Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 89826,27 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03.12.2013 між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Акура», д.н.з. [NUMBER]. 08.11.2014 у період часу з 17-10 по 19-45 год. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 7, біля ТРЦ «Караван» на майданчику для паркування машин, відповідачі маючи єдиний злочинний умисел, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем потерпілого. В той же день вказаний вище автомобіль було знайдено, та при зовнішньому огляді встановлено, що автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~11.11.2014 потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, розмір якого склав 89826,27 грн. Позивачем виплачено вказану суму страхового відшкодування. У провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальна справа № 640/3865/15-к за обвинуваченням [PERSON], [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 342 КК України. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду, посилаючись на вимоги чинного законодавства України, якими передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. 20.04.2018 ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В. відкрито провадження у вказаній справі (а.с. 53-54). Відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2018 у даній справі призначено повторний автоматичний розподіл справи на підставі п.п. 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п. 5.4, 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. 27.06.2018 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова вказану цивільну справу прийнято у провадження судді Гаврилюк С. М. та призначено до розгляду у судове засідання (а.с. 71-72). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, подала до суду\~ заяву,\~ в якій\~ Страхова компанія не заперечує проти розгляду\~ справи без участі представника позивача в заочному порядку, в якій також зазначено, що позивач підтримує заявлені клопотання та позовні вимоги в повному обсязі. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не зявилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.12.2013 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1157956\\05АВ, відповідно до якого останній застрахував свої майнові права, повязані з експлуатацією транспортного засобу марки Acura MDX, номерний знак [NUMBER] (а.с. 12-22). Як вбачається з повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Харківській області від 05.12.2014, слідчим управлінням проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 12014220490005267 від 08.11.2014 за підозрою [PERSON] та [PERSON] за ч. 3 ст. 289 КК України, на підставі заяви [PERSON] від 08.11.2014 про незаконне заволодіння цього ж дня з 17-10 по 19-45 невстановленими особами його автомобілем [NUMBER], який знаходився на майданчику для паркування автомобілів, біля ТРЦ «Караван» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 7 (а.с. 24-25). Крім того, у вказаному повідомлені зазначалося, що в той же день, 08.11.2014, автомобіль марки «Acura MDX», дн.нз. АН1200МІ, знайдено та перевезено до внутрішнього двору УБОЗ ГУМВС України в Харківській області. При зовнішньому огляді автомобіля встановлено, що пошкоджено передні ліве та праве колеса з дисками, передній та задній бампер, крила переднє та заднє, двері правої сторони, замки дверей та запалювання (а.с. 24-25). Про настання вищевказаної події [PERSON] також було письмово повідомлено позивача та подано заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 27-28). Відповідно до рахунків-фактури № ВС-0000302 від 03.12.2014 та № ВС-0000329 від 24.12.2014 (а.с. 35, 36), розрахунків страхового відшкодування від 03.12.2014 та 26.12.2014 (а.с. 38, 39), страхових актів № 1.001.14.18000 / VESKO33895 від 10.12.2014 та № 1.001.14.18000 / VESKO337 від 08.01.2015 (а.с. 40-41, 42-43) загальна сума страхового відшкодування становить 89826,27 грн. Позивачем сплачено вказану суму страхового відшкодування на рахунок [PERSON], що підтверджується відповідними платіжними дорученнями N 146\~273 від 12.12.2014 та N 150\~616 від 12.01.2015 (а.с. 44, 45). Згідно п. 38.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадках, вичерпно передбачених цією статтею, зокрема: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б)\~якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);\~г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); а також до особи, яка заподіяла цю шкоду навмисно; до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1\~ст. 13 цього Закону, а також до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій. Відповідно до частини шостої статті 82\~ЦПК\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд зазначає, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Проте, позивачем не надано суду жодного доказу, а саме вироку суду у кримінальному провадженні, ухвали про закриття такого провадження або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, та які б носили обовязковий характер для суду при вирішенні питання, чи мали місце вищевказані дії відповідачів 08.11.2014, які призвели до механічних пошкоджень транспортного засобу [PERSON] та чи вчинені вони саме [PERSON], [PERSON]. Із наведеного вичерпного переліку випадків можливості заявлення регресного позову до фізичної особи, а також враховуючи, що позивачем не надано жодного належного доказу, який підтверджував би передбачені ст. 38 Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» правові підстави звернення з вказаними позовними вимогами до відповідачів [PERSON], [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні необгрунтованого позову. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність\~правових підстав щодо задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, у звязку з його недоведеністю. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed