Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Представляючи інтереси ТзОВ «Терен - С» [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства суму заборгованості у розмірі 20 000 грн. та 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначається, що 8 квітня 2014 року між товариством та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого Відповідачу було надано грошову позику в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень зі строком повернення до 31 грудня 2014 року. Позика була надана для особистих потреб. Після закінчення терміну повернення грошей зазначеного в розписці позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, однак в добровільному порядку він відмовився їх повернути. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 25 (1919) від 26 червня 2015 року. Суд, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року [PERSON] отримав у ТзОВ «Терен - С» позику у розмірі 20 000 грн. Даний факт підтверджується борговою розпискою, в якій [PERSON] зобовязався повернути грошові кошти у повному обсязі до 31 грудня 2014 року. Після закінчення терміну повернення грошей зазначеного в розписці позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, однак в добровільному порядку він відмовився їх повернути, що стверджується копією претензії від 20 грудня 2014 року. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договоромпозики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положенням ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, всупереч норм закону, зобовязання за договором позики належним чином не виконав, кошти не повернув, у звязку з чим існує заборгованість [PERSON] перед позивачем у розмірі 20000 грн. Оскільки встановлено невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню коштів за договором позики, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved