Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія РАНТЬЕ (далі ТОВ ФК РАНТЬЕ) предявив до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 77265, 75 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 01 вересня 2014 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р21.907.77267 (далі кредитний договір), згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000 гривень зі сплатою 9,9000% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 30 вересня 2015 року , відповідач у встановлений договором термін , не повернув банку отриманий кредит та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 77665,75 гривень. 30 вересня 2015 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ПАТ Ідея Банк укладено договір факторингу №30/09-1. Згідно умов вказаного договору ПАТ Ідея Банк відступив (передав у власність) ТОВ ФК РАНТЬЕ з 30 вересня 2015 року, а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ ФК РАНТЬЕ за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 400 гривень. Останній платіж здійснено 26 травня 2016 року. Станом на 22 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить: за тілом кредиту 55993,92 гривень; за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 21271, 83 гривень, загальна заборгованість 77265, 75 гривень. З цих підстав просить позов задовольнити. Представник позивача ТОВ ФК РАНТЬЕ в судове засідання не з'явився, зазначивши у позовній заяви про розгляд справи за його відсутності, та незаперечення щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання , повторно, не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: 01 вересня 2014 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р21.907.77267, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000 гривень зі сплатою 9,9000% річних. Вказаний договір підписаний відповідачем [PERSON] особисто. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Згідно п. 3.3.1. позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% в період прострочення сплати від 1 до 60 днів та 0, 65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ч. 1 ст.530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Станом на 30 вересня 2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не платив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 77665, 75 гривень. 30 вересня 2015 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ПАТ Ідея Банк укладено договір факторингу №30/09-1. Згідно умов вказаного договору ПАТ Ідея Банк відступив (передав у власність) ТОВ ФК РАНТЬЕ з 30 вересня 2015 року, а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. В зв'язку з чим, позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність у нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 77665, 75 гривень, яку слід сплатити на рахунок фактора. Як слідує із викладених у позові обставин, після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 400 гривень. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 22 липня 2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 77265, 75 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55993, 92 гривень та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 21271,83 гривень. Відповідно до вимог\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів погашення заборгованості. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Р21.907.77267 від 01 вересня 2014 року в розмірі 77265, 75 гривень. Крім того, у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1378 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 554, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved