Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2017 року він за договором позики позичив відповідачу 210 000 грн,, що еквівалентно 8000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 01.09.2017 року. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав у належний спосіб та борг до цього часу не повернув. Вважає, що боржник, якій прострочив виконання грошового зобовязання має повернути йому борг з урахуванням 3% річних. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 8000 доларів США за офіційним курсом на час постановлення судового рішення, 293,42 грн. процентів, а також понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Пояснив, що за договором позивач передав у борг 8000 доларів США. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з оглядну на таке. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року відповідач отримав від позивача за договором позики кошти в сумі 210000 грн, які зобовязався повернути до 01 вересня 2017 року. Даний факт підтверджується копією розписки, оригінал якою був наданий позивачем та оглянутий судом в судовому засіданні, після чого повернутий позивачу. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Посилання позивача на той факт, що за договором позики він передав відповідачу 8000 доларів США не заслуговує на увагу, оскільки воно не підтверджується наданими суду доказами. Із змісту розписки вбачається, що за договором позики відповідачу було передано кошти в національній валюті в розмірі 210000 грн. та виражений їх еквівалент «8000 долл.». Зміст договору не свідчить про передачу коштів саме в іноземній валюті, якій саме іноземній валюті (зважаючи на те що долар є національною грошовою одиницею декількох країн, а не лише США), та не містить зобовязання відповідача повернути борг саме в такій валюті чи в перерахунку у гривні на час повернення коштів. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Наведена позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ, яка висловлена у справі 6-1967цс15. Судом встановлено, що незважаючи на умови укладеного договору та настання строку виконання зобовязання, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання та не повернув борг у розмірі 210000 грн. Вказана обставина тим, що позивач утримує у себе оригінал боргового зобовязання (розписки). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних за період прострочення визначений позивачем (з 02.09.2017 року по 18.09.2017 року) становить 293,42 грн. Правовідносини, що склалися між сторонами у звязку з передачею грошей відповідають умовам договору позики і врегульовані ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України. Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 210293,42 грн., яка складається з залишку боргу за договором в розмірі 210000 грн., 3% річних за цим договором 293,42 грн.. В задоволенні позову в іншій частині відмовити. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати в розмірі 2102,93 грн..

Outcome: partial