Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позиція сторін у справі У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва про відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу у період вимушеного прогулу у розмірі 164 510, 02 грн та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 9 071, 91 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що рішенням суду від 07 грудня 2018 року позивача поновлено на роботі, разом з тим наказ про його поновлення видано лише 19 грудня 2018 року, незважаючи на те, що рішення підлягало негайному виконанню. Крім того, на момент розгляду справи позивачу не було відомо чи змінювався посадовий оклад головного інженера підприємства, який встановлений з 01 липня 2018 року. На переконання позивача стягненню підлягала також різниця у посадовому окладі головного інженера підприємства у період вимушеного прогулу, адже суд стягнув таку суму без врахування змін. КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва подало відзив на позов, в якому зазначило, що посилання позивача на збільшення посадового окладу як на нову підставу здійснення перерахунку невиплаченої заробітної плати в розумінні статті 423 ЦПК України є нововиявленою обставиною. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року закрито провадження у справі у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва про відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу у період вимушеного прогулу за період з 07 грудня 2017 року до 07 грудня 2018 року. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у справі № 757/1704/17-ц позов [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва, треті особи: Комунальна корпорація «Київавтодор», Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково. У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу № 188 від 27.12.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказу про звільнення 03-п від 10.01.2017 року, їх скасування - відмовлено. Позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено. Судом поновлено [PERSON] на посаді головного інженера Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва. Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь [PERSON] 351 813 грн. 99 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 14 792 грн. 91 коп. допущено до негайного виконання. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь [PERSON] 2 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь держави судовий збір у розмірі 4 414, 14 грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь [PERSON] витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000, 00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року в частині відмови у визнанні незаконним наказу №03-п від 10 січня 2017 року про звільнення - скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов [PERSON] в частині визнання незаконним наказу №03-п від 10 січня 2017 року про звільнення - задоволено. Визнано наказ №03-п від 10 січня 2017 року про звільнення - незаконним. В решті рішення суду - залишено без змін. Наказом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва від 19 грудня 2018 року № 97-п [PERSON] поновлено на посаді головного інженера та виплачено середній заробіток за один місяць у розмірі 14 792, 91 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною п`ятою статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості й підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику невідкладно приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. За приписами статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Верховний Суд України у постановах від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-648цс15 виклав правовий висновок, відповідно до якого за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. За змістом правил пунктів 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Рішення від 12 жовтня 2017 року у справі № 46852/13 «Бурмич та інші проти України» є продовженням пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), у якому Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зазначені порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту. Виходячи із приписів частини п`ятої статті 235 КЗпП України, рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у справі № 757/1704/17-ц підлягало обов`язковому негайному виконанню після проголошення, незалежно від його оскарження та дати набрання законної сили. При цьому в самому рішенні вказано, що рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 14 792 грн. 91 коп. допущено до негайного виконання. Згідно із частиною другою статті 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у справі № 757/1704/17-ц про поновлення позивача на роботі не виконано роботодавцем у день його проголошення, а тому з цього моменту у позивача виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення до дня його фактичного виконання 19 грудня 2018 року. Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, (далі - Порядок № 100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У пункті 10 Порядку № 100 встановлено, що У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. (Абзац перший пункту 10 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 348 ( 348-95-п ) від 16.05.95, N 1266 ( 1266-2001-п ) від 26.09.2001 ). Місячний посадовий оклад у жовтні і листопаді 2016 року був однаковий 9 083, 00 грн (4 087, 35 : 9 * 20 = 9 083, 00; 4 128, 64 : 10 * 22 = 9 083, 00). Середньоденна заробітна плата становить 643, 17 грн. Коефіцієнт підвищення становить 2, 015 (18 300 : 9 083). Таким чином середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07 грудня 2018 року до 19 грудня 2018 року становить 9 071, 91 грн (643, 17*2, 015*7 р.д.).

Outcome: approved