Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 22.06.2018 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач остаточно визначившись з позовними вимогами просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у розмірі 47 141 грн. 64 коп. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 309 грн. 41 коп., а всьього у загальному розмірі 71 473 грн. 71 коп.. Ухвалою суду від 04.04.2019 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-00 год. 28.05.2019. Вказаною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду довідку про розмір заборгованості та середньоденну заробітну плату в розрахунку на один робочий день позивача. 27.12.2018 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками. Відповідач отримав позовну заяву з додатками, ухвалу суду. Відзиву відповідач не надав, а надіслав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та довідку про заробітну плату колишнього працівника ПАТ «Сумське НВО» [PERSON] . Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 22.06.2018 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 305 грн. 06 коп., згідно довідки ПАТ «Сумське НВО» № 16-07/580 від 25.04.2019 . /а.с. 65 / В день звільнення [PERSON] , ПАТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у загальному розмірі 46 670 грн. 22 коп., з яких 18 188 грн. 96 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів, що підтверджується довідкою про заборгованість ПАТ «Сумське НВО» № 16-07/580 від 25.04.2019. /а.с. 65/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 23.06.2018 по 28.05.2019 . У зазначений період на підприємстві було - 139 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 42 403 грн. 34 коп. без відрахувань податків і зборів (139х305,06). Що ж стосується вимог позивача обрахувати середній заробіток не за 3-денним робочим тижнем, то загальний графік роботи підприємства, встановлений наказом № 75 від 21.03.2014 (триденний робочий тиждень), як в період роботи, так і в період, за який повинен бути обрахований середній заробіток за час затримки розрахунку не змінювався. Тому підстав для обрахунку середньої заробітної плати за період, коли позивач вже не працював на підприємстві, виходячи з п`ятиденного робочого тижня, відсутні, так як на підприємстві в установленому трудовим законодавством порядку визначено інший графік роботи, а саме: триденний неповний робочий тиждень з режимом роботи: понеділок, вівторок, середа. Залучаючи деяких працівників до роботи в неробочі дні, за згодою таких працівників, відповідач не змінює загальний графік роботи підприємства з триденного на п`ятиденний. Також позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених судових витрат у сумі 400 грн., а тому вказана вимога про їх відшкодування не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене суд вважає за необхіднестягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 46 670 грн. 22 коп., з яких 18 188 грн. 96 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів. Крім того, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи із середньоденної заробітної плати 305 грн. 06 коп. та триденного робочого тижня у загальному розмірі 42 403 грн. 34 коп.. У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial