Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

позов мотивований тим, що відповідно до укладеного 09.01.2013 року договору позики в усній формі, позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 30 000 грн., а останній зобовязався повернути позичені кошти протягом двох місяців, до 09.03.2013 року. На підтвердження факту отримання грошей та обовязку їх повернення відповідач написав розписку. Оскільки відповідач не виконав свого зобовязання за договором позики від 09.01.2013 року, позивач просив стягнути з [PERSON] суму позики 30\~000 грн.; три проценти річних 2\~542,19 грн.; втрати від інфляції 22 474,80 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просили задоволити позов і стягнути з відповідача загальну суму боргу 55 016,99 грн. та судові витрати. Представник додав, що оскільки позика була безпроцентною, відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3% річних за період з 09.03.2013 року до 04.01.2016 року (1031 день) в сумі 2 542,19 грн. та втрати від інфляції за цей період в сумі 22 474,80 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, на суму 30 000 грн. Просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних і втрат від інфляції. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 30\~000 грн., які [PERSON] зобовязався повернути протягом двох місяців. Сторони домовились з усіх істотних умов договору і на підтвердження укладення договору позики відповідач написав розписку (а.с. 6), оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні. Позивач [PERSON] виконав своє зобовязання належним чином та передав відповідачу [PERSON] гроші в сумі 30\~000 грн., однак станом на день розгляду справи судом відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, борг по розписці від 09.01.2013 року не повернув. Правовідносини, що виникли між сторонами з договору позики, є зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 52, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оригінал боргової розписки від 09.01.2013 року, що знаходиться у позикодавця [PERSON] і був оглянутий в судовому засіданні, свідчить про невиконання умов договору позики відповідачем [PERSON] Наслідки порушення договору позичальником визначені ст.ст. 625, 1050 ЦК України. Так, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за період прострочення повернення позики (09.01.2013 по 04.01.2016), термін якого 1091 день, 3% річних становить 2 542,19 грн. Інфляційне збільшення суми боргу за цей період складає 22 474,80 грн. Загальна сума боргу за розпискою від 09.01.2013 року, складає 55\~016,99 грн. Розрахунок суми боргу не був спростований відповідачем, тому борг підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Заперечення відповідача в частині стягнення 3% річних і втрат від інфляції суд вважає безпідставними, оскільки статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання і частиною 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 551,20 грн. (квитанція від 04.01.2016 року, а.с. 1).

Outcome: approved