Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

позивач та її представник просять суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх його доходів на весь період навчання, з дня подачі заяви, але не більше, як до виповнення [PERSON] двадцяти трьох років та додаткові витрати на утримання дитини, що навчається в розмірі 18327 грн. 50 коп., а також судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 750 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 840 грн. 00 коп., посилаючись на те, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 11.11.2005 по 27.12.2018. 27.12.2018 шлюб було розірвано відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області. Від даного шлюбу у них є спільна дитина- [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2019 вона навчається в Національній академії внутрішніх справ України за спеціальністю «Право» денної форми навчання, за рахунок власних коштів. Починаючи з 06.09.2018 відповідно до судового наказу Ватутінського міського суду Черкаської області відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] . Після цього стягнення аліментів на утримання дитини припинилось в зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від утримання дитини, що навчається, матеріальної допомоги добровільно не надає. В додаткових витратах пов`язаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає. В зв`язку з цим дитина повністю перебуває на утриманні позивача [PERSON] , а тих коштів які має позивач, недостатньо для утримання сім`ї та забезпечення нормальних умов для виховання та розвитку дитини. А тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. На оплату за проживання в гуртожитку дитини позивачем сплачено 11655 грн. 00 коп., за оплату за навчання 25000 грн. 00 коп.. Вона вважає, що додаткові витрати на утримання дитини повинні бути розподілені між нею та відповідачем порівно. В добровільному порядку вказане питання вони вирішити не змогли, а тому позивач і змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач та його представник позовні вимоги позивача визнали частково, в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку позовні вимоги визнають, а в частині стягнення додаткових витрат просять відмовити в повному обсязі, а також просять стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 750 грн. 00 коп. та 1500 грн. 00 коп. та звільнити його від сплати судового збору, як інваліда 2 групи, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] і ніяким чином не ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо вихованні та утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Однак в частині стягнення з нього додаткових витрат він вважає, що дана вимога не відповідає нормам законодавства, оскільки дані витрати відносяться до аліментних зобов`язань щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Крім того матеріальне становище відповідача не дозволяє оплачувати додаткові витрати, оскільки 16.03.2020 його звільнено з роботи і на сьогоднішній день його єдиним доходом є пенсія по інвалідності. Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просить дану справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши сторони та їх представників, а також вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 11.11.2005 по 27.12.2018. 27.12.2018 шлюб було розірвано відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області. Від даного шлюбу у них є спільна дитина- [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2019 вона навчається в Національній академії внутрішніх справ України за спеціальністю «Право» денної форми навчання, за рахунок власних коштів, що стверджується довідкою (а.с.9). Починаючи з 06.09.2018 відповідно до судового наказу Ватутінського міського суду Черкаської області відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] . Після цього стягнення аліментів на утримання дитини припинилось в зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Відповідно до ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вимога позивача в частині стягнення додаткових витрат не відповідає вимогам законодавства з огляду на практику Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами. Верховний суд постановою у справі №622/373/16-ц від 29.01.2018 роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199,200,201 СК України). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання). У постанові від 21.03.2018 у справі №478/2108/16-ц Верховний Суд зазначив, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст.185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Крім того, суд враховує, що матеріальне становище відповідача не дозволяє оплачувати додаткові витрати на дитину, оскільки 16.03.2020 його звільнено з роботи та єдиним його доходом є лише пенсія по інвалідності. А тому суд, враховуючи викладене, вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - дочки [PERSON] , [INFO] в частці від заробітку у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 12 березня 2020 року і до закінчення навчання, чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, в залежності яка з цих обставин настане раніше. В іншій частині позовних вимог відмовити. Судові витрати в частині стягнення судового збору компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору. На підставі ст. 185, 191, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: partial