overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 24 вересня 1994 року уклали шлюб. Сімейне життя не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, частими стали сварки. Останні сім місяців кожен живе своїм життям та своїми інтересами. Шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо, примирення неможливе. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24.09.1994 року у Виконкомі Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис №5. Ухвалою суду від 27.11.2019 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила, судовий збір просила залишити за нею. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24.09.1994 року було зареєстровано шлюб у Виконкомі Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 5. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи відсутність згоди позивача на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач у листопаді 2020 р. звернулась до Оболонського районного суду м.Києві з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 25.04.2017 року між сторонами був укладений шлюб Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 620. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач у листопаді 2020 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким\~ стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.01.2012 року в сумі 34665,08 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.01.2012 року. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами\~ банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 11.10.2020 року заборгованість становила 34665,08 грн., з яких: тіло кредиту 2338,56 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 817,16 грн., нарахована пеня 31509,36 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач у листопаді 2021 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 18.08.2007 року між сторонами був укладений шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1223. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач у листопаді 2021р. звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 2.07.2015 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Оскільки сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння та несумісність характерів, внаслідок чого виникали суперечки, почуття кохання та поваги втрачені, вважає, що сім`я розпалася. Сімейно-шлюбні відносини відновлювати не має наміру, просить шлюб розірвати. 8.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач матеріали позову отримала належним чином, надала заяву у якій з позовом погодилася. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, шлюб між сторонами зареєстрований 2 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського МУЮ, актовий запис №1252. Позивач втратив почуття поваги та кохання до відповідача, сімейно-шлюбні стосунки не підтримує та відновлювати їх не має наміру. Подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач у листопаді 2021 р. звернулась до Оболонського районного суду м.Києві з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 28.04.2017 року між сторонами був укладений шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 613. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач у лютого 2021 р. звернулась до Оболонського районного суду м.Києві з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 23.10.2019 року між сторонами був укладений шлюб Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2036. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач у лютого 2021 р. звернулась до Оболонського районного суду м.Києві з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 25.04.2010 року між сторонами був укладений шлюб Виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №15. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач у лютому 2014 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 28 червня 1986 року. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначив, що тривалий час він з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, оскільки спільне проживання їх сім'ї стало неможливим через постійні сварки, у в зв'язку з чим просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб з відповідачкою розірвати, зазначив, що підстав для збереження їх з відповідачкою сім'ї не має. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (а.с. 17), причини неявки суду не повідомила, а тому суд на підстав ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.06.1986 р. (а.с. 10). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий період часу не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спірного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, при цьому позивач категорично зазначив, що не має наміру примиритися з відповідачкою, доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, які б спростовували б позовні вимоги, відповідачка суду не надала, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 22 400,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що відповідач отримав в позику грошову суму в розмірі 22 400,00 грн. Фактичне отримання відповідачем вказаної суми підтверджується власноруч підписаним договором позики від 01.07.2011 року, в якому зобов'язувався повернути суму боргу до 01.12.2013 року. Проте до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідач в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачу грошову суму у розмірі 22 400,00 грн. На підтвердження факту отримання у позику зазначеної грошової суми, відповідачем того ж дня власноручно підписано договір позики, в якому останній зобов'язується повернути суму боргу до 01 грудня 2013 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, суму заборгованості за договором позики відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 30 602, 25 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 22.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 4 500, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 602, 25 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання у справі не з'являлась, про час і місце їх проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 22.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 4 500, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 31.12.2013 року за ним склала 30 602, 25 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 8 065, 16 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 603, 65 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 1 433, 44 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 37 469, 53 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNН4КР11590220 від 05.08.2005 року [PERSON] отримав кредит у сумі 3 321, 50 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 469, 53 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання у справі не з'являлась, про час і місце їх проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNН4КР11590220 від 05.08.2005 року [PERSON] отримав кредит у сумі 3 321, 50 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 25.01.2014 року за ним склала 37 469, 53 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 55, 86 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 436, 46 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26 977, 21 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4574,01 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно особового рахунку [NUMBER] надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії по [ADDRESS]. Втім, відповідач свої зобов'язання протягом опалювального періоду з 01.04.2007 р. - 01.08.2013 р. щодо оплати отриманих послуг виконував неналежним чином, у зв'язку з чим його заборгованість, пред'явлена у справі до стягнення склала 4574,01 грн. Представник позивача надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позову наполягає та просить розгляд справи провести за її відсутністю (а.с.23). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для розгляду справи за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 7), а отже згідно відкритому особовому рахунку [NUMBER] є споживачем послуг з теплопостачання зазначеної квартири. Оскільки зобов'язання відповідач як користувач послуг теплопостачання в частині їх оплати виконував неналежним чином, станом на 01.08.2013 р. його заборгованість перед позивачем склала 4574,01 грн. та у подальшому погашена не була, відповідно до наданого позивачем розрахунків (а.с. 8), правильність якого відповідачем не спростована. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо. Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved