Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 19.12.2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка знаходиться у неї на утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони з відповідачем останні 6 років не підтримують шлюбних відносин, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також понесені по справі судові витрати. 09.11.2017 року у даній справі було відкрите провадження та призначено судовий розгляд справи на 18.12.2017 року. 18.12.2017 року судом проводилося підготовче засідання, яке відкладене на 15.02.2018 року через неявку відповідача. 15.02.2018 року судом проведене підготовче засідання та призначено справи до судового розгляду по суті на 28.03.2018 року. За письмовим клопотанням представника позивача від 21.02.2018 року, позов в частині визначення місця проживання дитини ухвалою суду від 28.03.2018 року залишено без розгляду. Відзив на позов відповідачем суду не надано. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник 3-ї особи при вирішенні спору щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів покладається на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причини своєї неявки. Заслухавши пояснення представника позивача та представника 3-ї особи, дослідивши докази подані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 19.12.2005 року сторони вступили в шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по Конотопському району Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом №08. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб та народження, а також письмовими поясненнями позивача. Позивач зазначила, що в зв'язку з погіршенням відносин між сторонами, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння сім'я розпалася, останні 6 років сторони, спільного господарства не ведуть, проживають окремо і не підтримують шлюбних стосунків. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач фактично висловив свою думку щодо небажання перебувати у шлюбних стосунках з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вимогами ч.1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає аліменти у твердій грошовій сумі. У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду встановлені обставини та, те що позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів у мінімальному розмірі визначеному законом, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі зазначеному позивачем З урахуванням зазначених вище обставин, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення заявленого позивачем позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. за розгляд судом вимог про стягнення аліментів, від сплати якого за законом звільнено позивача, а також на користь позивача 640 грн. на відшкодування судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за розгляд судом позову в частині розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved