Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання трудового договору, з тих підстав, що 21.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір між фізичною особою та робітником, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання виконувати обов'язки водія автотранспортного засобу. Трудовий договір було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості 21.08.2012 року за №05421201992. З 16.03.2016 року відповідач із невідомих причин не з'являється на своєму робочому місці, на зв'язок не виходить, про причини відсутності на робочому місці не повідомляє, у зв'язку з чим позивачем та його робітниками були складені акти від 16.03.2016 року, 31.03.2016 року про відсутність відповідача на робочому місці. Крім того позивачем 1.04.2016 року та 13.04.2015 року [PERSON] були направлені повідомлення з приводу надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці з 16.03.2016 року, які він отримав відповідно 4.04.2016 року та 20.04.2016 року, але будь-яких пояснень позивачу не надіслав, про що склали акт від 25.04.2015 року. Враховуючи наведені обставини, за наказом №8 від 19.08.2016 року, відповідача [PERSON] було звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з прогулами з 15.03.2016 року, про що 23.08.2016 року відповідачу було направлено письмове повідомлення з копією наказу про звільнено, одночасно повідомлено про необхідність з'явитися у десятиденний строк до Маріупольського міського центру зайнятості для зняття трудового договору з обліку. Вказані обставини підтверджуються актом від 29.08.2016 року. За наведеними обставинами позивач просить визнати трудовий договір укладений 21.08.2012 року між ним та відповідачем розірваним та зобов'язати Маріупольський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір, а також стягнути судові витрати з відповідача. В судове засідання позивач та його представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але про причини своєї неявки чи відкладення судових засідань суду не повідомив. Представник Маріупольського міського центру зайнятості в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Зі згоди позивача про заочний розгляд справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правові відносини. 21.08.2012 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання виконувати обов'язки водія автотранспортного засобу. Трудовий договір було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості 21.08.2012 року за №05421201992. (а.с.5) З 16.03.2016 року [PERSON] із невідомих причин не з'являється на своєму робочому місці, не виконує покладені на нього обов'язки, що підтверджується складеними, з цього приводу, актами від 16.03.2016 року та 31.03.2016 року. (а.с.6-7) Крім того позивачем 1.04.2016 року та 13.04.2015 року [PERSON] були направлені поштові повідомлення з приводу надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці з 16.03.2016 року, які [PERSON] отримав відповідно 4.04.2016 року та 20.04.2016 року, але будь-яких пояснень позивачу не надіслав, про що свідчить складений акт від 25.04.2015 року та поштові повідомлення. (а.с.8,11,13) Наказом № 8 від 19.08.2016 року [PERSON] було звільнено з посади водія з 15.03.2016 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України - за прогули з 16.03.2016 року. (а.с.10). 23.08.2016 року відповідачу [PERSON] було направлено письмове повідомлення з копією наказу про звільнено, одночасно повідомлено про необхідність з'явитися у десятиденний строк до Маріупольського міського центру зайнятості для зняття трудового договору з обліку. Вказані обставини підтверджуються актом від 29.08.2016 року. (а.с.9,15) Згідно ч. 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання, тощо), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за № 554/5745, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідач [PERSON] працював водієм відповідно до вищевказаного договору. 19.08.2016 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана з вини робітника [PERSON], оскільки він не з'являється до центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації. Таким чином, оскільки трудові відносини між сторонами фактично припинені 16.03.2016 року, суд вважає, що трудовий договір укладений 21.08.2012 року між позивачем фізичною особою - підприємцем та відповідачем, який було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості 21.08.2012 року за №05421201992, має бути знятий з реєстрації Маріупольським міським центром занятості. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про розірвання трудового договору підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved