Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] у розмірі 68761,86 доларів США, що еквівалентно 1617231,21 гривень, звернути стягнення на іпотечне майно, квартиру за № 67 по вул. Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі, загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м., що належить [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, із початковою ціною, 1617231,21 гривень В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 грудня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір за №770/42-116, за умовами якого вона отримала в кредит у розмірі 36550 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних за користування коштами, у строк до 20 листопада 2015 року. Згідно з додатковою угодою №1 від 20 жовтня 2008 року до даного договору сторони погодили збільшення процентів до 14 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 02 грудня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру за № 67 по вул. Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі, загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м. [PERSON] належним чином зобовязань згідно з умовами договору не виконувала. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2012 року задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 296157,43 гривень. По даний час рішення суду не виконано та заборгованість позичальником не погашена. Станом на 17 грудня 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком становить 68761,85 доларів США, що еквівалентно 1617231,21 гривень, з яких : - 24975,96 доларів США- заборгованість за кредитом; - 22959,99 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками; - 720 доларів США комісія за користування кредитом; - 20105,99 доларів США, що еквівалентно 472878,47 гривень пені за неналежне виконання зобовязання. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконала своїх зобовязань згідно з умовами договору та у встановлений у договорі строк коштів не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач просив у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на іпотечне майно. У судове засідання сторони не зявились, хоча про час та місце його були повідомленні належним чином. Представник позивача подав у судове засідання заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав повністю та не заперечив проти заочного розгляду справи. Також зазначено, що банком неодноразово пропонувалось відповідачу вирішити даний спір мирним шляхом, однак вона відмовилась. Крім того, представником банку долучено звіт фахівця з оцінки майна Західного комерційного макрорегіону про вартість предмета іпотеки від 18 лютого 2016 року, яка становить 662695 гривень. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, подала заяву про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою дитини. Однак, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин не надала. За вказаних обставин суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала. З цих підстав, беручи до уваги неодноразові неявки відповідача в судові засідання, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, систематичні подання заяв про відкладення розгляду справи, при цьому, не долучення доказів поважності причин неявки, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом досліджено надані сторонами докази: Судом встановлено, що 01 грудня 2005 року між ПАТ «Акціонерно- комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала 36550 доларів США та зобов`язалася їх повернути і сплатити 12,5 % річних за користування коштами, у строк до 20 листопада 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 02 грудня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру за №67 по вул. Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі, загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м. Відповідно до витягу з державного реєстру правочинів за № 1811617 від 02 грудня 2005 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] та реєстраційного посвідчення, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 08 лютого 2006 року встановлено, що квартира за № 67 по вул. Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за №1004594, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 02 грудня 2005 року за реєстровим номером №4199. 20 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту від 01 грудня 2005 року, згідно з умовами якої сторони погодили встановити з 20 жовтня 2008 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14 % річних. [PERSON] належним чином зобовязань за договором не виконувала. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2012 року задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 296157,43 гривень. На підставі даного рішення суду 22 серпня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист за №1915/5022/2012. Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 08 жовтня 2012 року ВП № 34531367, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/5022/2012 від 22 серпня 2012 року щодо стягнення з [PERSON] на користь банку 296157,43 гривень боргу. Встановлено, що відповідач належним чином своїх зобовязань згідно умов договору кредиту не виконувала та у встановлений строк коштів не повернула, останній платіж щодо погашення кредиту здійснила 09 листопада 2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом станом на 17 грудня 2015 року . З розрахунку заборгованості за договором кредиту від 01 грудня 2005 року встановлено, що станом на 17 грудня 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком становить 68761,85 доларів США, що еквівалентно 1617231,21 гривень, з яких : - 24975,96 доларів США- заборгованість за кредитом; - 22959,99 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками; - 720 доларів США комісія за користування кредитом; - 20105,99 доларів США, що еквівалентно 472878,47 гривень пені за неналежне виконання зобовязання, нарахованої за період з 16.12.2014 року по 16.12.2015 року. По даний час рішення суду не виконано та заборгованість позичальником не погашена. З інформаційної довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №206/07-2 від 09 квітня 2015 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за [PERSON] зареєстровано 1/3 частка квартири за №114 по вул.Галицька, 52 в м.Тернополі та квартира за № 67 по вул. Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі, яка є предметом іпотеки. З долученої банком копії паспорту [PERSON], яка міститься у кредитній справі боржника, встановлено, що місце реєстрації [PERSON] по вул.Галицькій, 52/144 в м.Тернополі. З відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Тернопільській області від 03 лютого 2016 року слідує, що станом на зазначену дату [PERSON] не зареєстрована в [INFO]. Згідно звіту фахівця з оцінки майна Західного комерційного макрорегіону про вартість предмета іпотеки від 18 лютого 2016 року встановлено, що ринкова вартість предмету іпотеки, а саме двохкімнатної квартири, загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м. по вул.Генерала Тарнавського, 4/67 в м.Тернополі складає 662695 гривень. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Згідно з вимогами ст. ст. 572, 575, 589 ЦК України та ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізація заставного майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (прилюдних торгів), якщо інше не передбачено договором. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, - у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України\~\~«Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушила умови договору щодо строків повернення тіла кредиту та процентів та у встановлений строк коштів не повернула. З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 17 грудня 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком становить 68761,85 доларів США, що еквівалентно 662695 гривень, з яких : - 24975,96 доларів США- заборгованість за кредитом; - 22959,99 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками; - 720 доларів США комісія за користування кредитом; - 20105,99 доларів США, що еквівалентно 472878,47 гривень пені за неналежне виконання зобовязання, нарахованої за період з 16 грудня 2014 року по 16 грудня 2015 року. На даний час заборгованість позичальником не погашена. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, яка на даний час не погашена, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє банк права на отримання суми боргу шляхом звернення стягнення на квартиру, передану боржником в іпотеку. Таким чином, за наявності заборгованості за кредитним договором на день розгляду справи, кредитор вправі задовольнити свої вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено, що спірна квартира виступає як забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за споживчим кредитом в іноземній валюті. Однак, з довідки ТОВ « Міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що у власності позичальника, крім спірної квартири, перебуває також 1/3 частки квартири за №114 по вул.Галицька, 52 в м.Тернополі. Відповідач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що спірна квартира є її постійним та єдиним місцем проживання. З урахуванням наведеного, судом не встановлено, а відповідачем не доведено те, що [PERSON] використовує предмет іпотеки як постійне та єдине місце проживання. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 68761 ,86 доларів США, що еквівалентно 1617231,21 гривень, звернути стягнення на іпотечне майно, квартиру за № 67 по вул.Генерала Тарнавського, 4 в м.Тернополі, загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м., що належить [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, із початковою ціною, згідно звіту фахівця від 18 лютого 2016 року, 662695 гривень. Крім цього, із відповідача в користь банку слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 9940,43 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved