Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач через уповноваженого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд поділити спільно набуте майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 95,50 квадратних метрів, житловою - 52,6 квадратних метрів; право власності на машиномісце № [NUMBER] та автомобіль BMW 2006 року випуску модель 5231, легковий седан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також право власності на машиномісце № [NUMBER] та право власності на автомобіль марки LEXUS 2008 року випуску модель 15 250, легковий седан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на те, що з 05.09.1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. За час подружнього життя ними було набуто вказане майно у власність. На даний час позивач проживає разом із спільними дітьми у квартирі, яка є спільною сумісною власністю та вважає, що дана квартира повинна перейти у її приватну власність, а житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці - відповідачу. Оскільки автомобілем BMW користується вона, а автомобілем марки LEXUS - відповідач, то позивач просить про відповідний поділ вказаних транспортних засобів. Крім того, у спільній сумісній власності сторін є два машиномісця, які позивач просить поділити порівну, визнавши за нею право власності на машиномісце № [NUMBER], а за відповідачем - № [NUMBER]. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, це змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просили позов задовольнити. Додатково позивач повідомила, що окрім майна, про поділ якого заявлено позовні вимоги, у період шлюбу нею із відповідачем було набуто земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1004 га та житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Враховуючи, що АРК є тимчасово окупованою територію, питання поділу вказаного майна між сторонами вирішено добровільно та є не є предметом спору. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 вересня 1997 року сторони перебувалиь у зареєстрованому Гвардійською селищною радою Сімферопольського району, Автономної республіки Крим шлюбі. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 23 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 8) та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 09 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. За період перебування сторін у шлюбі ними було набуто наступне майно: квартира [ADDRESS] загальною площею 95,[NUMBER] квадратних метрів, житловою - 52,6 квадратних метрів, що підтверджується даними свідоцтва про право власності від 21.02.2006 року видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради; житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 07.02.2005 року; машиномісця № [NUMBER] площею 17,8 кв.м. та № [NUMBER] площею 19 кв.м., у підземному паркінгу по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.12.2006 року виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради; автомобілі марки BMW 2006 року випуску модель 5231, легковий сєдан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER] та LEXUS 2008 року випуску модель 15 250, легковий сєдан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.11.2013 року та земельна ділянка: кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1004 га за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності (а.с.12-39). Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Судом встановлено, що нерухоме майно зареєстровано на праві власності за відповідачем. Крім того, за [PERSON] зареєстровано на праві власності автомобіль LEXUS 2008 року випуску модель 15 250, легковий седан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності на автомобіль марки BMW 2006 року випуску модель 5231, легковий седан-В, колір-сірий, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за позивачем. Однак, якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку, лише на ім'я одного з подружжя, не спростовує презумпції належності вищевказаного майна до спільної сумісної власності подружжя. Отже, сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівні. Відповідно до ч. 1,4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони дійшли добровільної згоди щодо поділу майна подружжя, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4 134,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved