Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Представник [PERSON] , від імені позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно виписки з рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 13.12.1988 року №364 [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва гаража. У 1991 році чоловік позивача - [PERSON] побудував гараж на земельній ділянці, яка розташована у [ADDRESS] відповідно до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, однак дана споруда не була ним здана в експлуатацію та не зареєстрована у встановленому законом порядку. [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер. Однак, [PERSON] за життя не встиг отримати правовстановлюючі документи про належність йому вищезазначеного гаража та заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому спадкове майно, що складається з гаража, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, позивач у справі, [PERSON] , дочка спадкодавця [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] , оскільки вони проживали на день смерті разом із спадкодавцем за однією адресою. 10 березня 2020 року позивачем подано заяву до державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак постановою від 10 березня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. 11 березня 2020 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на гараж інвентаризаційна вартість якого становить 50720 грн. Просить визнати за позивачем права та обов`язки забудовника в порядку спадкування за законом на гараж на земельній ділянці для його обслуговування, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з правом здачі в експлуатацію та отримання на ім`я [PERSON] документів, що посвідчують право власності, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Хільчук Р.В, не з`явилися, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, згідно яких позов визнають та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 13 грудня 1988 року, № 364 «Про надання дозволу громадянам міста на внесення змін в житлових будинках та будівництво допоміжних споруд» [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , виділено земельну ділянку для будівництва гаражу по [ADDRESS] . Впродовж 1988-1991 рр. позивач разом з чоловіком здійснювала будівництво гаража на земельній ділянці, яка розташована у [ADDRESS] . Згідно довідки № 5 Управління містобудування і архітектури Володимир-Волинської міської ради від 29 січня 2020 року відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради № 28 від 21 січня 1993 «Про перейменування окремих вулиць міста» провулок Західний у м. Володимир-Волинський перейменовано на провулок Сосюри. Згідно рішення виконавчого комітету міської ради № 402 від 15.12.2005 року «Про присвоєння вуличного номера будівлі» індивідуальному гаражу номер [ADDRESS] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується те, що [PERSON] помер [INFO] . Вищезазначені обставини також підтверджуються будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, на будівництво гаража за адресою: [ADDRESS] , виділеної індивідуальному забудовнику - [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право на який належало покійному. Даний гараж також не було здано в експлуатацію у зв`язку із смертю забудовника. В той же час, [PERSON] , за життя не встиг отримати правовстановлюючі документи про належність йому вищезазначеного гаража та заповіту не залишив. З огляду на відсутність інвентарних справ, 11 березня 2020 року позивачем виготовлено технічний паспорт на гараж, що розташований по [ADDRESS] . Вказані спірні правовідносини регулюються наступними нормами чинного законодавства. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст.524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт одруження позивача із спадкодавцем підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу від 29 вересня 1984 року серії [NUMBER] , виданим Володимир-Волинським міським ЗАГС Волинської області. У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Факт прийняття спадщини позивачем у справі доведений матеріалами витребуваної спадкової справи № 107/2003 до майна померлого [INFO] [PERSON] , згідно яких позивач [PERSON] подала 07 березня 2003 року до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини свого померлого чоловіка [PERSON] , внаслідок чого їй було видано свідоцтва про право на спадщину. Таким чином позивач по справі є спадкоємцем першої черги. Відповідно до копії спадкової справи №107/2003 після смерті [PERSON] іншими спадкоємцями першої черги, окрім позивача, є відповідачі: донька спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] , які самостійних прав на спірне майно та майнові права не висувають. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Установивши, що гараж , який розташований по [ADDRESS] був побудований померлим на земельній ділянці, відведеній під його будівництво на підставі рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 364 від 13 грудня 1988 року, будівельного паспорта, суд дійшов висновку про те, що вказаний гараж не може вважатися таким, що самочинно збудований. Отже, позивач, як один із спадкоємців [PERSON] , має право на успадкування всіх майнових прав спадкодавця, у тому числі права забудовника, у пропорційних частках із іншими спадкоємцями. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц, що розглядалась з приводу спору у подібних правовідносинах Зважаючи на те, що інші спадкоємці, які є відповідачами у справі, не оспорюють право позивача успадкувати права забудовника вказаного об`єкта нерухомості, суд прийшов до висновку про відсутність об`єктивних перешкод у можливості реалізації нею такого права, зважаючи також на те, що позивач з дня смерті спадкодавця по даний час користується та володіє вказаним майном на підставах, які не заборонені законом. 10 березня 2020 року при зверненні із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Олейник А.П., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка [PERSON] в зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві, отже між сторонами виник спір про право, що підлягає вирішенню судом. Відтак, підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що позивач не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, що зумовлено об`єктивними факторами, зазначеними в позові. Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання прав та обов`язків забудовника на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Також, статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно», згідно положень Конвенції також включає в себе і майнові права. На підставі викладеного суд вважає за можливе визнати за позивачем права та обов`язки забудовника спірного незареєстрованого гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved