Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач у квітня 2018 року звернувся з позовом до територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. 13 грудня 2017 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у оформленні спадкових прав в зв'язку зі спливом строку для прийняття спадщини. У зв'язку з чим просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визначити [PERSON] додатковий строк, який відчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду, терміном в три місяці для подання заяви до державного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кобрусєвої Любов Віталіївни про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності. Нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд розглядати справу за її відсутності. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18 червня 2018 року. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року було витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON]. Суд, вислухавши у судовому засідання пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 01 грудня 2000 року Новоолександроівською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю була власницею земельної ділянки - паю 10-3 площею 4.370 га на території Новоолександрівської сільської ради (а.с. 12) [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим [INFO] Виконвчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.8). Суду надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку, про наявність зазначених вище обставин. З обставин викладених у позові, суду повідомлено, що відповідно до свідоцтва про народження та на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO], є її син - [PERSON]. Як зазначає позивач, відповідно до виписного епікризу з історії №440/43 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 17.01.2017 року по 31.01.2017 року. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, позивач приживав зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою №1809 від 20.03.2018 року (а.с. 11), а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, та з об'єктивних причин у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій. Матеріалами спадкової справи підтверджується факт звернення [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 13 грудня 2017 року, з пропущенням строку визначеного ст. 1270 ЦК України. 13.12.2017 року державний нотаріус Кобрусєва Л.В. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. (а.с. 10) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Враховуючи викладені вище вимоги законодавства, та усталену судову практику із вирішення спорів у подібних правовідносинах, суд не може прийняти до уваги та визнати поважними причинами доводи позивача про те, що він проживав з спадкодавцем за однією адресою, а тому прийняв спадщину. Суд дійшов до висновку, що в даному випадку юридична необізнаність особи, не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини та не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed