Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач - ТДВ СК «Альфа-Гарант», через представника звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 вересня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5896150, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ», реєстраційний № [NUMBER] . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 10 листопада 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу «Skoda» реєстраційний № [NUMBER] . Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2019 року у справі № 367/9006/19 встановлено що, [PERSON] керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, також останнього визнано винним у вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП. 20 січня 2020 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 367/9006/19, апеляційну скаргу подану в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2019 року - без змін. 11 листопада 2019 року власник транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 43-D/61/7 від 25.11.2019 року, згідно результатів якого встановлено, що вартість матеріального збитку даного транспортного засобу, складає: 40 547 грн. 81 коп. 10 квітня 2020 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 40 547 гривень 81 копійка, на користь власника транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 7956 від 10.04.2020 року. 07 жовтня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 6269. Однак вказане звернення було проігноровано та станом на момент подання даної позовної заяви до суду, з боку [PERSON] не було здійснено жодних виплат/відшкодувань на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вищевказаним страховим випадком. Посилаючись на викладені обставини справи, представником позивача заявлені наступні вимоги: -прийняти позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження; -ухвалити рішення, яким стягнути з Відповідача - [PERSON] на користь Позивача - ТДВ СК «Альфа-Гарант» збитки в порядку регресу в сумі 40 547 грн. 00 коп.; -стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року відкрито провадження в справі за тапризначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засіданні представник Позивача - ТДВ Страхова компанія «Альфа - Гарант» не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв. Будь-яких заяв клопотань зі сторони Відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved