overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.01.2013 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, сім'ю та шлюб. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду від її представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.01.2013 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 03 (а.с.6). Також судом встановлено, що сім'я розпалася. Подружні стосунки не підтримують, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задоволити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 105, 110 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач у лютому 2016 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2005 року. Від даного шлюбу відповідачака [INFO] р. народила сина [PERSON]. Позивач зазначив, що з березня 2006 р. він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, проживають окремо, у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, що унеможливлює подальше спільне проживання, як подружжя. Позивач вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, направили на адресу суду заяви відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 14, 15). Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 68\~867,88 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNXRRC01120233 від 15.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 8\~951,79 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 68\~867,88 грн. та судові витрати у розмірі 1\~378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNXRRC01120233 від 15.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 8\~951,79 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 02.02.2016 року за ним склала 68\~867,88 грн., у тому числі: -заборгованість по процентам за користування кредитом 23\~410,24 грн.; -заборгованість по комісії за користуванням кредитом 3\~294,29 грн.; -заборгованість за пенею 38\~407,74 грн.; -штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; -штраф (процентна складова) 3\~255,61 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] взяв на себе зобовязання щодо оформлення документів на приватизацію. Проте до теперішнього часу відповідач зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув позивачу. На телефонні дзвінки не відповідає, ухиляється від зустрічей з [PERSON] та оспорює право власності позивача на нерухоме майно. Однак, у встановлений термін відповідач свої зобовязання за усною домовленістю не виконав. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] взяв на себе зобовязання щодо оформлення документів на приватизацію. Проте до теперішнього часу відповідач зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув позивачу. На телефоні дзвінки не відповідає, ухиляється від зустрічей з [PERSON] та оспорює право власності позивача на нерухоме майно. Однак, у встановлений термін відповідач свої зобовязання за усною домовленістю не виконав. Згідно до ст. 316 ЦК України, права власності - є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. 10,11,60, 21-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначав, що 08.07.2006 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №321. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], 2009 року народження. На даний час вони з дружиною разом не проживають, дитина мешкає з матір'ю, деколи з батьком за попередньою домовленістю між ними. Спільне життя з відповідачем не склалося з декількох причин: згасли почуття, на цьому тлі вони мають постійні сварки, нарікання, образи. У такій атмосфері неможливо гармонійно жити та сумісно виховувати дитину. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити. Строк на примирення просив не надавати, бо вони з дружиною майже два роки не підтримають подружні стосунки. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 липня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 321. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що подружжя майже два роки тому припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодна на його розірвання, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що вони з [PERSON] по справі проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають трьох дітей : доньку [PERSON], сина [PERSON], доньку [PERSON]. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає . Позивач просить суд стягнути з [PERSON],1979 року народження , аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно , починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач просила суд позов задоволити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що від спільного проживання сторони мають трьох неповнолітніх дітей : доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньку- [PERSON], [INFO]. Позивач вказала суду , що вони з відповідачем проживають в одному будинку, але він не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і вона самостійно здійснює за ними догляд. Відповідач ствердив пояснення позивача та проти стягнення аліментів на утримання трьох дітей не заперечував. Сторони добровільної угоди про утримання трьох дітей не досягли. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, тому суд кошти на утримання дітей (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) їх батька . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку, що [PERSON], працездатного віку, працює, тому зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати дітей. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище викладене, позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 03.06.1998 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №199. На протязі останніх двох місяців вони разом з чоловіком не проживають, після розірвання шлюбу дитина буде мешкати з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини того, що він зловживає спиртними напоями на протязі багатьох років та не хоче працювати. Наразі спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу неможливі. Про поділ спільного майна подружжя позов буде подано окремо. Шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву від 16.03.2016 року, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 червня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 199. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], як вбачається з наданої копії свідоцтва про її народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 06.03.2009 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №91. Наразі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час проживають за адресою її реєстрації у будинку її батьків разом з дітьми. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність. Він є постійним ініціатором сварок, через що вона та діти постійно знаходяться у напруженій атмосфері, крім цього, підіймав руку на дітей. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вперше. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, пояснюючи, що бажає зберегти сім'ю, незважаючи на те, що в наданий судом строк подружжя не примирилося. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 91. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 24 СК України закріплено добровільність шлюбу, а саме: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні позивач категорично не бажає продовжувати сімейні відносини та наполягає на тому, щоб шлюб було розірвано, тому у суду немає підстав відмовити у задоволенні її вимог. Отже, з огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, у наданий для примирення строк подружжя не помирилося, а повторно строк не надається, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 15 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №347, від якого мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з чоловіком припинені, дитина проживає разом з нею і після розірвання шлюбу приживатиме з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, бо не зійшлися характерами. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують з червня 2015 року. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 липня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 347. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони з червня 2015 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved