Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,84 в умовних кадастрових гектарах, рівному для всіх колишніх членів (пенсіонерів) КСП ім. Чапаєва (с. Донцівка) Новопсковського району Луганської області у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , 1904 року народження, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) по КСП ім.Чапаєва Новопсковського району Луганської області. Позивач вказує, що на час смерті бабусі разом з нею проживали та були зареєстровані вона та її матір [PERSON] (рідна донька [PERSON] ), яка в силу положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла спадщину після неї. Однак матір позивача [PERSON] не встигла реалізувати своє право на спадщину за законом, а саме: отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) на померлу та свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки померла [INFO] . Позивач посилається на те, що вона як рідна донька та єдиний спадкоємець першої черги за законом фактично прийняла спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки проживала та була зареєстрована разом з померлою за однією адресою. Інших спадкоємців будь-якої попередньої черги за законом та які мають обов`язкову частку у спадщині або за заповітом не має Позивач зазначає, що про наявність спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) по КСП ім. Чапаєва Новопсковського району Луганської області вона дізналася тільки в листопаді 2019 року, коли збирала необхідні документи для реалізації свого права на спадщину після матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно з відомості з документації із землеустрою, «[PERSON] » (російською мовою) дійсно внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000003 від 30 березня 1995 року по КСП ім. Чапаєва за № 16 (пенсіонери). Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству ім.Чапаєва на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] відсутня, тобто за життя остання не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті матері, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 21.02.2020. 21.02.2020 в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 17.03.2020 у зв`язку із залученням третьої особи та витребуванням доказів. 17.03.2020 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.04.2020. 15.04.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі ЄУ № 942/324/20 (провадження № 2-о/942/112/20) за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області. 24.09.2020 провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання на 23.10.2020. 23.10.2020 судове засідання за клопотанням представника позивача відкладено до 24.11.2020. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області до суду надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку позовної давності та доказів звернення до відповідача з заявою про видачу (витребування) сертифікату на право на земельну частку (пай) у 1995-1998 роках. Крім того, зазначила, що виділити земельну ділянку з земель сільськогосподарського призначення державної власності (земель запасу та резервного фонду) райдержадміністрація не має можливості у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 122 ЗК України землями сільськогосподарського призначення державної власності з 01.01.2013 розпоряджається центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, яким в Луганській області є Головне управління Держгеокадастру у Луганській області. Станом на момент розгляду справи невитребуваними та нерозподіленими землями КСП ім. Чапаєва розпоряджається Донцівська сільська рада. Крім того представник відповідала посилається на те, у свідоцтві про смерть, виданому 28.02.2006, зазначено про смерть « [PERSON] ». В свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю зазначено [PERSON] . Проте у архівній довідці НРКУ «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» від 10.12.2019 за № 01/1762 зазначено інформацію про кількість трудоднів « [PERSON], а не [PERSON] . Від представника відповідача Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до суду надав пояснення з приводу позовної заяви, в якому проти позову заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. В своїх поясненнях представник третьої особи зазначив, що згідно з інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області [PERSON] дійсно внесена в списки (пенсіонери), що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000003 від 30.03.1995 по КСП ім. Чапаєва. Представник третьої особи посилається на те, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Чапаєва на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] відсутня, тобто за життя вона не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), а тому не набула право на земельну частку (пай) по КСП ім. Чапаєва. Крім того, зазначив, що позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав в 1995 році з моменту видачі КСП Державного акту на право колективної власності на землю, а позов пред`явлений позивачем через 25 років поза межами позовної давності. Позивачем не надано належних доказів, які перешкоджали їй звернутися до суду протягом 25 років. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки заявлений безпідставно та з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що позивач згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 03.03.1998, - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Донцівка Новопсковського району Луганської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 28.02.2006, [PERSON] померла [INFO] у віці 91 рік, про що зроблено відповідний актовий запис за № 15. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з яким Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до зазначених правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Згідно з ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно з ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд встановив, що спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняла її донька [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно Донцівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області 22.03.1976; довідкою, виданою Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 21.10.2019 за вих. № 901, та встановлені приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Куліковою Я.В. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 05.10.1996, [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 17. Суд встановив, що спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняла її донька [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим Донцівським сільським ЗАГС Новопсковського району 11.06.1958; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Старобільським відділом ЗАГС Ворошиловградської області 17.05.1980, відповідно до якого позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; довідкою, виданою Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 21.10.2019 за вих. № 901; матеріалами спадкової справи №98/2019, заведеної приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Куліковою Я.В. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як спадкоємець після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Кулікової Я.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує право на земельну частку (пай). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - право на земельну частку (пай) у КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перевіряючи обставини справи щодо входження до складу спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , права на земельну частку (пай) в КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, суд виходить з такого. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 даного Указу право на земельну частку пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства; була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 24 Постанови Пленуму від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд встановив, що 30 березня 1995 року Новопсковською районною Радою народних депутатів Новопсковського району Луганської області колективному сільськогосподарському підприємству імені Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000003, відповідно до якого колективному сільськогосподарському підприємству імені Чапаєва передано у колективну власність землю площею 7721,3 га для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Новопсковської районної Ради народних депутатів від 28.10.1994. Як вбачається із додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000003 від 30.03.1995 [PERSON] була включена до списку членів-пенсіонерів КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області за № 16. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000003 по КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, відомістю з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою (щодо внесення в списки), виданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 904/169-19 від 07.11.2019, та не заперечувалося представником Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в письмових поясненнях. Відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель КСП ім. Чапаєва на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, погодженого розпорядженням Новопсковської РДА від 13.09.2004 № 508, розпорядженням Новопсковської РДА від 13.09.2004 № 506 та додатку до нього «Перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю) із земель КСП ім.Чапаєва Новопсковського району» розмір земельної частки (паю) складає 8,84 в умовних кадастрових гектарах, їх вартість в цінах на 01.07.1995 становить 26702,58 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Суд встановив, що на ім`я спадкодавця [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП ім. Чапаєва не видавався, що підтверджується відомістю з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою (щодо внесення в списки), виданою Відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 904/169-19 від 07.11.2019, зі змісту якої вбачається, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] відсутня. Вирішуючи питання про право особи на земельну частку (пай), серед іншого, потрібно з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акту про право колективної власності на землю. Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача стверджував, що спадкодавець [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області та як на докази вказаних обставин посилався на архівні довідки, видані Новопсковською районною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» від 10.12.2019 за № 01-17/1762 та № 01-17/1763, від 01.10.2019 за №01-17/1452, відповіддю архівного відділу Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 09.12.2019 за №236/01-19. Однак з таким твердженням представника позивача про факт членства спадкодавця [PERSON] в КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області суд не погоджується, з огляду на таке. Зі змісту ст. ст. 4, 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вбачається, що питання членства осіб у сільськогосподарському підприємстві регулюються статутом підприємства, яким, серед іншого, визначаються порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, загальні права та обов`язки членів підприємства. Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. За змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що позивачем та її представником не доведено належними та допустимими доказами відповідно до положень ст. ст.76-81 ЦПК України, членство спадкодавця [PERSON] в КСП ім.Чапаєва с.Донцівка Новопсковського району Луганської області на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю від 30.03.1995. В архівних довідках, виданих Новопсковською районною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» 10.12.2019 за вих. №№01/1762, 01-17/1763, 01.10.2019 за вих. № 01-17/1452 про трудовий стаж (кількість нарахованих трудоднів) по колгоспу імені Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, на які посилаються позивач та її представник як на підтвердження членства спадкодавця [PERSON] у КСП ім. Чапаєва, вказана « [PERSON]» та « [PERSON] » відповідно, що не дає можливості суду ідентифікувати вказаних осіб зі спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до листа архівного відділу Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 09.12.2019 за вих. № 236/01-19, в архівному відділі зберігаються документи колгоспу імені Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області з 1977 року. Документи колгоспу за 1950-1976 роки передані на зберігання до Державного архіву Луганської області. За повідомленнями комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» за вих. № 01-17/1451 від 01.10.2019, у книгах розрахунків з членами колгоспу імені Чапаєва с.Донцівка Новопсковського району Луганської області за 1947 прізвище [PERSON] не значиться, книги розрахунків з членами колгоспу за 1948, 1949, 1951 роки на зберігання до архівної установи не надходили. Таким чином вказані архівні довідки не є належними доказами членства спадкодавця [PERSON] у КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] , як пенсіонер перебувала у складі членів КСП ім. Чапаєва с.Донцівка Новопсковського району Луганської області, а відповідно і те, що вона мала право на земельну частку (пай) у зазначеному КСП відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Сам по собі факт перебування [PERSON] у списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю в КСП ім. Чапаєва с.Донцівка Новопсковського району Луганської області, без доведення факту її членства в цьому підприємстві іншими доказами, не може бути достатнім доказом набуття нею права на земельну частку (пай) у КСП ім. Чапаєва с.Донцівка Новопсковського району Луганської області. Відповідно до положень цивільного законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту наведених вище норм закону слідує, що до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Тому не набуття права власності або права на майно спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. З матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що позивачем та її представником не доведено належними та допустимими доказами відповідно до положень ст. ст.76-81 ЦПК України, набуття [PERSON] права на земельну частку (пай) у КСП ім.Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, а відтак і входження цього права до складу спадщини, що відкрилася після її смерті. Таким чином суд встановив, що за життя спадкодавець [PERSON] не набула права на земельну частку (пай) у КСП ім. Чапаєва с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, у зв`язку з чим вказане право не підлягало успадкуванню [PERSON] , і відповідно не підлягає успадкуванню позивачем, оскільки до спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, представником відповідача у відзиві, представником третьої особи у запереченні, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. Оскільки не було встановлено порушення відповідачами права позивача, у задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю і недоведеністю, тому питання щодо застосування наслідків спливу позовної давності судом не вирішується. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed