Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 23 886,47 грн., а також судових витрат в розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості та згідно поданої заяви від 05.07.2017 року йому наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю на період з 12.07.2017 по 06.07.2018 роки у встановленому законодавством розмірі. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших її відвідувань [PERSON] було роз`яснено чинне законодавство України про зайнятість, надано консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. В заяві про надання статусу безробітного від 05.07.2017 року [PERSON] зазначив, що він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та засвідчив це власним підписом. Під час перебування на обліку в центрі зайнятості документів щодо реєстрації його як фізичної особи-підприємця [PERSON] не надав. Проте, згідно витягу запиту від 29.05.2018 встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.09.2004. [PERSON] не повідомив той факт, що він в період перебування на обліку в центрі зайнятості був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.09.2004. Викладене призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 23 886 грн. 47 коп., про стягнення яких йдеться в позові. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві; просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі з підстав, викладених у відзові. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості та згідно поданої заяви від 05.07.2017 року йому наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю на період з 12.07.2017 по 06.07.2018 у встановленому законодавством розмірі. 05.07.2017 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки за № [NUMBER] . 12.07.2017 року наказом директора Харківського міського центру зайнятості № НТ170712 [PERSON] надано статус безробітного. 31.07.2017 року наказом директора Харківського міського центру зайнятості № НТ170731 [PERSON] призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з 12.07.2017 по 06.07.2018 роки. Наказом від 10 квітня 2018 року № НТ180410 припинено реєстрацію [PERSON] у зв`язку із поданням письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного. Актом №38-ФОП розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 30.05.2018 року встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі занятості був зареєстрований як фізична особа- підприємець, однак під час реєстрації щодо перебування на обліку у заяві підтвердив, що не зареєстрований як ФОП. Факт реєстрації [PERSON] як ФОП встановлено даними у базі ЄІАС(.NЕТ) в закладці «Довідник ПОУ (ЄДРС)», де 16.04.2018 внесено зміни, які свідчать, що [PERSON] зареєстрований як ФОП з 10.09.2004 року? (а.с.17). Факт реєстрації [PERSON] з 10.09.2004 року як ФОП встановлено даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (безкоштовний запит), (а.с.70-74). 30.05.2018 року Харківським міським центром зайнятості видано наказ №517 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] ,(а.с.18) На виконання вищезазначеного наказу 31.05.2018 року відповідачу направлено листи - претензії з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, (а.с.18); проте кошти ним не повернуто. З відповіді ГУ ДФС України у Харківській області, яка надійшла через канцелярію суду 27.05.2019 року за вх.18398/19 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як фізична особа підприємець в головному управлінні ДФС у Харківській області, східне управління, Індустріальне ДПІ з 15.09.2014 року по теперішній час, (а.с.98). Статтею 1,2 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Матеріали справи не містять доказів щодо зняття з податкового обліку в ДПІ та припинення підприємницької діяльності [PERSON] . Доказів, що відповідачем вживались заходи спрямовані на припинення підприємницької діяльності матеріали справи не містять. З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] здійснено 10.09.2004 року, (а.с.70-74) . Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Джерелом доходу у даному випадку є Харківський міський центр зайнятості, яким надано довідку з зазначенням нарахованих відповідачеві сум, (а.с.20). Доказів щодо неотримання таких сум допомоги [PERSON] не надано; розрахунку Харківського міського центру зайнятості не спростовано. Аргументи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження незаконного наміру з його боку на отримання допомоги по безробіттю не є достатньою підставою для відмови в позові. Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку щодо існування правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та обставини справи підтверджені достовірними та допустимими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved