Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2013 року він надав відповідачу, [PERSON] 144 000,0 грн. на підставі договору позики, що на момент підписання договору є еквівалентом 18 000,0 доларів США за офіційний курсом НБУ станом на день підписання договору. Відповідно до умов договору та складеної розписки відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.12.2013 року .Однак станом на 24.11.2014 року відповідачем борг не сплачено, у зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача 407 792 грн. 16 коп., що складається з суми боргу та неустойки. Позивач надав в судове засідання заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку позивача та представника позивача,дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з договору позики. 06.11.2013 року між позивачем [PERSON] (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 144 000,00 грн. , що на момент підписання договору є еквівалентом вісімнадцять тисяч шістнадцяти доларів США по офіційному курсу НБУ станом на день підписання договору (а.с. 4). Розписка - це документ, який підтверджує передачу й одержання грошей, матеріальних цінностей, документів тощо від установи чи приватної особи. Як вбачається з розписки від 06.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] засвідчили передачу вказаної грошової суми [PERSON] від [PERSON] , яка була залучена до матеріалів справи /а.с.5/ . Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч.1 ст. 1049 ЦК України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У п.4.1 договору позики від 06.11.2013 року встановлено строк повернення боргу- через 25 календарних дні. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти не повернув, ухилившись від зобов'язань, взятих на себе за договором позики. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до умов договору, сторони домовились, що у разі порушення строків повернення позики позичальник виплачує штраф у розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення, але не більше 50 % всього. Оскільки договором від 06.11.2013 року (п.6.2) передбачено сплату неустойки в розмірі 1% від непогашеної суми позики за кожний календарний день прострочення платежу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в 135 930, 72 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення № P24А124892935180294 від 24.11.2014 року (а.с. 2), позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальній сумі 3 654 грн., а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, та,

Outcome: approved