Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку в Шевченківському обєднаному УПФУ м. Запоріжжя з 01.02.2011 року перебуває [PERSON], який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону. України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, виплата якої була призупинена у звязку з працевлаштуванням на роботу. [PERSON] звернувся до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя із заявою від 20.08.2013 року про поновлення виплати пенсії після звільнення та додатково надав копію трудової книжки. Відповідно до наданої заяви та документів, [PERSON] було проведено поновлення виплати за вислугу років. Проте, після здійснення поновлення виплати пенсії, та за допомогою функції «Макетна обробка» прописано доплату до пенсії відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 23.04.2012 року № 327 (857 код) в розмірі 100 грн., та не було перевірено право на підвищення пенсії у звязку із зростанням середньої заробітної плати з 01.03.2013 року (133) у розмірі 78 грн. 41 коп., внаслідок чого утворилась переплата пенсії у розмірі 2\~929 грн. 91 коп. Після опрацювання спеціалістами Управління контрольних списків наданих відділом з виплати пенсій ГУ ПФУ в Запорізькій області, пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність з 16.08.2013 року до вимог чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, у пенсійній справі відповідача утворилася переплата у сумі 2\~929 грн. 91 коп. за період з 16.08.2013 року по 31.12.2016 року. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути надміру сплачену пенсію, позивач просить суд стягнути з відповідача суму переплати пенсії в розмірі 2\~929 грн. 91 коп. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі. У разі повторної неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, має право на звернення до суду за захистом порушених прав. Як зазначено у пп. 9 п. 6 Положення № 28-2 «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління» Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: - забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; - призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; - забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.02.2011 року перебуває на обліку у Шевченківському обєднаному УПФУ м. Запоріжжя і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 20.08.2013 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про поновлення виплати пенсії після звільнення та додатково надав копію трудової книжки. Відповідно до наданої заяви та документів, [PERSON] було проведено поновлення виплати пенсії за вислугу років. Відповідно до розпорядження № 195729 від 12.12.2016 року [PERSON] отримує пенсію за вислугу років в розмірі 2 841 грн. 61 коп. на місяць. Так, позивачем після опрацювання контрольних списків, наданих відділом з виплати пенсій ГУ ПФУ в Запорізькій області, пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність з 16.08.2013 року до вимог чинного пенсійного законодавства, оскільки після здійснення поновлення виплати пенсії відповідачу, за допомогою функції «Макетна обробка» прописано доплату до пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 (857 код) в розмірі 100 грн., та не було перевірено право на підвищення пенсії у звязку із зростанням середньої плати з 01.03.2013 року (133 код) у розмірі 78 грн.41 коп., в наслідок чого утворилась переплата у розмірі 2\~929 грн. 91 коп. за період з 06.08.2013 року по 31.12.2016 року. Факт переплати також підтверджується протоколом від 15.12.2016 року (а.с. 4), розпорядженням 195729 від 12.12.2016 року (а.с. 3), рішенням комісії про відмову у визнанні переплати пенсії безнадійною заборгованістю від 25.05.2017 року за № 23 (а.с. 5). 15.12.2016 року, 10.01.2017 року, 25.03.2017 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення за вих. № 4098/03, № 4910/06, № 1063/03 про необхідність його явки до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя з питання перевірки правильності нарахування та виплати пенсії. Докази отримання відповідачем даного повідомлення позивачем не надано (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами\~глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України\~майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6- 91цс14) Згідно\~зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно з ч. 1\~ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим\~Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно з п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до\~ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Відповідно до п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3), суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Доказів умисної чи недобросовісної поведінки зі сторони відповідача представником позивача суду не надано. У п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року\~роз'яснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності розрахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що пенсія у вищезазначеній період виплачувалася відповідачу у сумі, яка відрізняється від призначеного розміру пенсії, внаслідок рахункової помилки, також позивачем не доведені обставини, що надмірно виплачена пенсія відповідачу була здійснена внаслідок зловживання та недобросовісності з боку відповідача. Таким чином, заявлені позовні вимоги необґрунтовані належним чином, в звязку з чим не підлягаю задоволенню .

Outcome: dismissed