Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІВОНА» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 01.09.2017 року по справі №370/901/17 [PERSON] засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який не оскаржувався та у встановленому законодавством порядку набрав законної сили. Відповідно вироку відповідачка в ніч з 27.12.2016 року на 28.12.2016 року близько 00 годин 30 хвилин здійснила таємне викрадення грошових коштів у сумі 1928,00 гривень з касового апарату кафе «[INFO]», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд, чим спричинила шкоду на суму 1928,00 гривень. Відповідачка визнала себе винною повністю, підтвердила фактичні обставини злочину, зокрема те, що вона викрала з касового апарату кафе 1928,00 гривень. Станом на 06.11.2017 року відповідачка гроші позивачу не повернула. Позивач просить: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1928, 00 гривень. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15.06.2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Сашин Д.О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою через оголошення на веб-сайті Макарівського районного суду Київської області, в судове засідання не з'явилась, поважності причин неявки не повідомила. Встановлено, що згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 01.09.2017 року по справі №370/901/17 [PERSON] визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та засуджена до двохсот сорока годин громадських робіт. Відповідно вироку в ніч з 27.12.2016 року на 28.12.2016 року близько 00 годин 30 хвилин [PERSON] таємно викрала грошових коштів у сумі 1928,00 гривень з касового апарату кафе «[INFO]», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд, чим спричинила шкоду на суму 1928,00 гривень. Наявність в касі кафе «[INFO]» суми у розмірі 1928,00 гривень підтверджувалось матеріалами кримінального провадження, звітом кафе від 27.12.2016 року. Відповідачка визнала себе винною повністю, підтвердила фактичні обставини вчиненого злочину, зокрема те, що вона викрала з касового апарату кафе 1928,00 гривень. Цивільний позов у кримінальному провадження пред'явлено не було. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються вимогами ст.1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Частиною 7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що діями відповідачки спричинена шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved