Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» за кредитним договором № ML 702/656/2008 від 14.02.2008р. у сумі 380 765,43 гривні; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» всіх повноважень продавця, у тому числі, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання та подання всіх необхідних для продажу документів, довідок, заяв з та до органів державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату, тощо В обґрунтування позову вказує, що 14 лютого 2008 року між Позивачем та громадянкою України [PERSON] укладений Кредитний договір №ML702/656/2008. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 52 200,00 швейцарський франків на строк до 14 лютого 2028 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, описаних в Кредитному договорі. 10.08.2011 року відбулася заміна валюти кредиту в національну валюту згідно додаткового договору №1 від 10.08.2011р. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 14 лютого 2008 року було укладено договір іпотеки № PML- 702/656/2008-1. За договором іпотеки [PERSON] передала Позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 1.1. Кредитного договору № ML 702/656/2008 від 14.02.2008р. [PERSON] зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в Кредитному договорі. Внаслідок порушення [PERSON] умов Кредитного договору та норм права, не здійснення нею повної сплати щомісячних платежів у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором, станом на 28.11.2013р. її заборгованість перед Позивачем склала 380765,43 гривень а саме: сума заборгованості по кредиту - 370 513,37 гривень, сума заборгованості по відсоткам - 10252,06 гривень. 10.04.2014 року, в судове засідання з'явився представник позивача відповідач не з'явилась, причини неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце його проведення, заперечень проти позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування позову, оцінивши їх у сукупності, визнає що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, 14 лютого 2008 року між Позивачем та громадянкою України [PERSON] укладений Кредитний договір №ML702/656/2008. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 52 200,00 швейцарський франків. Відповідно до додаткового договору №1 від 10.08.2011р. до кредитного договору відбулася заміна валюти кредиту в національну валюту - гривню. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 14 лютого 2008 року було укладено договір іпотеки № PML- 702/656/2008-1. За договором іпотеки [PERSON] передала Позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 1.1. Кредитного договору № ML 702/656/2008 від 14.02.2008р. [PERSON] зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в Кредитному договорі. Внаслідок порушення [PERSON] умов Кредитного договору та норм права, не здійснення нею повної сплати щомісячних платежів у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором, станом на 28.11.2013р. її заборгованість перед Позивачем склала 380765,43 гривень а саме: сума заборгованості по кредиту - 370 513,37 гривень, сума заборгованості по відсоткам - 10252,06 гривень. Згідно п. 1.1. Кредитного договору № ML 702/656/2008 від 14.02.2008р. [PERSON] зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в Кредитному договорі. Сторонами кредитного договору встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку плюс FIDR, який може змінюватись (збільшуватись чи зменшуватись), залежно від зміни вартості кредитних ресурсів на фінансовому ринку України, у порядку передбаченому Сторонами у Кредитному договорі. Внаслідок порушення [PERSON] умов Кредитного договору та норм права, не здійснення нею повної сплати щомісячних платежів у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором, станом на 28.11.2013р. її заборгованість перед Позивачем склала 380765,43 гривень а саме: сума заборгованості по кредиту - 370 513,37 гривень, сума заборгованості по відсоткам - 10252,06 гривень. У ході судового розгляду судом встановлено, що 29.11.2013 року Позивачем Відповідачу направлялась досудова вимога вихідний номер 22-2/825683 від 25.11.2013р., якою Позивач попередив Відповідача про наявність заборгованості та повідомив про намір, стягнення заборгованості, в тому числі звернення стягнення на передане в іпотеку Банку майно, в разі невиконання вимоги протягом 30-ти днів з дня її відправлення. Конверт із досудовою вимогою повернувся відправнику за скінченням терміну зберігання. Відповідач не виконав умови вимоги та відповідно до п. 2.1.9 Додаткового договору №1 до кредитного договору, право на дострокове стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у Позичальника настало. Згідно вимог норм ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином та у строки відповідно до умов договору. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. У п.2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно до п.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Ч.2 ст.589 ЦК України також встановлено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (подібне положення також передбачене ст. 19 ЗУ «Про заставу», ст.. 12 ЗУ «Про іпотеку»). Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченою заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене договором застави. Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Вищевказаним договором іпотеки визначено, що стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договором про задоволення також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які позивач сплатив при подачі позову , суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved