Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2011 року він надав відповідачу, [PERSON] позику у розмірі 15 000,00 гривень із терміном повернення 31.12.2011 року , що підтверджується відповідною розпискою. В порушення строків вказаних у розписці відповідачем борг не було повернуто, у зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15 000,00 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 109 грн.58 коп. Позивач та його представник надали в судове засідання заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2011 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON], а останній прийняв грошові кошти, в сумі 15 000,00 грн. із терміном повернення 31.12.2011 року, що підтверджується відповідною розпискою /а.с.6/. Виходячи з правової природи між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов надана розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Предметом договору позики є національна валюта України - гривня. Відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти в терміни передбачені умовами розписки не повернув. На неодноразові усні звернення щодо погашення боргу не реагує. Не виконання відповідачем зобов'язань по поверненню коштів порушує права та охоронювані законом інтереси позивача,а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те , що сума заборгованості складає 15000,00 грн., а період прострочення виконання зобов'язання - 900 днів з 01.01.2012 року по 19.06.2014 року , то розмір трьох відсотків за прострочення виконання зобов'язань по договору позики становить 1 109,58 грн. / 15 000 х 3 х 900 : 365 :100 /. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved