Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивую тим, що 25.08.2015 року відповідач в м. Суми по вул. Тополянській на території бази ПрАТ «Сумисортнасіння» керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним допустив наїзд на нерухомий автомобіль [NUMBER]. Під час вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], якій належить [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача під час керування автомобілем [NUMBER] була застрахована позивачем. На виконання умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності позивачем було сплачено постраждалому 1700,24 грн. страхового відшкодування. У звязку з тим, що вони відшкодували збитки завдані винними діями відповідача, а відповідач у супереч вимогам закону не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, просить стягнути з відповідача 1700,24 грн. та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач вдруге в судове засідання сторони не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Між позивачем та відповідачем укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 04.07.2015 року по 03.07.2016 року. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль [NUMBER]. (а.с. 8) [PERSON] 25.08.2015 року близько 15:00 год. в м. Суми по вул. Тополянській на території бази ПрАТ «Сумисортнасіння» керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], в наслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою суду від 06.10.2015 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КпАП України (а.с. 13) У звязку з пошкодженням автомобіля [NUMBER] страховою компанією виплачено власнику автомобіля [PERSON] страхове відшкодування у сумі 1700,24 грн. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону № 1961-IV, зокрема розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку із чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з наданих позивачем матеріалів, відповідач не повідомив письмово страховика про скоєння ДТП. Оскільки будь-яких поважних причин для нездійснення такого повідомлення відповідачем не зазначено, то ця сума підлягає стягненню з нього. Це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України в постанові №6-186цс16 від 30 березня 2016 року, де зазначено, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. За наведених обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved