Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р., відповідно до умов якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн, з кінцевим строком погашення до 10.03.2015р. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув у строки, визначені кредитним договором, тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором. В подальшому 27 квітня 2018 року, між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», укладений договір факторингу №409/К, відповідно до умов якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за спірним кредитним договором. Станом на 14.05.2021року заборгованість відповідача за кредитним договором № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р. складає 22645,70грн., з яких: 10000 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 9800,55грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 888,49 грн. - 3% річних; 1956,66 грн. - інфляційні втрати, які просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р. на підставі заяви відповідача, відповідно до умов якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 10000 грн., строком на 24 місяців, з кінцевим терміном погашення до 10 березня 2015 року, з фіксованою процентною ставкою 9,99% річних. Відповідно до п.2.9 кредитного договору заяви, зазначено, що відповідач погодився з тим, що погашення кредитної заборгованості здійснюватиме щомісячно не пізніше 11 (одинадцятого) числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 811грн. у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору на відкритий рахунок, що також підтверджується Графіком платежів, наведеним у Додатку 1, який, відповідно, є невід`ємною частиною кредитного договору. Позивач стверджує, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув у строки, визначені кредитним договором тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк». 27 квітня 2018 року, між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», укладений договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступив на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», своє право вимоги заборгованості за кредитними Договорами, в тому числі за кредитним Договором № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р., укладеним між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. З наданого позивачем витягу з реєстру передачі прав вимог до договору факторингу №409/К від 27 квітня 2018 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Росвен Інвест Україна», вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» нараховано [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р., в розмірі 19800,55 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 10000грн., прострочені відсотки за користування кредитом 9800,55грн. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 001- 19782-110313 від 11.03.2013р., станом на 14.05.2021 року складає 22645,70грн., з яких: 10000 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 9800,55грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 888,49 грн. - 3% річних; 1956,66 грн. - інфляційні втрати. При цьому, у позовній заяві позивач зазначає, що додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимог, новим кредитором TOB «Росвен Інвест Україна» не було здійснено, всі нарахування були нараховані первинним кредитором ПАТ «Дельта Банк». Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушувались умови укладеного договору із своєчасного повернення суми споживчого кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» в сумі 19800,55грн. до моменту відступлення права вимоги позивачу TOB «Росвен Інвест Україна», та яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, у позовній заяві позивач TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» також просить стягнути з відповідача 9800,55грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 888,49 грн. - 3% річних; 1956,66 грн. - інфляційні втрати. Вирішуючи позов в цій частині, суд виходить із того, що відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/449/16-ц. Відтак, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних та вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення позову TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» також і в цій частині. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів погашення заборгованості як первинному так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. Враховуючи встановленні судом обставини, а також те, що відповідачем не спростовано наявність кредитної заборгованості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved