Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 19 травня 2014 року в м. Бровари Київської області на вул. Київській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить ТОВ «ІЛТА», під керуванням [PERSON]. Автомобіль «Ford Focus», який на підставі договору страхування № 250589800.14 був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», у результаті ДТП отримав механічні пошкодження. Згідно довідок про ДТП та постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2014 року дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини відповідача. На підставі рахунку ТОВ «Автогарант АВ» № ККЗ0000693/ККН00000712 від 23 червня 2014 року та відповідно до страхового акта № 140307 від 23 травня 2016 року позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 69 962,44 грн. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просило стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 69 962,44 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що позов він не визнає повністю, просив відмовити у його задоволені з тих підстав, що в акті виконаних робіт є багато неточностей, які не дають можливості встановити реальну суму ремонту. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2014 року, яка набрала законної сили 7 липня 2014 року, встановлено, що 19 травня 2014 року о 18 годині 10 хвилин в м. Бровари Київської області [PERSON], керуючи транспортним засобом (автомобілем) «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись по вул. Київській, в порушення п. 8.7.3 ПДР України проїхав перехрестя вул. Київська вул. Короленко на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], [INFO], який рухався по вул. Короленко та виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 34-35). Цією постановою [PERSON], [INFO], було визнано винним у спричиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «ІЛТА» було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250589800.14, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], строк дії договору становить до 24 години 12 квітня 2015 року, що підтверджується його копією (а.с. 27-30). З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2014 року ТОВ «ІЛТА» звернулося до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з повідомленням про страхову подію, що підтверджується копією відповідного повідомлення (а.с. 33). У судовому засіданні встановлено, що на підставі рахунку ТОВ «Автогарант АВ» № ККЗ0000693/ККН00000712 від 23 червня 2014 року та відповідно до страхового акта № 140307 від 23 травня 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатило ТОВ «ІЛТА» страхове відшкодування у розмірі 69 962,44 грн., що підтверджується копією акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів № 30 від 25 травня 2016 року (а.с. 70-82). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів на спростування розміру матеріального збиту, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], який визначений звітом № 223 від 26 червня 2014 року (а.с. 36-41) та актом виконаних робіт ТОВ «Автогарант АВ» № ККЗ0000693/ККН00000712 (а.с. 65-67). Доводи відповідача про те, що в акті виконаних робіт є маса неточностей, що встановлення реальної суми ремонту автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER], не можливе, не заслуговують на увагу, оскілки спростовуються добутими по справі доказами. Відповідач не надав суду відомостей про наявність у нього страховика, на якого б за укладеним договором страхування перекладалась відповідальність по відшкодуванню шкоди у даному випадку. Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587-цс15, згідно якої страховик, що виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту його прав, в тому числі право вибору до кого предявити таку вимогу, і право предявлення вимоги до винної особи. Таким чином, позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування страхувальнику на підставі договору майнового страхування, отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, відшкодувати збитки, заподіяні йому такою виплатою, - у межах фактичних витрат. Суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності і обовязку відшкодувати позивачу понесені ним збитки та для зменшення суми відшкодування. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ПрАТ «АСК ІНГО Україна» обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved