Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

покликаючись на неузгодженість між сторонами, що позбавляє її можливості реалізувати свої права співвласника житла, позивач у поданій до суду 21 травня 2015 року позовній заяві із врахуванням заяви в порядку ст.31 ЦПК України просить поділити в натурі між сторонами будинковолодіння № 68 по вул.Садовій в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, припинивши спільну часткову власність на нього та встановити між сторонами порядок користування присадибною земельною ділянкою відповідно до їх часток у праві власності по першому варіанту розподілу, виділивши їй частини, позначені синім, а відповідачу - червоним кольорами. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах. Показала, що зобов»язується за власний кошт перенести електроопору і, звичайно, компенсувати брату нерівність часток при розподілі будинковолодіння. Її представник адвокат [PERSON] показала, що сторони є співвласниками майна, тому вимоги про поділ будинку є підставними і варіант узгоджений сторонами. До них автоматично перейшло право користування земельною ділянкою і перший варіант її розподілу враховує інтереси обох сторін і є найбільш доцільним та логічним. Відповідач позов не визнав, оскільки у сестри є все, а він втратив квартиру, є інвалідом третьої групи, хоча фактично повинен мати першу групу інвалідності, не має коштів ні на що. Вимагає земельний сервітут, так як наявна електрична опора перешкоджає йому в належній мірі використовувати земельну ділянку. По суті спору показав, що проживає у спадковому будинку з травня 2006 року - вже після смерті батьків. У будинку не використовує лише кімнату 1-5, бо вона належить позивачу. Його представник [PERSON] вважає, що у задоволенні позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідно відмовити, оскільки суд не наділений таким правом, так як земельна ділянка сторонам селищною радою не виділялася. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з»ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Предметом даного спору є об'єкт нерухомого майна будинок №68 по вул.Садовій в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області. Суть позову полягає у поділі вказаного будинковолодіння в натурі, припиненні на нього спільної часткової власності та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою за вказаною адресою. Судом встановлено, що відповідно до рішення Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області №15 від 29 квітня 1965 року [PERSON] батьку сторін виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва площею 1 030 кв. м. за вказаною адресою. Сторони згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2009 року та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності є власниками по ? кожен житлового будинку по вул.Садовій 68 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області як спадкоємці по закону після смерті 04 грудня 2005 року їх батька. Між ними склалися неприязні відносини, відповідач є інвалідом 3-ої групи, отримує пенсію у розмірі 1 230 грн. 00 коп. За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи експертом [PERSON] надано висновок №51207/1_ЗО від 22 лютого 2016 року, з якого вбачається, що поділ будинку в натурі можливий, оскільки кожній із сторін може бути виділено ізольовані жилі та підсобні приміщення з самостійними виходами, які відповідають їх часткам в спільній частковій власності і фактично ними використовуються, наявна несуттєва різниця при відступленні часток, визначена його вартість. Експерт [PERSON] підтвердив свій висновок в суді, показав, що електроопора знаходиться на землях загального користування, не перешкоджає проходу і проїзду майже всіх видів транспорту, бо довжина вільної частини більше 3 метрів. Влаштування заїзду не передбачено жодними будівельними нормами, а лише прохід, електроопору можна і перенести за погодженнями з відповідними службами. Локальним кошторисом підтверджена вартість будівельних робіт при перенесенні з/б анкерної опори на ПЛ-0.4 кВ у 3 201 грн. 02 коп. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст.ст.364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності. Визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.367 ЦК України та ст.88 ЗК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Поява нового власника і нового (видозміненного) об»єкта права власності обумовлює необхідність державної реєстрації такого договору. Відповідач не бажає за домовленістю вирішити порядок володіння та користування будинком, а також укладати відповідний договір, тому другий співвласник звернувся з вимогою про поділ майна безпосередньо до суду, попередньо спробувавши добровільно урегулювати питання. За змістом цієї норми поділ - це перехід частин цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У разі поділу (ст.367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Сторони у встановленому законом порядку зареєстрували право власності на майно, а відтак набули права власності та правового статусу співвласника майна. Не має сумнівів, що вказана садиба належить лише сторонам на праві спільної часткової власності, їх частки рівні. З висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що фактичний поділ будинку в натурі з технічної точки зору можливий, запропоновані два можливі варіанти поділу приміщень. висновок експерта містить докладний опис проведеного експертом досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Оцінивши висновок відповідно до ст.212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновків чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Висновок експерта сумніву у суду не викликає, сторони його не оспорювали, тому його слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Суд враховує, що відповідно до роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК України). На думку суду, запропоновані експертом роботи не потребують такого дозволу, оскільки не є переобладнанням чи переплануванням в розумінні цих понять, не вказує на це і експерт. Розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи. Ці обставини є визначальними для вирішення спору. Сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння й користування майном, яке є їх спільною частковою власністю, а відтак реальний розподіл спірного будинковолодіння можливий згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, враховуючи побажання сторін, яким передається у власність приміщення, яке є квартирою в розумінні ст.382 ЦК України. Вищевказаною Постановою Пленуму ВСУ встановлено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я, враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. З висновку експертизи встановлено, що фактичний поділ земельної ділянки в натурі з технічної точки зору можливий, запропоновані два можливі варіанти. Не заперечуючи того факту, що сторони є лише користувачами земельної ділянки, але таке їх право ніким не оспорюється, виникло у зв»язку з переходом до них право власності на будинок, який на ній розташований. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність порушеного цивільного права позивача. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Суд вважає, що задоволення позову дасть надію на мирне вирішення тривалого спору сторін. У зв»язку із диспозитивністю цивільного процесу суд не вирішує питання щодо відшкодування судових витрат, оскільки така вимога позивачем не заявлялася. З огляду на викладене,

Outcome: approved