Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач ставить питання про зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що постановою державного виконавця від 7 вересня 2005 року було накладено арешт на спірну квартиру в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від видів заробітку на утримання дитини. На сьогоднішній день заборгованість по сплаті аліментів відсутня, жодних претензій матеріального характеру стягувач до позивача не має. Разом з цим, у зв'язку з накладеним арештом на квартиру, позивач позбавлений можливості розпоряджатися майном, укладати договори відчуження щодо належної йому частки квартири, що порушує його права. Сторони в судове засідання не з»явилися, про день та час слухання справи сповіщені належним чином. Від позивача надійшла заява про підтримання позову в повному обсязі, слухання справи в його відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що на виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження стосовно виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі №2-2322/2000 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини на користь [PERSON]. В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Кохан І.О. 7 вересня 2005 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки Зарічного відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 7 липня 2016 року, станом на 7 липня 2016 року згідно даних ЄДРВП виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] грошових сум у відділі відсутні (а.с.11). Згідно заяви [PERSON] від 6 травня 2016 року, остання матеріальних претензій до [PERSON] з приводу стягнення аліментів за виконавчим листом №2-2322/2000 року не має (а.с.10). Згідно інформаційної довідки та свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12,15). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується листом Першої Сумської державної нотаріальної контори та інформаційною довідкою. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. В даний час у відділі ДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області відсутні відкриті виконавчі провадження відносно позивача, тому він позбавлений можливості самостійно зняти арешт зі спірної квартири. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. В силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Державний виконавець, накладаючи арешт на квартиру, в момент накладання арешту, діяв на підставі тих обставин, що утворилась заборгованість зі сплати аліментів, а тому порушувались права стягувача на отримання аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду. На даний час накладений арешт на нерухоме майно позбавляє позивача можливості розпоряджатися належним йому майном, причина накладення арешту усунута, заборгованості зі сплати аліментів немає, тому відсутні підстави для обмеження законних прав позивача. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved