Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

позов мотивований тим, що відповідно до укладеного 16.12.2011 року договору №б/н, [PERSON] отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», що затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобовязання і не погасив борг, тому станом на 31.08.2015 року його заборгованість перед банком становить 16\~181,90 грн. Дана сума складається з: заборгованості за кредитом 3397,01 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 9288,13 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2250 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 746,76 грн. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с. 38). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 16.12.2011 року договору №б/н, [PERSON] отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», що затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 5). Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти, який, в порушення взятих на себе зобовязань, суму боргу по кредиту не повернув. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 4), який не був оспорений відповідачем, сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором від 16.12.2011 року №б/н станом на 31.08.2015 року становить 16\~181,90 грн. Дана сума складається з: заборгованості за кредитом 3397,01 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 9288,13 грн.; заборгованості за пенею та комісією, що нарахована з 2013 року 2250 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 746,76 грн. штраф (процентна складова). Суд вважає, що дана сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача. Так, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, в тому числі справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Загальна сума пені, заявлена позивачем, складає 2250 грн. і розрахована з 01.10.2013 року до 31.08.2015 року. Враховуючи вимоги ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню в сумі 1200 грн. за період з 31.08.2014 року по 31.08.2015 року (зворот а.с. 4). Тому стягненню підлягає сума в розмірі 15131,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3397,01 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 9288,13 грн.; заборгованості за пенею та комісією 1200 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 746,76 грн. штраф (процентна складова). Оскільки стягненню підлягає сума, що становить 92,6% від суми позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам, тому з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1127,86 грн.

Outcome: approved