Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2014 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 1 500,00 грн щомісяця, починаючи стягнення з 21 травня 2014 року і до повноліття дитини, а саме: стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтовує тим, що 18 червня 2014 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1 500,00 грн щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказала, що на час ухвалення рішення відповідач [PERSON] не мав регулярного та стабільного доходу, адже не працював, тому вона просила суд стягнути аліменти на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходів відповідача. Однак, згодом їй стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний, постійний і стабільний дохід. На підставі зазначеного, а також знецінення національної валюти, позивач вважає за доцільне та необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітків (доходу) відповідача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 16.06.2021 та 02.08.2021 не з`явився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 2014 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (провадження № 2/756/3275/14, унікальний № 756/7162/14-ц) вирішено - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1 500,00 грн щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення 09 вересня 2014 року Оболонським ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 44627173. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що після винесення рішення відповідач працевлаштувався та отримує щомісячний стабільний дохід. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене та те, що у відповідача змінився щомісячний дохід, а також бажання позивача проводити стягнення саме у частці від його доходу, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved