Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» Ременюк Т. О. звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 24 квітня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 070-22-122/08. Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» 14 червня 2010 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства», назву організаційно-правової форми банку змінено шляхом перейменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Відповідно до рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» припинено шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Цим рішенням також визначено, що з 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Таким чином, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником прав та обов`язків кредитора за кредитним договором № 070-22-122/08 від 24 квітня 2008 року, укладеним між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] . В порушення умов кредитного договору позичальник [PERSON] свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 12 листопада 2020 року має заборгованість: за кредитом - 111 798,62 доларів США; за відсотками - 207 279,95 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 20 707,59 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 36 360,82 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором№ 070-22-122/08 від 24 квітня 2008 року між кредитором та [PERSON] укладено договір іпотеки від 19 вересня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 41,6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного позивач просить: звернути стягнення в користь АТ «Альфа-Банк» на предмет іпотеки, а саме: на нежитлове приміщення, загальною площею 41,6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 070-22-122/08 від 24 квітня 2008 року в розмірі: за кредитом - 111 798,62 доларів США; за відсотками - 207 279,95 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 20 707,59 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 36 360,82 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 24 березня 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, відповідач вказує про те, що 30 січня 2009 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» вже звертався з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2011 року позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] 1 294 223,29 гривень заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення, загальною площею 41,6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та інше належне [PERSON] майно шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. З огляду на вказані обставини відповідач вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 3 ст. 255 ЦПК України. Крім того, від відповідача [PERSON] 24 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року закінчено підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечував, просив в його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, на підставі наявних у справі доказів, оскільки нез`явлення учасників справи не перешкоджає вирішенню спору. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», від імені якого діяла Волинська обласна філія, та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-122/08, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання окремими частинами (траншами) грошові кошти зі сплатою 14 % річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному у Додатку № 1 до Договору кредиту, що є його невід`ємною частиною в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 150 000 доларів США із зниження ліміту заборгованості відповідно до графіку, зазначеного в Договорі та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 квітня 2018 року (а. с. 5-9). В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором кредиту 19 вересня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] украдено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н. А., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 7378, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку Банку наступне нерухоме майно: нежитлове (офісне) приміщення загальною 41,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). У відповідності до вимог ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно вимог ч. 1, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Підставою позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем визначено порушення позичальником умов кредитного договору та несплачену суму заборгованості, яка станом на 12 листопада 2020 року становить: за кредитом - 111 798,62 доларів США; за відсотками - 207 279,95 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 20 707,59 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 36 360,82 доларів США. Після направлення вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості вимоги кредитора залишились не виконаними. Відповідно до рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» реорганізовано шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Внаслідок реорганізації шляхом приєднання правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме: з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Позивачем надано докази переходу прав вимоги за іпотечним договором від 19 вересня 2008 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , а також внесення відомостей про нового іпотекодержателя АТ «Альфа-Банк» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2011 року задоволено позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно, ухвалено: стягнути з відповідача [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1 294 223,29 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19 вересня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н. А., зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 7378 - нежитлове (офісне) приміщення загальною площею 41,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та інше, належне [PERSON] майно. Визначено такий спосіб реалізації предмета іпотеки, як продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто з [PERSON] в користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 1700 гривень судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи. Наведене свідчить, що іпотекодержатель АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» вже реалізував своє право на задоволення вимог за кредитним договором № 070-22-122/08 від 24 квітня 2008 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вищевказане рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили, є чинним, тобто є тим актом, на підставі якого може здійснюватись право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19 вересня 2008 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] . У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Наведене дає підстави для висновку про те, що АТ «Альфа-Банк», будучи правонаступником АТ «Укрсоцбанк», набув статусу іпотекодержателя і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували для первісного іпотекодержателя АТ «Укрсоцбанк». Оскільки вже є таке, що набрало законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь іпотекодержателя за іпотечним договором від 19 вересня 2008 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , то суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, адже такі фактично зводяться до заміни іпотекодержателя правонаступником. В матеріалах справи №2-315/11 за позовом АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно є відомості про те, що представник стягувача АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в березні 2010 року отримала виконавчий лист за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2011 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1 294 223,29 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове (офісне) приміщення загальною площею 41,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відомості про хід виконання вищевказаного рішення суду в матеріалах справи відсутні. Право АТ «Альфа-Банк» на задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване шляхом набуття ним прав стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2011 року про стягнення з [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1 294 223,29 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове (офісне) приміщення загальною площею 41,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, у випадку обґрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Враховуючи висновок про відмову в задоволенні позову за безпідставністю вимог, суд не вбачає підстав для розгляду заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в позові, то судові витрати в цій справі покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed