Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі свого представника О.В. Владімірової, яка діє на підставі довіреності звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд: звернути стягнення на підставі договору іпотеки № PCL-007/046/2007 від 27.03.2007 року на іпотечне майно - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-007/046/2007 від 27.03.2007 року в сумі 108264,29 доларів США, що еквівалентно 1218198,23 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 4446423,58 грн., що разом складає 5664621,81 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; Виселити з квартири [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; Зобов'язати Деснянський районний відділ головного управління державної міграційної служби м. Києва зняти з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CNL-007/046/2007, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 100000,00 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 % річних, зі строком повернення до 27.03.2017 року. Позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочи, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PCL-007/046/2007 від 27.03.2007 року. За умовами договору іпотеки, а саме п. 1.1 для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов'язань, іпотекодавець надає іпотеко держателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, просив на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача - Мілімко А.А., який діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях поданих на касаційну скаргу. Зокрема, зазначає, що позивачем подано невірний розрахунок заборгованості, однак свого варіанту розрахунку або ж копій квмитанцій не надають, оскільки вважає, що дану обставину має доводити позивач, пеня розрахована не вірно, сума пені значно перевищує суму заборгованості. Також, вказує на те, що в квартирі зареєстрований малолітній син відповідача [PERSON] яка є єдиним місцем проживання малолітнього, отже звернення сиягнення на квартиру порушить права малолітньої дитини. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Треті особи - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та Деснянський районний відділу ГУ ДМС в м. Києві своїх представників в судове засіданні не направили, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.15, 28 Том-ІІІ). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась про розгляд справи повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 05.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, згідно з яким позивач набув право вимоги за кредитним договором від 27.03.2007 року № CNL-007/046/2007 та за іпотечним договором від 27.03.2007 року № PCL-007/046/2007 (а. с. 64?74 Том-І). 27.03.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № СNL-007/046/2007. Згідно з умовами кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 100 000,00 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99% річних. Кредитний договір укладений строком до 27.03.2017 року (а. с. 12?15 Том-І). Позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що позичальник за кредитним договором [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17.04.2014 року становила 108264,29 доларів США, що еквівалентно 1218198,23 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 84166,54 доларів США і суми несплачених відсотків за користування кредитом - 24097,75 доларів США, та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 4446423,58 грн., яка розрахована за період з 17.04.2013 року по 17.04.2014 року (а.с.20 Том -І). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, а також те, що розмір пені, що стягується з відповідачів значно перевищує розмір збитків, суд вважає можливим зменшити її розмір до розміру заборгованості за кредитним договором, що за курсом НБУ, станом на 17.04.2014 року складає 1218198,23 грн. Листами від 18.09.2013 року, позивач попереджав відповідачів про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого п. 6.1 договору іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість, попереджаючи про відкликання усієї суми кредиту, в разі якщо вимоги не будуть задоволені. Проте такі вимоги банку залишились без задоволення. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений іпотечний договір № PCL-007/046/2007, відповідно до умов якого банку передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.16-18 Том-І). Відповідно до договору іпотеки предметом іпотеки є квартира за [ADDRESS], та яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.11.2006 року згідно з розпорядженням (наказом) від 03.11.2006 року за № 2217 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 22.01.2007 року, про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 4264. За умовами договору іпотеки, а саме п. 1.1 для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов'язань, іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За умовами договору іпотеки, а саме п. 2.1. іпотека за договором іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст. 583 ЦК України та частини 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання ? звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.1 договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Стаття 590 ЦК України передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», згідно з ч. ч. 1, 2 якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення із займаного житлового приміщення передбачений у ст. 109 ЖК України. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є обґрунтованим, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СNL-007/046/2007 від 27.03.2007 року в розмірі 2 018 198,23 грн. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Що стосується позовних вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку - дані вимоги суд вважає передчасними, оскільки на вимогу іпотекодержателя або нового власника квартири відповідачі мають можливість в добровільному порядку звільнити квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654,00 грн., підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в ? частці з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial