Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач - Шевченківська районна у місті Дніпрі рада, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав дитини: [PERSON] , [INFO] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування якого посилається на те, що матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] був [PERSON] , який помер [INFO] . Наказом управління - служби у справах дітей № 34 від 20.11.2018 року дитина була поставлена на облік як така. Що перебуває у складних життєвих обставинах, мати веде антигромадський спосіб життя, із сином не мешкає. 27.03.2019 року мати дитини написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Мати дитини є алкозалежною, а вихованням дитини займається бабуся. Посилаючись на норми СК України просили позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти. Представник позивача надіслала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько, мати може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2003 р. виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2018 р. виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування № 13/15-102 від 23.04.2019 рокунадано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно копії заяви [PERSON] від 27.03.2019 року, що була нею подана до управління служби у справах дітей, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] через те, що вона не має постійного місця проживання та можливості утримувати дитину. Згідно копії наказу № 34 від 20.11.2018 року Шевченківської районної у місті Дніпрі ради - управління - служби у справах дітей було взято родину [PERSON] на облік, які опинились в складних життєвих обставинах. Згідно копії характеристики учня 10-А класу КЗО «СЗШ № 52» ДМР [PERSON] , 2003 року народження видно, що його мати не працює, контакт відсутній, а батько - помер. Мати алкогольно залежна, з родиною не проживає і з квітня 2018 року не перебуває вдома. Адреса її місцезнаходження не відома, на контакт не виходить. В минулому вела аморальний спосіб житя, байдужа до долі дитини, вихованням дитини не займалася і матеріально не забезпечувала, інколи поводила себе агресивно. Дитина мешкає з бабусею, яка займається утриманням та вихованням дитини. Згідно копії довдки № 554 від 03.07.2018 року видно, що [PERSON] , [INFO] проживає зі своєю тіткою [PERSON] , 1975 року народження. Таким чином в судовому засіданні доведено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] , а тому її необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачка є матірю неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно ч. 3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідност. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення . При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідачка є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. на користь держави.

Outcome: approved