Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Стара Синява», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державний реєстратор - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Олена Анатоліївна про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування вимог посилається на те, що 26.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір оренди землі, державна реєстрація якого проведена у Старосинявському районному відділі Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі землі вчинено запис від 14.07.2008 року за №040876100067, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 2,24 га, кадастровий №6824487000:05:011:0012, яка знаходиться на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. В подальшому, 16.08.2011 року до вказаного договору укладено додаткову угоду, державна реєстрація якої проведена відділом Держкомзему в Старосинявському районі Хмельницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2011 року за №682440004001522, відповідно до якої внесені певні зміни, зокрема, п. 3.1 договору викладено в такій редакції «Договір укладено на 12 років до 31.12.2020 року». Також, п. 16.1 договору оренди землі від 26.06.2008 року передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, з 2008 року позивач використовує спірну земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції і належним чином виконував свої зобов`язання перед [PERSON] , а саме своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату, відшкодовує податок на землю. Договір оренди від 26.06.2008 року та додаткова угода від 16.08.2011 року сторонами достроково не розривалися, недійсними не визнавалися, зареєстровані у встановленому порядку. Оскільки, право на оренду спірної земельної ділянки виникло у позивача до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і реєстрації його була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, тому таке право є дійсним та набутим позивачем на законних підставах. Право власності на земельну ділянку, яка передана в оренду позивачу на підставі вказаного вище договору оренди, перейшло до відповідача [PERSON] на на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.08.2018 року Старосинявською державною нотаріальною конторою Хмельницької області та зареєстровано за ним 17.08.2019 року, однак згідно ст.32 ЗУ «Про оренду землі» та умов договору оренди від 26.06.2008 року перехід права власності на земельну ділянку не є підставою для зміни або розірвання договору. Проте, в квітні 2019 року позивачу стало відомо, що 22.01.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява» укладено договір оренди землі строком на 15 років та 11 місяців, тобто до 22.12.2034 року, щодо спірної земельної ділянки площею 2,2371 га. Та державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. на підставі спірного договору оренди землі прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45379043, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про державну реєстрацію за ТОВ «Ресіліент Стара Синява» іншого речового права - права оренди спірної земельної ділянки, номер запису 30156588, дата державної реєстрації 29.01.2019 року. Оскільки спірний договір оренди землі від 22.01.2019 року укладений, а право оренди спірною земельною ділянкою зареєстровано за ТОВ «Ресіліент Стара Синява» під час дії договору оренди землі від 26.06.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON] з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 16.08.2011 року, чим порушено майнове (речове) право позивача щодо земельної ділянки, яка є предметом договору, тому договір не відповідає вимогам ст.203 ЦК України. Отже, договір оренди землі від 26.06.2008 року з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 16.08.2011 року, є чинним до 31.12.2020 року, тому спірний договір оренди землі від 22.01.2019 року, укладений між відповідачами, а саме [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява», не міг укладатися під час дії іншого, чинного договору оренди землі від 26.06.2008 року, відтак підлягає визнанню недійсним. Тому, з урахуванням викладеного, позивач просить визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2019 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява» щодо земельної ділянки площею 2,2371 га., кадастровий №6824487000:05:011:0012, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45379043 від 05.02.2019 року, щодо державної реєстрації за ТОВ «Ресіліент Стара Синява» іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 2,2371 га., кадастровий номер 6824487000:05:011:0012, яка розташована на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, номер запису про інше речове право 30156588 від 29.01.2019 року. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання в даній справі. Ухвалою Старосинявського районного суду від 16 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача ТОВ СП «Нібулон» - адвокат Дмитрієва Т.В., позовні вимоги підтримала повністю із викладених в позові підстав, вказавши, що договір оренди землі між відповідачами ТОВ «Ресіліент Стара Синява» та [PERSON] укладено 22.02.2019 року під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки із ТОВ «Нібулон», зміст правочину суперечить вимогам ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», так як не міг укладатися в період дії іншого чинного договору оренди, чим порушено право позивача як законного землекористувача орендованої земельної ділянки, в тому числі і щодо переважного права на подальше укладення договору оренди, тощо, яке підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору оренди від 22.01.2019 року та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на його підставі. Просила позов задовольнити повністю та стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив відносно задоволення позову, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Нібулон» був укладений із його матір`ю [PERSON] , яка померла у [INFO] а він після переоформлення права власності на землю на підставі свідоцтва про право на спадщину на себе уклав договір оренди даної земельної ділянки із ТОВ «Ресіліент Стара Синява». Із ТОВ СП «Нібулон» він не бажає укладення жодних договорів, тому заперечує відносно задоволення позову. Представник відповідача ТОВ «Ресіліент Стара Синява» Василівський О.Л. у судовому засіданні заперечив відносно задоволення позову, підтримавши доводи поданого відзиву на позовну заяву, відповідно до якого, зазначено, що право оренди за спірним договором оренди з [PERSON] , укладеним в 22.01.2019 року, у ТОВ «Ресіліент Стара Синява» виникне лише з 01 січня 2021 року з врахуванням додаткової угоди до договору оренди від 22.01.2019 року, тому жодним чином права позивача ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон», як землекористувача землі, не порушені, а тому не має підстав для визнання договору оренди від 22.01.2019 року недійсним, просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання, призначене на 03.06.2020 року представник відповідача не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань не подавав. Третя особа державний реєстратор - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, пояснень на позов не подавала. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26 червня 2008 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» у с. Дашківці Старосинявського району укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець надає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,24 га, яка знаходиться на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, на строк 5 років, договір зареєстрований у Старосинявському районному відділі РФДП ЦДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 14.07.2008 року за №040876100067 (а.с.19-23). Земельна ділянка, згідно договору оренди від 14.07.2008 року №040876100067, загальною площею 2,24 га., кадастровий номер 6824487000050110012 передана в оренду на підставі підписаного сторонами акту прийому передачі від 14.07.2008 року (а.с.24). Як вбачається із матеріалів справи, 16.08.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон», відповідно до договору оренди землі від 14.07.2008 року №040876100067, було укладено додаткову угоду, відповідно до змісту якої внесено зміни до зазначеного договору оренди землі, а саме, договір укладено строком на 12 років до 31.12.2020 року, та збільшено розмір орендної плати, додаткова угода до договору оренди землі зареєстрована у Відділі Держкомзему в Старосинявському районі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 26.12.2011 року за №682440004001522. (а.с.25-26). Оригінали вказаних документів оглянуто судом в ході розгляду справи. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №179504739 від 03.09.2019 року, згідно свідоцтва про право на спадщину серії та номер 937, виданого 17.08.2018 року Старосинявською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим №6824487000:05:011:0012, площею 2,2371 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться та території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, та зареєстрована в Старосинявському райвідділі ХРФДП «Центр ДЗК» 03.03.2008 року (а.с.34). Також судом встановлено, що 22 січня 2019 року між [PERSON] та орендарем ТОВ «Ресіліент Стара Синява» укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 6824487000 :05:011:0012, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,2371 га, яка знаходиться на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, на строк 15 років та 11 місяців до 22.12.2034 року (а.с.53.,88). В судовому засіданні, відповідачем [PERSON] було надано суду для огляду оригінал договору оренди землі від 22 січня 2019 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №155171087 від 05.02.2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. 29.01.2019 року зареєстроване інше речове право - право оренди земельної ділянки на підставі Договору оренди землі, серії та номер: б/н, виданий 22.01.2019, видавник: ТОВ «Ресіліент Стара Синява», [PERSON] , (номер запису про інше речове право 30156588) та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45379043 від 05.02.2019 року. (а.с. 54). Так, спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Положеннями ч.4 ст.124 ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.5 ст.126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованої відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] з належить на праві власності (номер запису про право власності 27543007 від 17.08.2018 року) земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району, площею 2,2371 га, з кадастровим номером 6824487000:05:011:0012 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.08.2018 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №179504739 від 03.09.2019 року, копією свідоцтва про право на спадщину. 26 червня 2008 року між [PERSON] (попереднім власником вказаної земельної ділянки) та ТОВ сільськогосподарське підприємства «Нібулон» укладено договір оренди землі, предметом якого є строкове платне користування вказаною земельною ділянкою. Відповідно до п.3.1 та п.6.2 вказаного договору, його укладено на 5 років, передача земельної ділянки орендарю здійснюється не пізніше 7 днів після державної реєстрації цього договору актом прийому передачі, а сам договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Додатковою угодою до договору оренди землі 16.08.2011 року внесено зміни, зокрема п. 3.1 викладено в наступній редакції, а саме: «Договір укладено на 12 (дванадцять) років до 31.12.2020 року». За положеннями статей 17, 18, 20 Закону «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час укладення договору оренди земельної ділянки від 26.06.2008 року передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та з цього моменту набирає чинності. Відповідно до положень ст.125 ЗК України, в редакції, чинній на момент укладення договору оренди (додаткової угоди) від 16.08.2011 року та його державної реєстрації, право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (стаття 30 Закону «Про оренду землі» та стаття 651 ЦК України). Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається (частина 1 статті 654 ЦК України). У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина1 стаття 653 ЦК України). Так, сторони у договорі від 26.06.2008 року визначили його строк, який становить 12 років (відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 16.08.2011 року). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», що діяла до 01.01.2013 року, відповідними повноваженнями реєстрації договорів оренди були наділені територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки. Договір оренди землі від 26.06.2008 року зареєстрований у Старосинявському районному відділі РФДП ЦДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 14.07.2008 року за №040876100067 Додаткова угода від 16.08.2011 року до договору оренди землі від 14.07.2008 року зареєстрована у Відділі Держкомзему в Старосинявському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2011 року за №682440004001522. Таким чином договір оренди землі, укладений 26.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» та додаткова угода до нього, зареєстровані належним чином та відповідним органом згідно вимог законодавства, що діяло станом на час укладення. Вказаний договір оренди землі від 26 червня 2008 року та додаткова угода від 16.08.2011 року сторонами достроково не розривались, недійсними не визнавались, чого учасники в судовому засіданні не заперечували. Частинами 1 - 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. В той же час, 22.01.2019 року [PERSON] (орендодавець) уклав з ТОВ «Ресіліент Стара Синява» (орендар) договір оренди земельної ділянки. Предметом вказаного договору є строкове платне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6824487000:05:011:0012 строком на 15 років та 11 місяців, до 22.12.2034 року, що підтверджується належним чином засвідченою копією вказаного договору. Рішенням державного реєстратора - приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. під індексним номером 45379043 від 05.02.2019 року зареєстровано за ТОВ «Ресіліент Стара Синява» інше речове право (право оренди земельної ділянки) на підставі оскаржуваного договору від 22.01.2029 року на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 30156588 від 29.01.2019 року. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. За змістом ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. «в» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи положення ч.1 ст.203 ЦК України, укладення будь-якого іншого договору оренди відносно цієї ж земельної ділянки без розірвання діючого договору суперечить закону. Одна і та ж сама земельна ділянка не може бути одночасно об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями. Зважаючи на викладене, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки від 22.01.2019 року укладено між [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява» в період дії договору оренди землі від 26.06.2008 року, укладеного [PERSON] з ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон», тому оскаржуваний договір оренди укладений під час строку дії правочину, за яким право користування земельною ділянкою передано позивачеві, відтак суперечить закону та порушує права позивача як належного користувача земельної ділянки. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №387/515/18, постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 322/265/18. Таким чином, договір оренди земельної ділянки від 22 січня 2019 року не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України та на підставі ч.1 ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійсним із скасуванням рішення про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Стара Синява» права оренди земельної ділянки на підставі даного договору. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до положень ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2028 року у справі № 909/968/16 висловила позицію про те, що згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають до задоволення, слід визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2019 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява», відповідно до якого ТОВ «Ресілієнт Стара Синява» передана в користування земельна ділянка площею 2,2371 га., кадастровий №6824487000:05:011:0012, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45379043 від 05.02.2019 року, щодо державної реєстрації за ТОВ «Ресіліент Стара Синява» іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 2,2371 га., кадастровий номер 6824487000:05:011:0012, яка розташована на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, номер запису про інше речове право 30156588 від 29.01.2019 року. На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення позову, понесені ТОВ «Нібулон» судові витрати, слід покласти на [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява» в рівних частках.

Outcome: approved