Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач ПТ «Ломбард ПП «Базіс.» і компанія» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з вимогою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 55 549,97 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.01.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № В17-0000054, згідно якого позивач надав відповідачу фінансовий кредит в розмірі 22479,74 грн., а відповідач зобов'язався у строк до 27.01.2015 року повернути отримані кошти та сплатити за кожен день користування кредитом відсотки, розмір яких у відповідності до п.2 укладеного договору складає 0,4% від розміру отриманого кредиту за один день користування. Позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення раніше отриманих коштів та сплати відсотків за користування кредитом, відповідач [PERSON] надав у якості предмета застави ланцюг із золота 583 проби загальною вагою 57,79 г. при цьому засвідчивши що вищезазначене майно є його приватною власністю. 19.01.2015 року співробітниками Дергачівського РВ ГУМВСУ в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду від 19.01.2015 року, золотий ланцюг, що згідно умов договору є предметом застави, був вилучений у позивача з метою підтвердження вчинення злочину, оскільки як свідчить зміст ухвали слідчого судді вказане майно належало [PERSON] у відношенні якої було вчинений тяжкий злочин. Відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконує, тому станом на 19.10.2015 року виникла заборгованість в сумі 55 549,97 грн., яка складається з: основної суми боргу - 22 479,74,несплачених відсотків - 24 728,00 грн., сума інфляційних витрат - 8 342,23. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, проти ухвалення по справі заочного судового рішення заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору про надання фінансового кредиту № В17-00000054 від 13 січня 2015 року [PERSON] отримав фінансовий кредит від позивача в розмірі 22479,74 грн. та зобов'язався повернути отримані кошти з відсотками, виходячи з розміру 0,4 % за кожний день користування кредитом не пізніше 27.01.2015 року. В забезпечення повернення отриманого кредиту, нарахованих відсотків та пені позичальник надав у якості предмета застави наступне майно: ланцюг (лом) золотий 583 проби, загальною вагою 57,79 грамів, оціночною вартістю 22938,51 грн. Згідно копії видаткового касового ордеру від 13.01.2015 року вбачається, що [PERSON] отримав фінансовий кредит у сумі 22479,74 грн. за договором № В17-00000054 від 13 січня 2015 року. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи об'єктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем [PERSON] грошових коштів, отриманих за договором від 13.01.2015 року від позивача, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує його законні права - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ч.1, ч.2 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд погоджується з розрахунком позивача суми відсотків за користування відповідачем позикою в розмірі 55 549,97 грн., яка складається з: основної суми боргу - 22 479,74 грн. несплачених відсотків - 24 728,00 грн., сума інфляційних витрат - 8 342,23 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1218,00 грн. На підставі викладеного, ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved