Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач у березні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] в с.Люджа Тростянецького району Сумської області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ «Рассвєт» розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а також земельна ділянка загальною площею 0,48 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22.09.1993 року [PERSON] було передано земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів матері позивача [PERSON] , яка на момент смерті спадкодавця проживала з ним за однією адресою. [PERSON] померла [INFO] у с.Дмухайлівка Магдалинівського району, яка на момент смерті проживала разом з позивачем. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. через пропуск терміну на прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та відсутністю даних про факт постійного сумісного проживання та реєстрації спадкодавця та спадкоємця за однією адресою на момент смерті спадкодавця. Проте, позивач вважає, що його мати фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент його смерті постійно з ним проживала, вступила в управління і володіння спадковим майном, заволоділа правовстановлюючими документами. Позивач у свою чергу у встановленому законом порядку прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері. Посилаючись на указані обставини, та з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину, позивач просить суд: 1) визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] успадковане нею за заповітом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Рассвєт» розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) розташованої на території Люлжанської сільської ради Тростянецького району Сумської області відповідно сертифікату серії СМ № 009117 зареєстрованого за №117 від 26.03.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької райдержадміністрації №168 від 22.03.1996 року по САПТЗТ «Рассвєт» [PERSON] , який помер [INFO] на ім`я [PERSON] ; 2) визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON] (яка за життя успадкувала право на приватизацію земельної ділянки) право на продовження приватизації земельної ділянки [PERSON] для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,48 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] наданої відповідно до рішення виконкому Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області №26 від 22.09.1993 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільський голова Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області подав заяву про розгляд справи без участі її представника, заперечень не надав (а.с. 40). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Люджанської сільської ради від 27.11.2019 роки №362/02-28 підтверджується, що на день смерті [PERSON] проживав разом із своєю співмешканкою [PERSON] (а.с.18, 20). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким заповів своє майно [PERSON] . [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Рассвєт» на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації №168 від 27.03.1996 року належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рассвєт» розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах (а.с.17, 24-25). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось (а.с.60-62). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 15, 21). За інформацією Магдалинівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] 05 вересня 2018 року була відкрита спадкова справа № 200/2018. Спадщину за законом прийняв її син [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с.63-64). Державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори від 02.12.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] через пропуск терміну на прийняття спадщини [PERSON] та відсутність даних про факт постійного сумісного проживання та реєстрації спадкодавця та спадкоємця за однією адресою на момент смерті спадкодавця. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачем доведено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому набула право на спадкування за його заповітом всіх його прав та обов`язків, які він мав на момент смерті. Позивач, у свою чергу, прийнявши спадщину після смерті матері також набув право на спадкування майнових прав, які належали [PERSON] . До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). За таких обставин, оскільки [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 009117 , виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 22.03.1996 № 168 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 117 від 26.03.1996 року, належала земельна частка (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи його охоронювані законом права, таке право слід визнати за ним рішенням суду. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку суд виходить із такого. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22.09.1993 року № 26 було передано земельну ділянку загальною площею 0,48 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 22, 23). З листа відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.05.2020 року установлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с. 68). За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка рішенням Люджанської сільської ради Тростянецького району була передана [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» не одержав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved