Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що вона та [PERSON] 16.02.1985 року уклали шлюб, який був зареєстрований в Омельницькій сільській раді, Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 4. Позивач вказала, що за час перебування у шлюбі в 1987 році вона з відповідачем, за спільні сімейні кошти побудували будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . За вказаною адресою згідно довідки виконкому Омельницької сільської ради № 1177 від 21.08.2020 року зареєстровані: вона - [PERSON] , відповідач та їх діти - [PERSON] , 1985 року народження, і [PERSON] , 1986 року народження. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2019 року вказане господарство складається з житлового будинку літ. «А», «а», «а1», загальною площею 83.1 кв.м., житловою площею 46,3 кв. м., сараю літ. «Б», бані літ. «б», гаражу літ. «В», погребу літ. «Гп», вбиральні літ. «Д», насосної станції літ. «к», зливної ями літ. «І», огорожі № 1, воріт № 2, яке на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] . Також, згідно державного акту на право приватної власності на землю Серія ПЛ - 257 на підставі рішення виконавчого комітету Омельницької сільської ради народних депутатів від 28 жовтня 1994 року № 73, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку, громадських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 02 вересня 2020 року вартість будинку, загальною площею 83,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] становить 152 000 грн. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 02 вересня 2020 року вартість земельної ділянки площею 0.28 га становить 50 000 грн. Позивачем зазначено, що в даний час у неї виникла необхідність визначитись зі статусом належних їм житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ілянки, які були зареєстровані під час їхнього шлюбу на ім`я її чоловіка [PERSON] та визначити, яка саме частка у вказаних об`єктах належить їй особисто. На підставі наведеного просила суд: - визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку літ. «А», «а», «а1» з господарськими будівлями та 1/2 земельної ділянки площею 0,28 га, що розташовані по [ADDRESS] та покласти на неї судові витрати. В судове засідання призначене на 22 січня 2021 року сторони не з`явилися. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував та повністю визнав позов. Суд дослідивши матеріали справи та докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 16.02.1985 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 16.02.1985 року, актовий запис № 4. Під час шлюбу, в 1987 році [PERSON] та [PERSON] побудували будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Відповідно до довідки Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1183 від 25.08.2019 року встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями 1987 року забудови в [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,28 га та значиться за [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2019 року вказане господарство складається з житлового будинку літ. «А», «а», «а1», загальною площею 83.1 кв.м., житловою площею 46,3 кв. м., сараю літ. «Б», бані літ. «б», гаражу літ. «В», погребу літ. «Гп», вбиральні літ. «Д», насосної станції літ. «к», зливної ями літ. «І», огорожі № 1, воріт № 2, яке на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та належить на праві приватної власності - [PERSON] . 28.10.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Омельницької сільської ради народних депутатів № 73, [PERSON] для обслуговування вищезазначеного житлового будинку, громадських будівель та ведення особистого підсобного господарства передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,28 га, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю Серія ПЛ - 257 наявною в матеріалах справи. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 02 вересня 2020 року вартість будинку, загальною площею 83,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] становить 152 000 грн. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 02 вересня 2020 року вартість земельної ділянки площею 0,28 га становить 50 000 грн. Статтею 5 ЦК України визначено, що Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як вбачається з копії облікової картки об`єкта господарського обліку, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] побудований 1987 року. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, від 20 червня 1969 року № 2006-VII визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.( ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Відповідно до закріпленої Конституцією України ( 888-09) рівності прав жінки і чоловіка в Україні вони мають у сімейних відносинах рівні особисті і майнові права. (стаття 3 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Стаття 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, судом встановлено, що вищевказаний будинок це спільна сумісна власність [PERSON] та [PERSON] , що підлягає поділу та їх частки відповідно до закону є рівними. Щодо вирішення питання про розподілу земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю встановлено, що земельна ділянка площею 0,28 га на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями, передано [PERSON] 17.05.1995 року для обслуговування житлового будинку, громадських будівель та ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення виконавчого комітету Омельницької сільської Ради народних депутатів від 28.10.1994 року № 73. Відповідно до п. 182 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» постановлено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З урахуванням викладеного, хоча вищезазначена земельна ділянка одержана [PERSON] у період шлюбу, суд не може визнати її спільною власністю подружжя, оскільки відповідач отримав її шляхом приватизації і вона є його приватною власністю, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання земельної ділянки 0,28 га по [ADDRESS] спільною власністю подружжя - задоволенню не підлягає. В той час, оскільки судом встановлено, що вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та їх частки є рівними , тому суд дійшов висновку, що у позивача виникає право власності на земельну ділянку у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статтей 120 ЗК, 377 ЦК України, у розмірі 1/2 без зміни її цільового призначення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку літ. «А», «а», «а1» з господарськими будівлями та 1/2 земельної ділянки площею 0,28 га, що розташовані по [ADDRESS] -є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved