Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №2005177623 від 12.08.2013 у розмірі 24226,32 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника банку, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.38). Відповідач [PERSON]до суду 30.05.2017 та 27.06.2017 не з'явилася, будучи повідомленою на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). (а.с.33,34,44,45) Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 12.08.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2005177623 від 12.08.2013, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 22\~598, 36 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців строком на 36 місяців.(а.с.3-5). 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 відповідно до якого, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. (а.с.15-18) Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договором, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач [PERSON] зобовязана виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобовязання\~\~не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором № [NUMBER] від 12.08.2013 року відповідач [PERSON] станом на 24.11.2016 має заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з яких: заборгованість по сплаті кредиту 19032 грн. 71 коп.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 1 грн. 46 коп.; заборгованість по сплаті комісії 5192 грн. 15 коп. (а.с.19). Всього сума заборгованості складає 24 226 грн. 32 коп. (19\~032,71+1,46+5192,15), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.19). Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. 01 березня 2014 року зареєстровано зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] (а.с.24). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1600 грн. (а.с.1). Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved