Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач у липні 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 20.01.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 18000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв`язку з чим станом на 17.06.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 56726,07 гривень, що складається з: 23617,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12608,54 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17323,10 грн. заборгованість за пенею, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 2677,43 грн. штраф (процентна складова). Просить суд, стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 56726,07 гривень та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 23 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву згідно якої просить розглянути справу без її участі та ухвалити рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 січня 2012 року [PERSON] звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.01.2012 року. Датою укладання договору є дата підписання позичальником заяви. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. На підставі заяви, відповідач отримала кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, базова процентна ставка 3,0 % на місяць, порядок погашення заборгованості по кредиту може проводитися шляхом внесення коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетної карти. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Згідно п.2.1.1.2.3, Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 вказаних Умов Клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7. умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 2.1.1.7.6 вказаних Умов, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших зобов`язань за цим договором. Відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання та згідно з розрахунком банку, станом на 17.06.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 56726,07 гривень, що складається з: 23617,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12608,54 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17323,10 грн. заборгованість за пенею, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 2677,43 грн. штраф (процентна складова). Розмір неустойки (пені) який визначений банком у заборгованості за вказаним кредитним договором не перевищує розмір збитків банку, а тому підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднані до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового\~ зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто, за змістом\~ст. 549 ЦК України\~пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов`язання (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам частини 1\~ст. 61 Конституції України\~та частині 3\~ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 53548,64 грн., що складаються з 23617,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12608,54 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17323,10 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial