Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25.09.2012р. державним нотаріусом Стрийської ДНК на ім'я [PERSON] в частині спадкування 1/12 [ADDRESS] та визнання права власності на обов'язкову частку в розмірі 1/12 частини спірної квартири. В обґрунтування позову покликається на те, що її матері [PERSON], яка померла [INFO], на праві приватної власності належала 1/3 частина [ADDRESS]. На день смерті матері вона являлась пенсіонером, у зв'язку з чим, при наявності складеного матір'ю заповіту на користь відповідача, вона має право на обов'язкову частку у спадщині, в порядку ст. 1241 ЦК України. У зв'язку з наведеним, вважає, що видане Стрийською ДНК відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю належну їй частку порушує її право на обов'язкову частку у цій спадщині і повинно бути визнаним недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задоволити в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання частко недійним свідоцтва про право на спадщину та визнання права на обов'язкову частку в спадщині слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 155. 25 вересня 2012 року державним нотаріусом Стрийської ДНК Костур У.Т. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складений [PERSON] 05.10.2006 року, згідно якого належну спадкодавцю на праві приватної власності 1/3 частину [ADDRESS] спадкує [PERSON] З витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 05.10.2012 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 25.09.2012 року належить 1/3 частину [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд приходить до висновку, що вимога позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Спадкоємець, який претендує на обов?язкову частку у спадковому майні, а саме [PERSON], заяви про прийняття обов?язкової частки не подавала і фактичне прийняття обов?язкової частки у спадщині не передбачено. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності 1/3 частину [ADDRESS] заповіла [PERSON] Відповідно до положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно із ч.3 ст. 1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Як на обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що вона відповідно до вимог норми ч.1 ст. 1241 ЦК України відноситься до осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на момент відкриття спадщини відносилася до повнолітньої непрацездатної дитини, оскільки досягла пенсійного віку. Однак, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може оскільки, позивач є непрацездатною по віку (а.с.7), у зв'язку з чим їй призначена пенсія, а не непрацездатною дитиною, як позивач себе вважає в силу вимог ст..1241 ЦК України. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання частко недійним свідоцтва про право на спадщину та визнання права на обов'язкову частку в спадщині, як непрацездатній дитині слід відмовити.

Outcome: dismissed