Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач СПП «Дружба» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - державний реєстратор Горохівської районної державної адміністрації Волинської області Щерблюк Юлія Олегівна, про визнання договору оренди недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Горохівською районною державною адміністрацією та СГПП «Дружба» було укладено договір оренди земельної частки (паю) №3-20/07/05, розміром 2,84 гектари, для сільськогосподарських потреб, як знаходиться на території Скірченської сільської ради, строком на 10 років. Даний договір оренди земельної частки (паю) був зареєстрований в Скірченській сільській раді Горохівського району Волинської області, про що у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вчинено запис від 21 липня 2015 року за №3. Відповідно до пункту 8 зазначеного договору оренди строк дії договору становить 25 років. Однак, позивачу в березні 2019 року стало відомо, що відповідач [PERSON] , став власником орендованої земельної ділянки та зареєстрував 11 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку. Всупереч існуючого, попереднього договору, відповідач 02 січня 2019 року уклав договір оренди землі із [PERSON] , з тією ж самою земельною ділянкою та зареєстрував 23 січня 2019 року речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок, у попереднього орендаря (позивача) виникло право на переукладення договору оренди земельної ділянки. Таким чином, на сьогодні існує подвійна реєстрація права оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки. За таких обставин позивач просить визнати недійсним договір оренди землі №1 від 02 січня 2019 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] . З огляду на це просить позов задовольнити та визнати недійсним Договір оренди землі №1, укладений 02 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача, Овчаров А.В. , в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позову не визнав, вважає його безпідставним та не обґрунтованим, так як він є власником земельної ділянки і сам вирішує яким чином нею розпоряджатися. Разом з тим, ствердив, що умови Договору оренди землі №1, який був укладений 02 січня 2019 року на даний час сторонами не виконується, оскільки [PERSON] фактично земельною ділянкою не користується і орендної плати йому не сплачує. З огляду на це, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позову також не визнав, вважає його безпідставним та не обґрунтованим. Також ствердив, що умови Договору оренди землі №1, який був укладений 02 січня 2019 року на даний час сторонами не виконується, оскільки він фактично земельною ділянкою не користується і орендної плати [PERSON] не сплачує. З огляду на це, просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, державний реєстратор Горохівської районної державної адміністрації Волинської області Щерблюк Ю.О. в судове засідання не з`явилася, однак подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити задоволенні позову, оскільки на момент реєстрації договору оренди землі від 02 січня 2019 року інформація щодо оренди та/або суборенди щодо земельної ділянки, належної [PERSON] в відомостях Державного земельного кадастру була відсутня, а її дії відповідали чинному законодавству. Судом встановлено, що між сторонами виник спір, пов`язаний з правом оренди земельної ділянки. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 627 ЦК України). Відповідно до ст.182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація договору оренди, його зміни та розірвання здійснюється відповідним органом за зверненням осіб з наданням відповідних документів, які є підставою для такої реєстрації (договір, судове рішення). Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, ч.5, 6 ст.203 ЦК України, а саме в момент вчинення правочину. Тобто, зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України «Про оренду землі». Згідно з ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.6 ч.5 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. 20 липня 2015 року між Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області та Сільськогосподарським приватним підприємством «Дружба» було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 2,84 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області. Відповідно до п.4 договору оренди землі строк його дії становить 10 років. Даний договір у встановленому законом порядку було зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Скірченської сільської ради за №3, а тому позивач набув права оренди на дану земельну ділянку. Відповідно до додатку до вищенаведеного договору, щорічний розмір платіж становить 3978 гривень 49 копійок, за оренду земельної ділянки. Згідно із рішенням Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 05 травня за №29/6 було надано Сільськогосподарському приватному підприємству «Дружба» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на не витребуванні земельні частки (паї). Однак, 02 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі №1, предметом якого є земельна ділянка площею 2,8393 гектари ріллі, кадастровий номер 0720887200:00:001:0021, яка знаходиться на території Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області. Відповідно до п.8 даного договору строку його дії становить 25 років. Даний договір у встановленому законом порядку було зареєстровано, про що вчинено відповідний запис №30027351 від 23 січня 2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що об`єктом двох різних договорів оренди землі стала одна й та ж земельна ділянка площею 2,8393 гектари, кадастровий номер 0720887200:00:001:0021, та на даний час існує подвійна реєстрація права оренди даної земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 27 листопада 2018 року у справі №905/1227/17) дійшла висновку, що оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення сторонами додаткової угоди про припинення такого договору та повернення майна не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення). Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі №918/144/15 (провадження №3-1143гс15), оскільки розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог в контексті положень ст.ст.76-80ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов до висновку, що дійсно існує подвійна реєстрація договору оренди землі однієї й тієї ж самої земельної ділянки, яка належить [PERSON] , а тому задовольняє позов Сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба» та визнає недійсним договір оренди землі №1 від 02 січня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 2,8393 гектари, кадастровий номер 0720887200:00:001:0021, що розташована на території Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач СГПП «Дружба» при поданні цього позову сплатило 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №0410001 від 22 серпня 2019 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги пред`явлені позивачем СГПП «Дружба» до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - державний реєстратор Горохівської районної державної адміністрації Волинської області Щерблюк Юлія Олегівна, про визнання договору оренди недійсним, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з цих відповідачів на користь позивача сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в рівних частках з кожного.

Outcome: approved