Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду і просить визнати за нею майнові права на об'єкт інвестування - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 13.03.2003 р. між [PERSON], як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» (далі - Позивач), Кредитною спілкою «Кредитна спілка військовослужбовців України» та Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» (далі - Відповідач) було укладено Інвестиційний договір №? 18/С-1 II черги (про інвестування у житлове будівництво) (далі - Договір), згідно п. 1.1., якого Відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати Позивачеві обумовлене житло (об'єкт інвестування), а Позивач зобов'язується прийняти його у свою власність на умовах цього Договору. Свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт будівництва позивач виконала вчасно та в повному розмірі. Проте відповідач взяті на себе зобов'язання по укладеному договору не виконав, що призвело до грубого порушення прав Позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. При цьому у позивача відсутні документи які б забезпечували її право на майно до завершення його будівницва. У судове засідання позивач не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2003 року між [PERSON], як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України», Кредитною спілкою «Кредитна спілка військовослужбовців України» та Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» укладено Інвестиційний договір №? 18/С-1 II черги (про інвестування у житлове будівництво), згідно п. 1.1. якого Відповідач зобов'язується за рахунок залучених коштів збудувати і передати Позивачеві обумовлене житло (об'єкт інвестування), а Позивач зобов'язується прийняти його у свою власність на умовах цього Договору (а.с.7-9). Згідно п. 1.4 Договору Позивач фінансує двокімнатну квартиру [ADDRESS], запланований початок будівництва - 1 квартал 2003 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2003 року, а згідно п. 1.3.1. Договору фінансування об'єкту інвестування здійснюється на умовах наступного графіку: 1 етап - фінансування 90 % вартості об'єкта вноситься з моменту початку фінансування, 2 етап - 10% вартості об'єкта вноситься після кінцевого визначення внутрішнього оздоблення та уточнення БТІ загальної площі квартири. Згідно п. 1.2.1 Договору фінансування об'єкту інвестування здійснюється за рахунок коштів [PERSON], яка зобов'язана профінансувати житло, що буде збудовано Відповідачем в майбутньому по фіксованій вартості - 1450,00 грн. за 1 кв.м. площі квартири, як передбачено п. 1.3 Договору. Одним із обов'язків Відповідача згідно п. 3.3.1 Договору є обов'язок збудувати та передати у власність Позивача об'єкт інвестування на умовах даного Договору, тобто в тому числі і у встановлені в п. 1.4 Договору строки. На виконання зобов'язань за Договором Позивач у встановлений строк здійснила фінансування об'єкту інвестування в розмірі 87 319,00 грн., що становить 90 % від інвестиційної вартості об'єкта та підтверджується квитанцією про оплату до прибуткового касового ордеру від 01.10.2003 р. № 257 та витягом із відомості по рахунку: 4.1.5 Позивача (а.с.10,11). Позивач у позовній заяві вказала, що Відповідач не виконав умови Договору, зокрема з 2006 року, по теперішній час, не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку у [ADDRESS], не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію та не передав Позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на проінвестовану квартиру [NUMBER] загальною площею 66,91 кв.м., чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань, та що призвело до грубого порушення прав Позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Усі усні та письмові звернення Позивача до Відповідача стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, не дали позитивних результатів. По факту вчинення шахрайських дій СВ Оболонським РУГУ МВС України порушено кримінальну справу №55-1749, за ч. 4 ст.ст. 190 КК України. Постановою СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві від 17.08.2010 року позивача [PERSON] визнано потерпілою стороною у кримінальній справі (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Положеннями ст.876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 ч.1 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена/створена/ особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно п.5 ст.7, ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. На думку суду, оскільки позивачем проінвестовано двокімнатну квартиру [ADDRESS] у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт інвестування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання майнового права за позивачем не надає право йому здійснювати оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом сплати 90 % від інвестиційної вартості об'єкта позивачем передбачених інвестиційною угодою коштів за двокімнатну квартиру [ADDRESS] та набуття позивачем речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об'єкт інвестування. На підставі викладеного та

Outcome: approved