Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.07.2014 року [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що викладені на сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання і не погасив борг, тому станом на 12.09.2018 року заборгованість відповідача перед банком становить 17 064,19 грн. Дана сума складається з: 1 368,49 грн. - тіло кредиту; 725,64 грн. - відсотки за користування кредитом; 13 681,29 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,77 грн. - штраф (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 629, 1050, 1054 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути борг з відповідача. Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 33), зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви б/н від 29.07.2014 року [PERSON] отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, зобов`язалась слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. При укладенні даного договору сторони, крім іншого, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти, який, в порушення взятих на себе зобов'язань, суму боргу по кредиту не повернув. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] за договором від 29.07.2014 року №б/н станом на 12.09.2018 року становить 17 064,19 грн. Дана сума складається з: 1 368,49 грн. - тіло кредиту; 725,64 грн. - відсотки за користування кредитом; 13 681,29 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,77 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6). Суд вважає, що дана сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача. Так, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, в тому числі справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Загальна сума неустойки (пеня, штрафи), заявлена позивачем, складає 14 970,06 грн., що значно перевищує суму боргу по кредиту. Враховуючи вищенаведені норми Закону, а також суму кредиту, те що кошти отримувались на споживчі цілі, враховуючи інші істотні обставини, матеріальний стан відповідача, а також загальні засади цивільного законодавства щодо розумності і справедливості (ст. 3 ЦК України), суд вважає можливим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки до розміру, що складає заборгованість по тілу кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Тому стягненню підлягає сума боргу, яка виникла станом на 12.09.2018 року і складається з: 1 368,49 грн. - тіло кредиту; 725,64 грн. - відсотки за користування кредитом; 2 094,12 грн. - неустойка, а всього 4 188, 26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1 762 грн.

Outcome: approved