Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 1084570,58 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» (банк), та ФК «Вектор Плюс» (фактор) укладено договір факторингу, за яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора перейшли всі пов'язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора. ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 року, позичальником згідно якого є [PERSON], із подальшими внесеними змінами та доповненнями. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору банк надав боржнику кредит у сумі 62400,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. У якості забезпечення наданого кредитного договору 29.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, укладено окремі договори поруки з [PERSON] за №0711/0708/45-036-Р-1 та [PERSON] за №0711/0708/45-036-Р-2, відповідно до умов яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність з позичальником за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №0711/0708/45-036, в який в подальшому були внесенні зміни та доповнення (а.с.5-9, 10-12, 17-20), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62400,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути наданий йому кредит не пізніше 29.07.2038 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 року позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Згідно п.8.1 кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 року за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за кредитним договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі день погашення простроченої заборгованості. 29.07.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 рокуміж Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (банк) та[PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №0711/0708/45-036-Р-1, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (позичальник)його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.13). 29.07.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 рокуміж Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (банк) та[PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №0711/0708/45-036-Р-1, на підставі якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (позичальник)його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.14). 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» (банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №15 (а.с.30-43, 55-58). Відповідно до п.п.2.1, 2.2. договору факторингу №15 від 28.11.2012 року банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с.44-54, 59). Відповідно до cт.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачі, листом №ІВ/КІ-93 від 19.08.2014 року, були повідомлені про відступлення права грошової вимоги та дострокове виконання зобов'язання (а.с.74-76). Отже, відповідачі зобов'язані здійснити платіж факторові. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 року, позичальником згідно якого є [PERSON] При цьому [PERSON] вимоги кредитного договору №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 рокуне виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 06.08.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №0711/0708/45-036 від 29.07.2008 рокув сумі 1084570,58 гривень, а саме: 62453,71 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає771608,03 гривень, - сума кредиту, 22414,82 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає276932,39 гривень, - нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, 36030,16 гривень - пеня за один рік (а.с.73). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №0711/0708/45-036від 29.07.2008 рокуВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 62400,00 доларів США. Однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є поручителями перед позивачем за виконання [PERSON] умов кредитного договору №0711/0708/45-036від 29.07.2008 рокута солідарними боржниками з позичальником. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту та відсотків по ньому, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Відповідно до ст.216 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Як вбачається з матеріалів справи, з поручителями [PERSON] та [PERSON] банком були укладені окремі договори. Законом не заборонено укладання кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст.554 Цивільного кодексу України не може бути застосована, тобто поручителі не несуть в такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна сказати про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не укладали з банком спільного договору поруки, вони не можуть нести солідарну відповідальність, тому суд вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], і солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в межах розміру загальної заборгованості. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial