Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає багатодітна сім`я, у якій виховуються семеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є матір`ю всіх вищезазначених дітей, що підтверджується відповідними актовими записами про їх народження. Батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] громадянка [PERSON] є одинокою матір`ю, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 25.09.2018 перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік дітей стало неналежне виконання їх батьками обов`язків по вихованню дітей, ведення ними антигромадського способу життя, не створення дітям належних житлово-побутових умов проживання. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином піклується про своїх дітей, зловживає спиртними напоям, не створила дітям належних умов для проживання та розвитку. Житло, у якому мешкає сім`я, перебуває у антисанітарному стані, у квартирі систематично брудно, всюди розкидані речі дітей та дорослих, брудний посуд тощо. Вона веде антигромадський спосіб життя, є неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України. У даний час притягується до кримінальної відповідальності Вінницьким міським судом Вінницької області. Крім [PERSON] та її дітей у квартирі мешкають її родичі: баба, дід та дядько дітей, які також вживають спиртні напої та вчиняють скандали і бійки у присутності дітей. У квартирі збираються особи сумнівної поведінки, що вживають спиртні напої, порушують спокій та режим дня дітей. Батько малолітньої [PERSON] , відповідач [PERSON] , з донькою не проживає, лише періодично відвідує дитину, участі у її вихованні та утриманні не бере, веде антигромадський спосіб життя, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та перебував у місцях позбавлення волі. Батьки систематично порушують право дітей на освіту. Так, протягом II семестру 2020-2021 навчального року діти [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2013 р.н., не відвідували навчання у ЗШ І-ІІІ ступенів № 10 Вінницької міської ради через те, що мати не надала адміністрації навчального закладу необхідних документів. Окрім того, [PERSON] до цього часу не звернулася із відповідною заявою до адміністрації ЗШ І-ІІІ ступенів №10 Вінницької міської ради щодо влаштування на навчання до 1 класу своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які досягли 6 років та у відповідності з вимогами ч.4 ст.12 Закону України «Про освіту» мають бути влаштовані на навчання. Працівники служби у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції ВРУП ГУНП України у Вінницькій області систематично проводили профілактично-роз`яснювальну роботу з матір`ю дітей [PERSON] , надавали їй матеріальну допомогу, влаштовували до відповідних реабілітаційних центрів, де мати з дітьми мала можливість тривалий час перебувати у безпечних та комфортних умовах, а також отримувати допомогу у догляді, утриманні та вихованні дітей. З батьком [PERSON] профілактична робота проводилася епізодично, оскільки протягом останніх трьох років він переважно перебував у місцях позбавлення волі, що унеможливлювало регулярне спілкування з ним. 26.07.2021 внаслідок негативної поведінки [PERSON] , зловживання нею спиртними напоями, залишення дітей без належного догляду, малолітні [PERSON] , 2019 р.н., та [PERSON] , 2019 р.н., були вилучені із небезпечного середовища за місцем їх проживання та влаштовані до КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» відповідно до акту органів внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, який було складено працівниками сектору ювенальної превенції Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області. 27.07.2021старші діти сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були також влаштовані до вищезазначеного лікувального закладу, куди були доставлені працівниками Кризового центру матері і дитини ГО «Полум`я надії», оскільки відповідачка [PERSON] залишила їх у закладі. Батьки протягом майже 2-х місяців не зверталися до служби у справах дітей міської ради щодо повернення дітей на виховання у сім`ю, тому діти з КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» були переведені до дитячих закладів, оскільки довготривале перебування у лікувальній установі несло загрозу їх інфікування небезпечними хворобами. Вжиті працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції ВРУП ГУНП України у Вінницькій області заходи впливу на батьків не призвели до позитивного результату, відповідачі продовжують свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками і своєю поведінкою створювати небезпечні умови, які загрожують життю, здоров`ю, розвитку та моральному становленню дітей, що і зумовило звернення до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-7). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] у м. Вінниці народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №673 від 16 лютого 2012 року згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2019 року. У графі «батько» записано [PERSON] , а у графі «мати» - [PERSON] (а.с.12). У подальшому, [INFO] у м. Вінниці народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №1386 від 17 квітня 2013 року згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2019 року. У графі «мати» записано [PERSON] (а.с.13). Відомості про батька « [PERSON] » записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.48). [INFO] у м. Вінниці народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №2469 від 04 липня 2014 року згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2019 року. У графі «мати» записано [PERSON] (а.с.14). Відомості про батька « [PERSON] » записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.54). [INFO] у м. Вінниці народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №2630 від 14 липня 2015 року. У графі «мати» записано [PERSON] (а.с.15). Відомості про батька « [PERSON] » записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.53). [INFO] у м. Вінниці народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №549 від 14 лютого 2018 року. У графі «мати» записано [PERSON] (а.с.16). Відомості про батька « [PERSON] » записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.52). [INFO] у м. Вінниці народились [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідні актові записи №2235 та №2234 від 10 липня 2019 року згідно із свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] від 10 грудня 2019 року. У графі «мати» записано [PERSON] (а.с.17-18). Відомості про батька « [PERSON] » записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.49-50). Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 25.09.2018 перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік дітей стало неналежне виконання їх батьками обов`язків по вихованню дітей, ведення ними антигромадського способу життя, не створення дітям належних житлово-побутових умов проживання (а.с.19-32). Зокрема, зі змісту актів обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 12.11.2015, 29.12.2015, 17.10.2016, 21.12.2016, 25.09.2018, 26.09.2018, 31.01.2019, 06.03.2019, 12.05.2020, 10.03.2021, 09.04.2021, 26.07.2021, 29.07.2021, 04.08.2021 вбачається, що відповідачі систематично ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освітиу зв`язку із зловживанням дорослими членами сім`ї алкогольних напоїв, незадовільним матеріальним становищем (а.с.33-46). Комісією неодноразово виявлено порушення санітарних норм (бруд, сміття та залишки життєдіяльності людей у квартирі), недотримання норм особистої гігієни (діти брудні, нерозчесані та немиті), а також що у присутності дітей члени сім`ї розпивають алкогольні напої. Одного разу [PERSON] до завершення курсу лікування із дітьми пішла із ВМКЛ «Центр матері та дитини» з двома дітьми додому, де була виявлена в безпорадному стані внаслідок алкогольного сп`яніння (а.с.44, 56). Зі змісту листів КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» м. Вінниці від 04.11.2015, 09.11.2016, 27.02.2020 також вбачається, що батьківські обов`язки [PERSON] виконує незадовільно: не звертається за медичною допомогою у разі хвороби дітей, не слідкує за їх плановим щепленням, не забезпечує їх явку у медичний заклад (а.с.59-61). Окрім цього, [PERSON] має патологію зору (збіжну косоокість обох очей), а [PERSON] патологію нирок (неповне подвоєння правої нирки), однак їм належна медична допомога не надається у зв`язку із ненаданням матір`ю зразків для лабораторних досліджень, неприбуттям дитини для огляду до нефролога та контролю УЗД. Відповідно до повідомлень КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10 Вінницької міської ради» від 09.04.2021, 06.09.2021 заклад відвідує із 3 дітей шкільного віку лише [PERSON] , [INFO] , яка навчається у 3-В класі. За час її навчання у закладі мати рідко приходила до закладу, успіхами доньки не цікавилась, а батько не з`являвся жодного разу. Під час дистанційного навчання виходити на онлайн зв`язок можливості у дитини не було, тому учениця отримувала пояснення та виконувала завдання у телефонному режимі до 22.03.2021, потім зв`язок припинився. Класний керівник неодноразово телефонувала матері, однак мобільний оператор повідомляв, що абонент не був у зоні досяжності. Тоді класний керівник відвідала родину для з`ясування причини відсутності дитини на навчанні. Відповідач [PERSON] повідомила, що [PERSON] забрав батько [PERSON] , вона не знає, де перебуває дівчинка. Щодо інших дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] до адміністрації закладу щодо їх зарахування у перший клас не зверталась (а.с.62-64). [PERSON] у період з 2020 по 2021 роки неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173, ч.ч.1-2 ст.178, ч.1 ст.182, ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.55-58) а також у період з 2017 по 2020 роки до кримінальної відповідальності за ч.ч.1-2 ст. 185 КК України всього 4 рази (а.с.55, на звороті). Хоча [PERSON] отримує щомісячну державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 6 351, 08 грн, щомісячну державну допомогу при народженні 2-х дітей у розмірі 1720, 00 грн, щомісячну допомогу одиноким матерям у розмірі 4 117, 98 грн, щомісячну допомогу багатодітним сім`ям 6800,00 грн. Крім того, [PERSON] було виділено матеріальну допомогу Департаментом соціальної політики на придбання одягу дітям у розмірі 3000, 00 грн, на погашення боргів за житлово-комунальні послуги шляхом перерахування послуг за газопостачання у розмірі 6402, 00 грн, за розподіл газопостачання у розмірі 450, 00 грн, за електроенергію у розмірі 1254, 00 грн. Також за сприяння Вінницького міського центру соціальних служб було списано борг за споживання гарячої води у розмірі 14 596, 20 грн (а.с.66-67). Крім цього, враховуючи несприятливі побутові умови для виховання дітей, а саме що брат [PERSON] , її співмешканка та їх батько, які схильні до зловживання алкогольними напоями, вчиняють сварки, відповідач [PERSON] разом із усіма дітьми за сприяння Вінницького міського центру соціальних служб двічі, а саме з 15.07.2019 по 20.02.2020 та з 05.06.2020 по 05.12.2020 направлялась в КЗ «Обласний комплексний центр надання соціальних послуг», відділення «Притулок для осіб, які постраждати від домашнього насильства, насильства за ознакою статі, перебувають у складних життєвих обставинах» (а.с.66-67). [PERSON] надавались консультації психолога, соціальна допомога для формування навичок ведення домашнього господарства та догляду за дітьми. Обидва рази [PERSON] неодноразово отримувала попередження щодо вживання алкогольних напоїв та повернення до відділення у нетверезому стані. 18.02.2020 поїхала до м. Вінниці у справах, попросивши доглянути за своїми дітьми іншу клієнтку. Крім цього, неодноразово влаштовувала скандали, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала черговому адміністратору, з огляду на що її було відраховано. 30.09.2020 [PERSON] отримала попередження про недогляд за дітьми, оскільки вони погано відвідували навчальний заклад, доглядаючи за меншими дітьми. [PERSON] неодноразово залишала догляд менших дітей на старших та працівників закладу. Стан її кімнати був незадовільний, чистоту та охайність підтримували працівники закладу. [PERSON] неодноразово вживала алкогольні та енергетичні напої у закладі, внаслідок чого її поведінка ставала агресивною, що призводило до конфліктних ситуацій з іншими клієнтами та працівниками закладу (а.с.72-73). У подальшому, 11.06.2021 [PERSON] та її семеро дітей за її бажанням було поміщено до кризового центру для мам з дітьми громадської організації «Полум`я надії», де їм була виділена окрема кімната з належними умовами для розвитку і повноцінного відпочинку дітей. Дітям було надано одяг та взуття відповідно до сезону, оскільки [PERSON] приїхала із пакетом брудних речей. У дітей було виявлено педикульоз - ектопаразитне захворювання шкіри, породжене вошами, вони не дотримувались особистої гігієни (а.с.68). 18.07.2021 у наймолодших дітей [PERSON] та [PERSON] піднялась температура, їх госпіталізовано до Вінницької міської клінічної лікарні «Центру матері та дитини» разом із відповідачем [PERSON] , де їх щодня відвідували волонтери кризового центру та фахівець ВМЦСС, купували ліки та продукти харчування. Інші діти матір залишила у кризовому центрі для мам з дітьми громадської організації «Полум`я надії» на час перебування у лікарні. Однак, 23.07.2021 [PERSON] покинула медичний заклад. Вночі волонтери громадської організації вдома її не виявили (а.с.68). Наступного дня її було виявлено вдома волонтерами, яким вона повідомила, що не бажає повертатися до центру та забере інших дітей (а.с.74). Однак через 4 дні її було виявлено вдома у безпорадному стані внаслідок алкогольного сп`яніння (а.с.44). Станом на 27.07.2021 інших 5 дітей з кризового центру мати не забрала (а.с.74). 26.07.2021 внаслідок негативної поведінки [PERSON] , зловживання нею спиртними напоями, залишення дітей без належного догляду, малолітні [PERSON] , 2019 р.н., та [PERSON] , 2019 р.н., були вилучені із небезпечного середовища за місцем їх проживання та влаштовані до КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» відповідно до акту органів внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, який було складено працівниками сектору ювенальної превенції Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області. 27.07.2021старші діти сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були також влаштовані до вищезазначеного лікувального закладу, куди були доставлені працівниками Кризового центру матері і дитини ГО «Полум`я надії», оскільки відповідачка [PERSON] залишила їх у закладі. Батьки протягом майже 2-х місяців не зверталися до служби у справах дітей міської ради щодо повернення дітей на виховання у сім`ю, тому діти з КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» були переведені до дитячих закладів, оскільки довготривале перебування у лікувальній установі несло загрозу їх інфікування небезпечними хворобами. На день розгляду справи судом батьки не забрали жодну дитину на виховання та не цікавляться їхнім життям. У судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що діти перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Свідок неодноразово була присутня при відвідуванні квартири, де мешкали діти із матір`ю, в ній виявлено неналежні умови проживання, а саме квартира не прибрана, їжа не готується, діти не доглянуті. З огляду на це у вересні 2021 року дітей було поміщено до дитячого закладу на повному державному забезпеченні. Відповідачі до закладу не приходять, дітей не відвідують. Свідок [PERSON] , яка є заступником директора КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10 Вінницької міської ради», повідомила, що знає добре сім`ю [PERSON] , неодноразово спілкувалась із відповідачем. Їй відомо, що весь навчальний рік діти школу не відвідують, заяв від [PERSON] про прийняття молодших дітей, які досягли шкільного віку, до школи не надходило. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 08.10.2021 №01-00-011-67473 про доцільність відібрання дітей, останній вважає доцільним відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері, а [PERSON] , [INFO] , також від батька, оскільки вони ведуть антигромадський спосіб життя, неналежно піклуються про дітей, їх проживання з батьками створює реальну загрозу життю, здоров`ю та розвитку дітей (а.с.8-11). Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У даній справі судом встановлено, що усі семеро дітей не перебувають у належних санітарно-гігієнічних та побутових умовах. Батьки не тільки не займаються їх духовним і моральним розвитком, але і не забезпечують їх належний фізичний стан: відвідування лікаря, щеплення, здачу аналізів тощо. Діти перебувають у сім`ї, яка веде антигромадський спосіб життя, у тому числі на їх очах дорослі вживають алкогольні напої, вчиняють сварки. Крім цього, лише одна дитина шкільного віку, а саме [PERSON] періодично відвідує школу. Інші діти шкільного віку - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , школу не відвідують у зв`язку із бездіяльністю батьків. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини у батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зокрема, до таких підстав згідно з п.п.2-5 ч.1 ст. 164 СК України є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоке поводження з дитиною; батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами;вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) відзначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 315/1279/19 (провадження № 61-3821св21). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На жаль, у даній справі ні відповідач [PERSON] , ні відповідач [PERSON] не забезпечують належні умови проживання, виховання, розвитку та навчання дітей. Вони не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, дотримання санітарно-гігієнічних норм, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Їх спільне проживання є шкідливим як для психічного здоров`я дітей, які спостерігають таким чином за соціальною, духовною та фізичною деградацією своїх батьків, так і для їх фізичного здоров`я, оскільки вони належним чином не забезпечуються сезонним одягом, часто хворіють, своєчасна медична допомога їм не надається, не дотримуються санітарно-гігієнічні правила. Суд оцінює умови проживання дітей з матір`ю за адресою: [ADDRESS] як небезпечні та шкідливі для їх фізичного та психічного розвитку. Вони потребують розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, що не здатні та не бажають забезпечити відповідачі, на відміну від позивача у справі. Зокрема, батьки фактично самоусунулися від виховання дітей, залишивши їх добровільно на вихованні у органу опіки та піклування, протягом чотирьох місяців не виявивши бажання взяти їх на виховання, не спілкуються з дітьми, не проявляють ініціативи до зустрічей із ними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, єдиною метою спільного проживання з дітьми є отримання соціальної допомоги. При цьому органом опіки та піклування, а також волонтерами неодноразово протягом 6 років вживались заходи щодо покращення соціально-побутових умов [PERSON] та її дітей, надання їй психологічної, медичної та соціальної допомоги з огляду на життєві обставини, у яких вона опинилась. Однак усі рази [PERSON] порушувала умови проживання у відповідних закладах, без поважних причин поверталась до місця свого постійного проживання, не звертала уваги на рекомендації, не відмовилась від шкідливих звичок. Таким чином, суд приходить до висновку, що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов`язки по догляду, вихованню та розвитку малолітніх дітей, враховуючи наявність реальної загрози для їх життя, здоров`я та розвитку з боку батьків, нездатність відповідачів забезпечити дітям необхідні умови життя, повноцінний фізичний та духовний розвиток, безпеку, гармонію та спокій, їх тривале ухилення від виконання батьківських обов`язків, відсутність реагування на зауваження уповноважених органів, небажання змінювати свою поведінку, ставлячи на перше місце найкращі інтереси дітей та оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved