Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 3 326 гривень 40 копійок, витраті по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2 800,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 жовтня 2016 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3361863-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до якого, ПАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 24 липня 2017 року по вулиці Нижній Вал мала місце ДТП за участю транспортного засобу «РУТА», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ Vida», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Виконуючі взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, ПАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування розмір якого згідно з розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 6616-02 від 03.08.2017 року склав 3 326,40 гривень. Після виплати ПАТ «СК «ВУСО» звернулось до ПАТ «Провідна» з заявою-вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у вказаній провідній компанії. Однак, останні повідомили, що вони здійснили виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 4 438,36 гривень. Отже, [PERSON] , безпідставно двічі було отримано страхове відшкодування. 25 жовтня 2018 року між первісним кредитором ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування перелік яких наведений в Додатку №1 до Договору. В тому числі , Новий кредитор набув право вимоги повернення виплаченого страхового відшкодування за Договором № 3361863-02-10-01 від 21.10.2016 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про повернення безпідставно набутих коштів, однак з боку відповідача ніяких дій проведено не було, а відтак позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав. 25 липня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 20 вересня 2019 року, однак відзив на позовну заяву у встановлений законом строк поданий не був. Крім цього, відповідач 23 вересня 2019 року знайомився із матеріалами справи, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2016 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 33618633-02-10-01. Відповідно до даного Договору, ПАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання ДТП сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28 серпня 2017 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 24 липня 2017 року в м. Києві по вулиці Нижній Вал за участю автомобіля РУТА 22СПН д.н.з. [NUMBER] та ЗАЗ VIDA д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1 ст. 979 ЦК України , за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). 27 липня 2017 року, відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «ВУСО» із повідомленням про настання події з наземним транспортним засобом та зазначив про ДТП, яка мала місце 24 липня 2017 року. Крім цього, а цій заяві просив здійснити йому виплату страхового відшкодування. На підставі акту огляду колісного транспортного засобу, страхового акта № 6616-02 по Договору страхування наземного транспорту № 3361863-02-10-01 від 21.10.2016 року та рахунку - фактури № БД - 0000929 від 01 серпня 2017 року відповідачу було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 3 326,40 гривень, що також підтверджується платіжним дорученням № 17091 від 03 серпня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. ПАТ «СК «ПРОВІДНА» надіслала відповідь № 17-12/2445 від 22 лютого 2018 року на заяву - вимогу ПАТ «СК «ВУСО» в якій повідомила, що виплата страхового відшкодування по страховій події від 24 липня 2017 року, що сталась у м. Києві по вулиці Нижній Вал, 15 , за пошкоджений автомобіль ЗАЗ Vida, р.н. [NUMBER] на суму 4 438,36 гривень була здійснена 07 грудня 2017 року [PERSON] через систему PrivateMoney (платіжне доручення №0059398). Відповідно до п. 16.6 Договору добровільного страхування, якщо Страхувальник одержав відшкодування збитків від особи відповідальної за їх відшкодування, зобов`язаний протягом 10 календарних днів повернути страховику одержане страхове відшкодування або протягом трьох робочих днів заявити про цей факт страховику урахування при розрахунку суми страхового відшкодування . Разом з тим, відповідно до п. 12.10 Договору добровільного страхування страхувальник зобов`язаний повернути страховику страхове відшкодування (або відповідну його частину), що було виплачена, якщо з`ясується обставина, яка повністю або частково позбавляє Страхувальника права на страхове відшкодування. 25 жовтня 2018 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. Відповідно до наданого реєстру, вбачається, що ПАТ «СК «ВУСО» відступив право вимоги по Договору № 3361863-02-10-01 Новому кредитору ФОП [PERSON] 12 листопада 2018 року новий кредитор- ФОП [PERSON] направив вимогу відповідачу про повернення надміру сплачених коштів страхового відшкодування у розмірі 3 326,40 гривень на рахунок ФОП [PERSON] у найкоротші терміни, але не пізніше 30 календарних днів з дня отримання листа. В разі незадоволення заявлених вимог, ФОП [PERSON] змушений буде звернутись до суду за захистом свої порушених прав. Так, ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України, передбачає, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Крім цього, ст. 514 ЦК України вказує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ФОП [PERSON] . набув право вимоги по Договору добровільного страхування наземного транспорту №3361863-02-10-01 укладеного 21.10.2016 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] відповідно до якого, з відповідача підлягає стягненню безпідставно отримані кошти по страховому відшкодуванню в розмірі 3 326 гривень 40 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно от отриманих коштів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в частині стягнення безпідставно отриманих коштів відповідачем в розмірі 3 26 гривень 40 копійок. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 800 гривень 00 копійок, а саме оплату послуг адвоката відповідно до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Однак, зі змісту Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 та Додаткової угоди № 215 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року не вбачається, що послуги, які надавалися позивачу були вчинені в рамках даної справи. Крім цього, розмір заявлених витрат на правову допомогу майже співмірний з ціною позову. Виходячи в вище викладеного, позовна заява в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок .

Outcome: partial