Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 18.01.1978 року по даний час, перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Працювала в минулому маляром, зайнята на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, а з 2010 року працює комірником. Робота протягом тривалого часу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, а саме, значних рівнях шуму та пилу, котрі значно перевищували гранично допустимі норми, негативно вплинула на стан здоров'я позивача, яка почала часто хворіти. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №72 від 29.12.2011 року їх були встановлені такі професійні захворювання: Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1. Спондилоартроз попереково-крижового відділу. Деформуючий спондильоз. Функціональна нестабільність в сегменті L4-L5, L5-S1. Стеноз латеральних рецесусів зі стійким м'язово-тонічним і алгічним синдромами, з порушенням опорно-кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне (від частих нахилів і фізичного перенапруження). Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт. Захворювання професійне від тривалої дії подразнюючих речовин. ХОЗЛ І ст. токсичної етіології. Фаза загострення. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна енцефалопатія змішаного генеза І-ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні з помірно вираженим антено-невротичним і вестибуло-атактичним синдромами. Правосторонній отосклероз. Двухстороння сенсоневральна туговухість. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Хронічний кон'юктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до п. 19 роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, яким підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці». Згідно довідки виданої Ковпаківською МСЕК м. Суми від 19.05.2016 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65%, та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивач потребує санаторно-курортного лікування, та встановлена необхідність лікування у невролога, пульмонолога, ЛОР, невропатолога. Отриманні нею професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 65 000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача [PERSON] надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив їх задовільнити. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО» - Грек В.В. надала заперечення на позов в якому просив справу розглянути за її відсутністю. Зазначила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, погоджуючись на доведені (запропоновані) їй умови праці, позивач усвідомлювала можливі негативні наслідки для свого здоров'я, а також в повній мірі несе солідарну відповідальність за їх настання, а тому у задоволенні позову просив відмовити. Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 18.01.1978 року по даний час, перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Працювала в минулому маляром, зайнята на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, а з 2010 року працює комірником./а.с.6-9/ Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримала професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №72 від 29.12.2011 року, а саме: Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1. Спондилоартроз попереково-крижового відділу. Деформуючий спондильоз. Функціональна нестабільність в сегменті L4-L5, L5-S1. Стеноз латеральних рецесусів зі стійким м'язово-тонічним і алгічним синдромами, з порушенням опорно-кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне (від частих нахилів і фізичного перенапруження). Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт. Захворювання професійне від тривалої дії подразнюючих речовин. ХОЗЛ І ст. токсичної етіології. Фаза загострення. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна енцефалопатія змішаного генеза І-ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні з помірно вираженим антено-невротичним і вестибуло-атактичним синдромами. Правосторонній отосклероз. Двухстороння сенсоневральна туговухість. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Хронічний кон'юктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз)./а.с. 10/. Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 19.05.2016 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65%, та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивач потребує санаторно-курортного лікування, та встановлена необхідність лікування у невролога, пульмонолога, ЛОР, невропатолога. /а.с. 11/. Виходячи з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №72 від 29.12.2011 року суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримала вказані професійні захворювання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. В зв'язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоров'я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 14 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО » необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial