Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач у липні 2018 року через свого представника звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки припиненоювід 23.07.2010 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , посилаючись на наступне. 28.05.2008 між ПАТ «Універсал банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №068-2008-1749, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 190 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути до 10.05.2038 року згідно з графіком щомісячних платежів та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,45% річних, а за простроченим кредитом - 37,35% річних. В подальшому до кредитного договору було укладено додаткову угоду від 23.07.2010 якою кредитний договір було викладено в новій редакції, частково змінено порядок застосування процентних ставок тощо. 23.07.2010 року в забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №068-2008-1749-Р/1, за яким позивач зобов`язалась нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором. Представник вказує, що 23.08.2017 р. банк надіслав позичальнику та поручителю вимоги №2679/2ГО та 2679/52ГО про усунення порушень умов кредитного договору та вимагав погасити прострочену заборгованості за кредитним договором у сумі 212 098,27 доларів США. У випадку не виконання даної вимоги протягом 60 днів банк просив вважати термін повернення кредиту таким, що настав достроково та зазначив, що буде примусово стягувати всю заборгованість в судовому порядку. Вимогу банку було фактично отримано 11.09.2017 та прострочена заборгованість протягом 60 днів погашена не була, тому з 12 листопада 2017 року строк виконання основного зобов`язання вважається таким що настав. Представник зазначає, що протягом шести місяців з встановленої банком дати виконання основного зобов`язання банк позов до поручителя не пред`явив, натомість продовжує вимагати від поручителя повернення кредиту та погрожує звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості тощо. 31 липня 2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження. 02 жовтня 2018 року третя особа - [PERSON] надав суду пояснення в яких зазначив, що вимогу банку про дострокове повернення кредиту протягом 60 днів було фактично отримано 11.09.2017 р. та прострочена заборгованість протягом цих 60 днів погашена не була, таким чином з 12 листопада 2017 року строк виконання основного зобов`язання вважається таким що настав. Наведене свідчить, що право кредитора (банк) й обов`язок поручителя ( [PERSON] ) після спливу строку поруки припиняються. В даному випадку порука припиняється з 12 травня 2018 року, а тому, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити. 12.11.2018 року представник відповідача - Чиляков М.В. подав до суду заяву про застосування спливу строків позовної давності, обґрунтовуючи свою позицію тим, що в період з моменту підписання Договору поруки (23.07.2010р.) до 24.07.2018р. (звернення позивача з позовом) жодних суперечок та претензій по Договору поруки між сторонами не виникало. З огляду на зазначене вище, в момент вчинення правочину (підписання Договору поруки) було дотримано вимоги, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, про що сторони впродовж 2010-2018 p.p. не заперечували. При укладенні вказаного договору банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, належним чином укладений договір є обов`язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись. Позивач мав можливість протягом визначеного законом трирічного строку позовної давності звернутися до суду з позовом про своє порушене право. З клопотанням про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався та доказів щодо поважності причин пропуску цього строку суду не надав. 10.12.2018 року представник відповідача - Чиляков М.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити в наступних підстав, а саме: починаючи з 15.07.2010 року, при кожному укладенні додаткових угод до кредитного договору між банком та позивачем укладались окремі договори поруки на підставі яких виникав обов`язок поручителя сплатити заборгованість за кредитним договором з урахуванням укладеної відповідної додаткової угоди. Отже, єдиним актуальним договором поруки, яким наразі забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № 068-2008-1749 від 28 травня 2008 року та за яким у ПАТ «Універсал Банк» виникають вимоги до [PERSON] є Договір поруки № б/н від 26.02.2016 року. Про укладення всіх договорів поруки позивач в своєму позові не вказує та, на думку банку, взагалі навмисно замовчує факт укладення інших 5-ти договорів поруки та однієї додаткової угоди до договору поруки. Посилання позивача на отримання претензії-вимоги № 2679/52 ГО від 23.08.2017 року є безпідставним, оскільки в даній вимозі чітко зазначено, що її направлено на підставі взагалі іншого договору поруки, який не є предметом позову по даній цивільній справі. Водночас, доказів направлення банком претензії/вимоги за Договором поруки №068-2008-1749-Р/1 від 23.07.2010р. позивачем не надано, як не надано доказів взагалі про наявність самого спору між сторонами. Отже, в зв`язку з непред`явленням ПАТ «Універсал Банк» вимог про погашення заборгованості саме підставі Договору поруки №068-2008-1749-Р/1 від 23.07.2010р. - відсутній спір по справі. Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав наведених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.05.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та третьою особою [PERSON] було укладено Кредитний договір №068-2008-1749, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 190 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути до 10.05.2038 року згідно з графіком щомісячних платежів та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,45% річних, а за простроченим кредитом - 37,35% річних (а.с.9-11). В подальшому до Кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року було укладено Додаткову угоду б/н від 23.07.2010, якою кредитний договір було викладено в новій редакції. (а.с.12-18). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання Кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року та Додаткової угоди б/н від 23.07.2010 року був укладений договір поруки №068-2008-1749-Р/1, за яким [PERSON] (позивач) зобов`язалась нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором. (а.с.19-25). Відповідно до ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.4.2 Договору поруки №068-2008-1749-Р/1, порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою (а.с.23). З Договору поруки №068-2008-1749-Р/1 не вбачається встановлення його строку дії. ПАТ «Універсал Банк» повідомленням від 23.08.2017 р. надіслав третій особі - [PERSON] та позивачу - [PERSON] вимоги за вих. №2679/52ГО та 2679/52ГО про усунення порушень умов кредитного договору та вимагав погасити прострочену заборгованості за кредитним договором у сумі 212 098.27 доларів США, із зазначенням, що у випадку не виконання даної вимоги протягом 60 днів банк просив вважати термін повернення кредиту таким, що настав достроково та зазначив, що буде примусово стягувати всю заборгованість в судовому порядку. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та витягу з Укрпошти вбачається, що позивачем та третьою особою дана вимога отримана 11.09.2017 та заборгованість протягом встановленого 60 строку погашена не була, у зв`язку з чим строк виконання основного зобов`язання вважається таким що настав з 12 листопада 2017 року (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №756/12263/15-ц. Окрім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №604/156/14-ц від 10.04.2019 року встановлено, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано відомостей, що кредитор звертався до суду з позовними вимогами до поручителя в межах дії договору поруки. Окрім того, суду надано адвокатський запит [PERSON] стосовно дії чи то припинення спірного договору поруки, оскільки як посилався відповідач у відзиві замість даного договору поруки від 23.07.2010 року актуальним є договір поруки №б/н від 26.02.2016 р. На адвокатський запит щодо припинення дії договору поруки ПАТ «Універсал Банк» аргументованої відповіді не надав, лише повідомив, що зазначена інформація складає банківську таємницю. В судовому засіданні відповідач також не довів, що кожен наступний договір поруки припиняє попередній договір, а тому є окремим договором забезпечення, який укладений до кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року в новій редакції. Окрім того, відповідач у судовому засіданні не спростував, що ПАТ «Універсал Банк» має грошові вимоги чи то немає за договором поруки від 23.07.2010 року, який є забезпеченням кредитного договору №068-2008-1749 від 28.05.2008 року. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати припиненою 12 травня 2018 року поруку за договором поруки № 068-2008- 1749-Р/1 від 23.07.2010, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» (місце знаходження - м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) та [PERSON] (місце проживання - [ADDRESS] ). Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved