Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.09.2011 року у розмірі 102 547,46 грн. та понесених судових витрат по справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 28.09.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 24.10.2017 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 102 547,46 грн., яка складається із: тіло кредиту 33 127,06 грн.; відсотки за користування кредитом 13 125,22 грн.; нараховано пеню\~ - 50 935,78 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4859,40 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі 102 547,46 грн. та судовий збір. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив позовні вимоги, вказавши, що договору з позивачем не укладав, заяву б/н від 28.09.2011 року він не підписував. Відповідач вказує на пропущені позивачем строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, пені, штрафів, комісій та відсотків за користування кредитом, які нараховані за період з 28.11.2011 року по 30.10.2016 року. Також відповідач вказує на безпідставність нарахованих відсотків, штрафів та пені. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що ним неодноразово змінювалась процентна ставка в односторонньому порядку. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, що розташовані на сайті Банку www://privatbank.ua; https://client-bank. privatbank.ua, Тарифами Банку, які разом з Анкетою-заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши анкету-заяву, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач посилається на виписку по картковому рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року (с. [PERSON] ) відкрито провадження у справі (а.с. 34, т. 1). Відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 84 від 01.10.2018 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи, у зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя № 2902/0/15-18 від 13.09.2018 року суддю [PERSON] звільнено із займаної посади, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 175, т. 1). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Польській М.В. (а.с. 176, т. 1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2018 року (с. Польська М.В.) справу прийнято до провадження (а.с. 177, т. 1). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 1, т. 2). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 2, т. 2). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 3, т. 2). У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя № 47 від 05.04.2019 року про відрядження с. [PERSON] до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 1, т. 2). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 2, т. 2). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року (суддя Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 3, т. 2). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача проводити розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 3, зворот). Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позовну заяву, письмові пояснення, у яких заперечує проти позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, 28.09.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 9). Відповідно листа АТ КБ «ПриватБанк», клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 28.09.2011 року отримав картки № [NUMBER] та [NUMBER] , остання з яких мала термін дії до останнього дня 08.2017 року. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 24.10.2017 року, у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 102 547,46 грн., яка складається із: тіло кредиту 33 127,06 грн.; відсотки за користування кредитом 13 125,22 грн.; нараховано пеню\~ - 50 935,78 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4859,40 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 5-8). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цього приводу суд вказує таке. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 28.09.2011 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 4859,40\~ грн. (процентної складової), а також пені - 50 935,78\~ грн., відсотків за користування кредитом - 13 125,22\~ грн., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Укладений між сторонами кредитний договір від 28.09.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] , останній користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по його рахунку і підтверджує факт отримання ним коштів банку. Оскільки відповідач користувався коштами банку та не повернув їх, Банк правомірно визначив до стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33 127,06 грн. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 33 127,06 грн., а в решті вимог позову слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved