Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

ПрАТ СК «Теком» 11.07.2019р. звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 7 896,77 грн. Позов мотивований тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, а відтак до позивача на підставі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2019р. вказану цивільну справу передано до Ленінського районного суду за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019р. цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди прийнято до провадження суддею Остапенко Н.Г. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України постановив справу розглядати у заочному порядку. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2018р. у справі № 205/55/18 встановлено, що [PERSON] 23 грудня 2017 року о 14:30 год., у м. Дніпро по пр. Івана Мазепи в раойні будинку №33, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» д/н [NUMBER] , під час випередження не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по суміжній полосі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода (а.с.9). Вказаною постановою [PERSON] огли визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 007-019-17Д/Т/АТ від 03.11.2017р., автомобіль «Ford», д/н [NUMBER] , на момент ДТП був застрахованим транспортним засобом (а.с.30). В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача на момент заподіяння зазначеної шкоди укладеного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до висновку про оцінку вартості матеріальної шкоди № 5272 від 23.01.2018р. розмір збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Ford», д/н [NUMBER] , складає 10 792,32 грн. (а.с.16-24). Згідно з страховим актом № 700/ДНФ від 20.02.2018р., платіжного доручення № 795 від 27.02.2018р. позивачем виплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля у загальному розмірі 7 896,77 грн. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат у розмірі 7 896,77 грн. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved