Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач у квітні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 24.09.2011 по 16.01.2014. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Тростянецького районного суду від 16.01.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. На момент народження дитини відповідач вже не проживав разом з нею, з пологового будинку не забирав, сина бачив лише одного разу, коли йому було п'ять днів. Після цього відповідач в односторонньому порядку покинув її та дитину і поїхав на роботу до міста Харкова, з нею не спілкувавшись в тому числі з приводу дитини. Позивач при досягненні дитиною одного року звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу та останній раз бачила відповідача в січні 2014 року в суді під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Під час зустрічі відповідач не цікавився дитиною, не виявляв бажання побачити сина чи іншим чином піклуватисяпро нього брати участь у вихованні. Після народження сина і до теперішнього часу відповідач ніяким чином не бере участі у вихованні та утриманні дитини, відповідно до довідки наданої Тростянецьким відділом ДВС від 06.03.2018 року позивач не отримувала аліменти, які повинен був сплачувати відповідач на утримання сина за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року. Відповідач зареєстрований в с.Олексине Тростянецького району Сумської області, але фактично не проживає на території Тростянецького району, позивачу не відомі його місце перебування та засоби зв'язку. Позивач на початку березня 2018 року звернулася до органу опіки та піклування та до служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації з питанням про позбавлення батьківських прав [PERSON], на що її було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] Син сторін [PERSON] не знає свого батька [PERSON], ніколи його не бачив, ніякого психологічного зв'язку у нього з відповідачем немає, дитина вважає своїм батьком її теперішнього чоловіка [PERSON]. Позивач з 2014 року і по цей час проживає разом з своїм чоловіком [PERSON], з яким офіційно зареєстрували шлюб 22.03.2018 року. [PERSON] фактично замінив батька синові, спільно займаються вихованням та утриманням дитини та має намір в майбутнього його усиновити. Відповідач свідомо покинув свою дитину, умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, він жодного разу не виявив батьківських почуттів до свого сина. Посилаючись на указані обставини позивач, просить суд просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 16.04.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.Ухвалою суду від 14.05.2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] також вважав, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини, з чим погоджується служба у справах дітей, оскільки [PERSON] не знає свого біологічного батька, а вважає чоловіка позивача [PERSON] своїм татом. Поведінка відповідача, свідчить про свідоме ухилення останнього від виконання його батьківських обов'язків, він не цікавиться дитиною та його потребами. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною він не має, аліменти не сплачує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив.За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.26). Представник третьої особи - Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не подано, надіслано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Представник Тростянецької районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не подано, надіслано заяву про розгляд справи без участі представника районної адімінстарції. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.01.2014 року, яке набрало законної сили 04.02.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.9). Позивач та [PERSON] 22.03.2018 року зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.16). Після розірвання шлюбу дитина сторін проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 21.03.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO],беручи до уваги той факт, що [PERSON] не піклується про розвиток, виховання та здоров'я дитини (а.с.15). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до довідки Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за №2649/4.16-30 від 06.03.2018відповідач за період з січня 2016 року по лютий 2018 року аліменти на утримання сина не сплачував. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою по [ADDRESS], будинок знаходиться у її користуванні, земельної ділянки та земельного паю немає. Також вказано, що в даній сім'ї мати самостійно виховує сина. Батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере. З дитиною не проживає тривалий термін і не спілкується, місце знаходження батька дитини невідоме (а.с.14). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що є чоловіком позивача, почав жити з [PERSON], коли її сину [PERSON] був вже рік. [PERSON] називає його батьком, відповідач жодного разу за цей час до сина не приходив, в селі не проживає, жодної допомоги не надає, аліменти не сплачує, не цікавиться [PERSON] взагалі. [PERSON] вказав, що відповідачу ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, вважає, що дитина відповідачу не цікава. [PERSON] вказав, що якщо відповідач буде позбавлений батьківських прав, він бажає усиновити [PERSON]. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що є свекрухою позивача. Знає відповідача [PERSON] як жителя с.Білка, їй відомо, що після народження дитини відповідач та [PERSON] разом не проживають. Відповідач виїхав до Росії, не мав бажання спілкуватись і виховувати сина. [PERSON] називає татом чоловіка позивача [PERSON], оскільки іншого не знає. Її син має намір усиновити [PERSON]. Відповідач протягм останній чотирьох років не проживає у селі. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що [PERSON] не проживає у селі, не цікавиться сином, дитина батькові не потрібна. Якби мав бажання, то в сучасному світі знайшов би можливість підтримувати стосунки з сином. [PERSON] знає як батька [PERSON]. З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітнього сина, не цікавиться життям та його розвитком, не бере участь у його вихованні, що свідчить про самоусунення останнього від виконання батьківських обов'язків. Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON] узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційна до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved