Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач у липні 2014 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 01 червня 2011 р. на підставі наказу № 3/5 працював у відповідача на посаді охоронця. 23.06.2014 р. позивач звільнився за займаної посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Проте, при звільненні відповідач не провів з позивачем повного розрахунку та не виплатив останньому заробітної плати в розмірі 30 113 грн. 00 коп., що є порушенням його трудових прав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену вище заборгованість. Також поизвач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., оскільки порушено його право на заробітну плату, що завдало останньому моральних страждань та переживань. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі наказу № 3/5 ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» від 01.06.2011 р. був прийнятий на посаду охоронця. Встановлено, що відповідно до Наказу ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» № 2/4 від 23.06.2014 р. позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Згідно ст. 94 КЗпП, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що з 2012 р. по червень 2014 р. за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем по виплаті йому заборгованості в розмірі 30 113 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними довідками підприємства. Таким чином судом встановлено, що з позивачем не було проведено належних розрахунків по заробітній плаї після його звільнення з займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При цьому, суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем обґрунтованості спричинення останньому моральних страждань, вважає суму 5 000 грн., яку просить стягнути позивач, завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню частково. З урахуванням вищевикладеного та досліджених матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач на підставі ст. 60 ЦПК України частково обґрунтував позовні вимоги, а тому вони підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладено,

Outcome: partial