсилає відповідачу, щоденно витрачає на утримання та розвиток дітей. Усі перелічені вище обставини змусило його звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягнених аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 850 грн. до 600 грн. та звільнити від сплати утворившоїся заборгованості. Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання зявилася, проти позову заперечувала, посилаючись на те, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати боргу , не є новими та мали місце на час постановлення рішення Жовтневого районного суду від 24 квітня 2014 року, на них він також посилався у своєї скарзі на вказане рішення. Діти постійно мешкають з нею, діти навчаються у спеціалізованому класі та в ДЮСЦМ «Старий цирк», витрати на їх навчання несе вона. Відповідач не заперечую, що позивач інколи надає допомогу,крім часткової сплати аліменти, але цього не достатньо для повноцінного матеріального забезпечення та розвитку дітей. Сума, яка стягнута судом і так є мінливою. Крім того, позивач для підтвердження своїх вимог та обставин, на які посилався у позові та поясненнях, не надав ніяких доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року з позивача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень щомісячно з обовязковою індексацією відповідно закону до досягнення дітей повноліття ( а.с.7). Вказане рішення ним було оскаржено. Але, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 1014 року його скарга залишена без задоволення, рішення суду без змін (а.с. 49-50). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий доход , суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Саме ці вимоги і були застосовані судом при ухваленні рішення, та з урахуванням вимог ст.182 СК України сума, яку просив позивач, була зменшена з 1000 грн. до 850 грн. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року становить 1286,00 грн. Тобто з урахуванням вимог ч.2 ст.182 СК України аліменти на кожну дитину не можуть буди менше, ніж 428,70 грн.( 1286,00 х 30%), а на двох 857,40 грн. Проте, позивач сплачує аліменти у меншому розмірі, передбаченим законом. Крім того, позивачем не надано належних доказів по сплаті на користь дітей додаткових витрат, повязаних з їх лікуванням, навчанням, розвитком та відпочинком. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також , як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції №6581 від 23.03.2015 року, позивач з лютого 2014 року по березень 2015 року сплачував аліменти у розмірі 500 грн. на двох дітей ( а.с.13), що значно менше мінімального розміру аліментів, встановлених ч.2 ст.182 СК України. Тому у цієї частині вимоги позивача також не підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, були вже встановлені як рішенням Жовтневого районного суду від 23 квітня 2014 року про стягнення аліментів, так і ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2014 року, якою рішення суду залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній ,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, позивачем не надано доказів, у відповідності до ст.ст.57,60 ЦПК України, які б підтверджували виникнення обставин, передбаченихст.192 СК України, що унеможливили сплату ним аліментів у частці визначеною рішеннями суду. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дітей, суд вважає, що розмір аліментів, стягнутий з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх доньок не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення, не має також законних підстав звільнити від сплати заборгованості по ним, а тому у задоволенні заявленого позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed