Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 березня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 31 липня 2017 року має заборгованість у розмірі 13 020,02 грн., яка складається з наступного: 197,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8626,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 596,19 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13020,02 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно клопотання представник позивача Сафір Ф.О. просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визав частково та пояснив що дійсно у 2013 році отримував у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитку картку. Кредит сплачував, останній платіж сплатив у жовтні 2014 року, після чого представник банку повідомив, що кредит погашений повністю, але довідку про закриття рахунку не надали. Після цього кредитна картка була знищена. Про те, що за отриманим кредитом нараховано борг стало відомо лише після отримання документів з суду. Просить відмовити у позові. Представник відповідача [PERSON] вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що у Анкеті-заяві не зазначено, який вид кредитної картки видано позичальнику. Також у заяві-анкеті відсутня відмітка про те, що пам`ятку клієнта, тарифи та Умови обслуговування і кредитування позичальник отримав та ознайомився, а відтак, стверджувати, що кредит був наданий на вказаних позивачем умовах неможливо. Крім того, позивачем не зазначено, які тарифи застосовані до відповідача. Більш того, витяг умов та правил надання банківських послуг, який долучений позивачем до позовної заяви, не містять підпису відповідача, а відтак стверджувати, що саме ці умови надавались позивачу на ознайомлення. Крім того, відповідно до п.п.2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4., 2.1.1.12.13 наданих позивачем Умов і правил надання банківських послуг, нарахування процентів на прострочену заборгованість, комісії, фіксованої та процентної складової проведено безпідставно. Тобто, наведені позивачем нарахування суперечать наданим документам. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. Згідно умов укладеного договору №б/н від 27.03.2013 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та погодив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складає між ним та банком договір (а.с.4,5,6-29). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.03.2013 року, станом на 31.07.2017 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 13 020,02 грн., яка складається з наступного: 197,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8626,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1096,19 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с. 3). Відповідач не оспорює заборгованість по тілу кредиту та припускає, що вона може бути у розмірі 197,35 гривень, оскільки після останньої проплати (14.10.2014) представник банку повідомляв, що кредит повністю погашено, оскільки письмових доказів у підтвердження повного погашення кредиту не має. Водночас, відповідач заперечує правомірність нарахування процентів на прострочену заборгованість, комісії та штрафів (фіксованої та процентної складової), оскільки пам`ятки клієнта та Умов і правил надання банківських послуг відповідачу не надавались для ознайомлення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України , висловленою у справах N 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та N 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, Умови, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Судом встановлено, що надані позивачем витяг з тарифів з обслуговування кредитних карток «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256 не містять підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що саме вказані тарифи та умови є складовою частиною кредитного договору, який укладався з відповідачем. За вказаних обставин відсутні підстави до стягнення з відповідача заборгованості по процентах, пені та штрафах, оскільки їх нарахування не підтверджено належними та допустимими доказами. Аналізуючи зібрані по справі докази та правові норми, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №б/н від 27.03.2013 року в розмірі 197,35 гривень, яка складається з тіла кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеної частини позову в розмірі 24,32 гривні, оскільки позов задоволено на 1.52 %.

Outcome: partial