Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Аврора Автотранс» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 15.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-SME203/069/2008 , згідно з умовами якого банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в розмірі 458000 грн. для придбання автомобіля, з виплатою 15,5% річних та останньою датою повернення 15.02.2013 року. В якості забезпечення кредитного договору 15.02.2008 року між банком та [PERSON], ТОВ «Аврора Автотранс» були укладені договори поруки №SR- SME203/069/2008, № SME203/069/2008/1. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно з умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-SME203/069/2008 від 15.02.2008 року та договорами поруки №SR- SME203/069/2008, № SME203/069/2008/1 від 15.02.2008 року. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачі порушують свої зобов'язання щодо повернення коштів та сплати відсотків. 05.08.2014 року відповідачам були направлені досудові вимоги, але вони виконані відповідачами не були. Станом на 08.09.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 1768652,41 грн., з яких тіло кредиту 365295,79 грн., проценти, нараховані за відсотковою ставкою в розмірі 15,5% - 15059,57 грн. за період з 16.07.2009 року по 21.10.2009 року, пеня на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року - 1 388297,05 грн. На теперішній час заборгованість не погашена. З цих підстав просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 1768652,41 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, згідно яких прохав відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 16.06.2012 року минув трирічний строк позовної давності до основного зобовязання, строки та розмір нарахування пені не відповідає закону, пеня в 3,694 рази перевищує розмір збитків, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, згідно яких прохав відмовити у задоволенні позовних вимог, так як зобовязання за договором поруки № СL-SME203/069/2008 від 15.02.2008 року є припиненими у звязку з непредявленням кредитором своїх вимог до нього протягом встановленого законом шестимісячного строку після виникнення першого прострочення боржника за кредитним договором. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-SME203/069/2008 , згідно з умовами якого банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в розмірі 458000 грн. для придбання автомобіля, з виплатою 15,5% річних та останньою датою повернення 15.02.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредитні кошти у зазначені у договорі строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені договором. За умовами договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється [PERSON] щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). Відповідно до п. 8.2 вказаного кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання (дата договору), включаючи усі доповнення до нього, та діє до виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором в повному обсязі (строк дії договору). В якості забезпечення кредитного договору 15.02.2008 року між банком та [PERSON], ТОВ «Аврора Автотранс» були укладені договори поруки №SR- SME203/069/2008, № SME203/069/2008/1. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно з умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-SME203/069/2008 від 15.02.2008 року та договорами поруки №SR- SME203/069/2008, № SME203/069/2008/1 від 15.02.2008 року. Згідно умов договорів поруки, позичальник і поручителі відповідають як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в умовах договору повністю. Згідно п. 4.1 договорів поруки, договори набирають чинності з дати їх підписання сторонами (дата договору) і діють до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.09.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 1768652,41 грн., з яких тіло кредиту 365295,79 грн., проценти, нараховані за відсотковою ставкою в розмірі 15,5% - 15059,57 грн. за період з 16.07.2009 року по 21.10.2009 року, пеня на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року 1 388297,05 грн. Як встановлено судом, [PERSON] факту укладання кредитного договору не заперечує. Згідно наданого розрахунку заборгованості [PERSON] частково сплачував заборгованість по кредиту. На теперішній час заборгованість не погашена у повному обсязі. Відповідно до п.1.10.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових чи інших зобовязань. При цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, листами від 05.08.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг України» направило позичальнику [PERSON], поручителям [PERSON], ТОВ «Аврора Автотранс» вимоги про дострокове погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання досудової вимоги, яка булла отримана боржником та поручителем 11.08.2014 року, доказів про її відкликання в порядку п.1.10.2 договору не надало, у звязку з чим ТОВ «ОТП Факторинг України» змінило строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, виходячи з умов п.1.10.1 договору та ч.2 ст.1050 ЦК України, а з позовом звернулося 22.09.2014 року, тобто в межах строків позовної давності та строку дії поруки. Згідно із частиною четвертою ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителів про виконання взятого ними зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців). Так, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши вказані письмові вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом місяця з дати одержання цієї вимоги. Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки, строк виконання основного зобов'язання було змінено письмовою вимогою про повернення заборгованості - на 11.09.2014 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-990цс15 від 27 січня 2016 року, яка згідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України). Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Таким чином, поручителі незалежно від того, уклали вони спільний договір поруки чи окремий договір, є солідарними боржниками з позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року у справі № 6-84цс11. Разом з тим, суд не відхиляє доводи відповідача [PERSON] з приводу порушення позивачем строків позовної давності в частині стягнення неустойки. Позовні вимоги в частині стягнення пені на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року в сумі 1 388297,05 грн. заявлені в межах однорічного строку позовної давності, тобто в межах одного року до дня предявлення позову. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен окремий день стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. При цьому з наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені, нарахований банком за кредитним договором № СL-SME203/069/2008 від 15.02.2008 року становить 1 388297,05 грн, що значно перевищує суму основного боргу - 380355,36 грн. Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, ч.1 ст. 550 пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Як роз'яснено у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суд України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У сукупності зазначені обставини та засади розумності, виваженості і справедливості дають підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, і зменшення пені до розміру основного боргу за кредитним договором. Сума пені у 380355,36 грн. забезпечить задоволення інтересів кредитора і водночас не порушить баланс між інтересами кредитора та боржника. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню , то понесені позивачем при подачі позовної заяви витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог позивача в сумі 1571,22 грн. по 523,74 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial