Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що їй належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено реєстраційним посвідченням від 23.12.1994 року. У квартирі зареєстровані вона та її син [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації та з 22 травня 1998 року проживає в РФ за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі не цікавиться квартирою. Таким чином, фактично у спірній квартирі відповідач не проживає, а тому він втратив право користування житловою площею у квартирі, тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував на їх задоволенні. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 23.12.1994 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . З довідки виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради випливає, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи, виданого головою ОСББ «Радужний-94», [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрований [PERSON] , який не проживає в даній квартрі з 20.03.1998 року. Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] , також відповідач визнав позов і не заперечував проти задоволення позову. На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved