Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем. Позов обґрунтовано тим, що сторони являються батьками вказаної дитини. Після розірвання шлюбу між ними, дитина понад три роки проживає разом з батьком. Останній має можливість створити необхідні умови для нормального фізичного та психологічного розвитку дитини. Сторони не можуть дійти згоди з приводу місця проживання дитини. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначила, що позивачем не надано допустимих доказів, які б вказували, що він більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків та ним створені більш сприятливі умови для проживання дитини ніж у матері. Вважає, що проживання [PERSON] з батьком буде суперечити інтересам дитини. Просила відмовити в первісному позові. В зустрічний позовній заяві [PERSON] просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Позов обґрунтовано тим, що при розірванні шлюбу з [PERSON] не було вирішено питання щодо місця проживання їх дитини. На даний час між ними наявний спір з цього питання. Також посилається на те, що для проживання дитини разом з нею, створені необхідні умови, між ними наявний стійкий емоційний зв`язок. Натомість, вказує, що батько дитини є імпульсивною та конфліктною людиною, схильною до насилля. 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі. 16 червня 2020 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Позови об`єднано в одне провадження. 18 серпня 2020 року до участі у розгляді справи залучено третю особу - виконавчий комітет Білозерської селищної ради, як орган опіки та піклування. 8 вересня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 5 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні [PERSON] та його представник первісний позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. В задоволені зустрічного позову просили відмовити. [PERSON] додатково дав пояснення, що після розірвання шлюбу з відповідачем в 2017 році, дитина періодично проживала з ним або з матір`ю, з даного приводу, а також у зв`язку з неналежним доглядом [PERSON] за дитиною, між ними мали місце суперечки. З 2018 року дочка, за своїм бажанням, постійно проживає разом з ним. Він не перешкоджає дитині спілкуватися з матір`ю, натомість, остання, настроює дитину проти нього. Вважає, що дитина більш прихильна до нього. Відповідач за первісним позовом та її представник, просили відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов просили задовольнити, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та відзиві на позовну заяву [PERSON] . Крім того, [PERSON] додатково дала пояснення, що не має можливості вільно бачитись з дитиною, для цього їй необхідно «випрошувати» таке побачення у [PERSON] або його дружини. Такі побачення тривають обмежений, визначений позивачем, час. Представник Білозерської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник Білозерської селищної ради первісний позов підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Зазначила, що при прийнятті висновку з даного питання здійснено обстеження умов проживання, з`ясовано думку дитини, яка висловила бажання проживати разом з батьком. Перешкод у спілкуванні матері та дитини встановлено не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що є дружиною позивача за первісним позовом. Разом проживають з 2017 року. Дитина періодично проживала, як з батьком, так і з матір`ю. Мав місце випадок застосування фізичного насильства з боку відповідача по відношенню до [PERSON] .. Після того, як [PERSON] почала ходити до школи, остання почала постійно проживати разом з батьком. Між нею та дитиною виникли добрі стосунки, для дитини створені належні умови проживання. Перешкод у спілкуванні матері та дитини не має. Свідок [PERSON] дала показання, що є дочкою [PERSON] , та була падчеркою відповідача. Між нею та [PERSON] склалися неприязні відносини. Зі слів [PERSON] знає, що вона бажає проживати разом з батьком. Свідок [PERSON] дав показання, що товаришує з [PERSON] .. Бачив [PERSON] за місцем проживання позивача, дитина доглянута. Свідок [PERSON] дала показання, що є психологом. Нею проведено дослідження психоемоційного стану дитини. Під час спілкування дитина була відкритою, будь яких даних, що вказували б на здійснення тиску або погроз на дитину, з боку когось із батьків, встановлено не було. Дитина більш прихильна до батька. З показань свідка [PERSON] вбачається, що у неї склалися неприязні відносини з [PERSON] .. [PERSON] знає, остання проживала в належному їй будинку в с.Дніпровське в період з 2014 по 2016 рік. Потім [PERSON] переїхала проживати в смт.Білозерка. Вони продовжили спілкування. Зі слів відповідача та від самої [PERSON] знає, що позивач забороняє дитини спілкуватися з [PERSON] .. Свідок [PERSON] дала показання, що відповідач є її матір`ю, відповідач був її вітчимом. Між нею та останнім неприязні відносини. [PERSON] перешкоджає дитині спілкуватися з матір`ю. Від [PERSON] знає, що батько її б`є. [PERSON] повідомила їй, що бажає проживати, як з батьком, так і з матір`ю. Свідок [PERSON] дала показання, що працює на посаді слідчого СВ Білозерського відділення поліції. Восени, точної дати не пам`ятає, вона перебувала у складі слідчо-оперативної групи. До них звернулася [PERSON] із заявою, що її колишній чоловік безпідставно утримує їх дитину. Прибувши за місцем проживання [PERSON] , побачила дитину, яка просилася до матері, [PERSON] .. За заявою [PERSON] відомості до ЄДРДР не вносились. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що первісний позові підлягає задоволенню, відповідно, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Суд установив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 6 грудня 2011 року, сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони, являються колишнім подружжям, проживають окремо. Вони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини. З 2019 року [PERSON] проживає разом з батьком. Зазначені обставини позивачем та відповідачем визнаються. Як позивач, так і відповідач, мають постійне місце роботи, характеризуються позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками з місця роботи, проживання, довідкою про нараховану заробітну плату №02-18/78 від 19 травня 2020 року. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої класним керівником 2 класу Білозерського закладу повної загальної середньої освіти №3, батьки цікавляться дитиною, контролюють її навчальний процес. Згідно до актів обстеження умов проживання, як позивача, так і відповідача, кожен із батьків створив належні умови для проживання, розвитку і виховання дитини. Між сторонами наявні неприязні відносини, на що вказують звернення [PERSON] до Білозерського ВП ХМВ ГУНП в Херсонській області щодо противоправних дій [PERSON] , вчинених відносно неї. Даних, які б вказували, що за вказаними заява [PERSON] було притягнуто до кримінальної чи адміністративної відповідальності, матеріали справи не місять. З висновку виконавчого комітету Білозерської селищної ради, як органу опіки та піклування, за №82 від 30 вересня 2020 року, вбачається, що визначення місця проживання [PERSON] з батьком буде відповідати інтересам дитини. В судовому засіданні [PERSON] повідомила, що бажає проживати з батьком. Суд вважає таке волевиявлення вільним, оскільки малолітня, відповідно до свого віку (9 років), навчальної характеристики, даних психологічного обстеження, може висловлювати свою думку вільно та усвідомлено. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями частини першої статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Зі змісту статті 171 Сімейного кодексу України вбачається, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не встановлено наявність обставин, які б вказували на неможливість передання дитини для проживання як позивачу, так і відповідачу. З огляду на характер відносин, які склалися між сторонами, свідками, допитаними за їх клопотання, суд вважає недоведеним факт, що, як позивач, так і відповідач, застосовували фізичне насильство до дитини, вчиняли дії спрямовані на створення перешкод у спілкування дитини з іншим із батьків, показання свідків в цій частині є суперечливими, а отже не можуть бути достовірними. Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, належне ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, суд, вирішуючи вказаний спір, приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, ту обставину, що дитина тривалий час проживає разом з позивачем, думку самої [PERSON] , та дійшов висновку, що проживання [PERSON] з батьком забезпечить якнайкращі інтереси дитини. За таких обставин первісний позов підлягає задоволенню, відповідно, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. При поданні позову до суду, позивачем понесені судові витрати, сплачено судовий збір, в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Оскільки первісний позов задоволено, вказані судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.141, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved