Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. 28.11.2019 року перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Хорольської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] витрати Хорольської Центральної районної лікарні в розмірі 2 124 грн 10 коп, на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що скоїв відповідач 21.07.2019 року, в результаті якого потерпілому [PERSON] були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 21.07.2019 року по 24.07.2019 року та з 29.07.2019 року по 05.08.2019 року, загальна вартість його лікування склала 2 124,10 грн, які підлягають стягненню на користь фінансового управлянні Хорольської РДА, оскільки вказана медична установа фінансується фінансовим управлінням Хорольської РДА і витрати на лікування потерпілої відносяться до витрат місцевого бюджету. Вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину. Судові витрати просив покласти на відповідача. У підготовче судове засідання прокурор не з`явився, подав суду заяву, в якій позов підтримав, з підстав, зазначених у ньому, прохав про розгляд справи за його відсутності. Фінансове управління Хорольської РДА явку свого представника в судове засідання не забезпечив, подало суду заяву, в якій позовні вимоги підтримало, просило розглянути справу за відсутності представника фінансового управління. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська ЦРЛ» Хорольської районної ради Полтавської області явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами підготовчого судового провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 01.10.2019 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді виправних робіт терміном 6 місяців з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави. При цьому судом встановлено, що [PERSON] вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, вказаний ворок суду набрав законної сили 01.11 2019 року. Як вбачається з довідки Хорольської центральної районної лікарні від 18.09.2019 року [PERSON] у зв`язку із завданням йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень в період з 21.07.2019 року по 24.07.2019 року перебував на лікуванні у травматологічному відділенні, а з 29.07.2019 року по 05.08.2019 року - у неврологічному відділенні Хорольської ЦРЛ, загальні витрати на його лікування становили 2 124,10 грн. За інформацією фінансового управління Хорольської райдержадміністрації Хорольська центральна районна лікарня повністю утримується за рахунок коштів районного бюджету. Таким чином, витрати на лікування потерпілої відносяться до витрат Хорольського районного бюджету. Норми права, застосовані судом. Згідно зі п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). За змістом ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, який затверджений постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, та ст.1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Згідно зі ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Мотивована оцінка аргументів сторін. З огляду на те, що вина відповідача у заподіянні потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень є доведеною та доказуванню не підлягає, а позивачем підтверджені витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та визнає, що право позивача в особі фінансового управління Хорольської РДА було порушено через дії [PERSON] , а тому з останнього підлягають стягненню витрати на лікування потерпілого в розмірі 2 124,10 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при подачі до суду позову про відшкодування коштів, затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, судовий збір складає 1 536,80 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved