Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач селянське (фермерське) господарство «Гульдас» звернулось до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений між СТОВ «Агрофірма «Паліївська» і [PERSON], зареєстрований 8 листопада 2011 року і скасувати державну реєстрацію, посилаючись на те, що 10 січня 2008 року між СФГ «Гульдас» і [PERSON] було укладено договір оренди землі № 447 щодо належної останній земельної ділянки площею 4,40 га строком на 10 років. Позивач вважає, що [PERSON] та СТОВ «Агрофірма «Паліївська» не мали право укладати договір оренди землі щодо земельної ділянки, яка є предметом іншого чинного договору оренди землі. В подальшому позивач змінив свої вимоги, наполягаючи на визнанні недійсним і скасування державної реєстрації договору оренди землі, який укладено між СТОВ «Агрофірма «Паліївська» і відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі № 447 від 10 січня 2008 року, зареєстрований 22 травня 2009 року і скасувати його реєстрацію, посилаючись на те, що [PERSON] не підписувала договір № 447, а сам договір не відповідає вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі». Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, проте зустрічний позов підлягає задоволенню. На підтвердження факту укладення договору оренди земельної ділянки, позивачем за зустрічним позовом надано примірник правочину № 447 від 10 січня 2008 року, укладений від імені орендодавця [PERSON] та орендарем селянським (фермерським) господарством «Гульдас» (а.с. 6). Між тим, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 487 від 12.05.2015 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки № 447 від 10.01.2008 року та акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 10.01.2008 року в графі «Орендодавець» виконані не самою [PERSON], а іншою особою (а.с. 145-148). Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 5.10.2004 року була власником земельної ділянки № 447 площею 4,40 га, яка розташована на території Паліївської сільської ради, що підтверджується, копією державного акту (а.с. 122). Враховуючи, що [PERSON] власноручно не підписувала договір оренди 447 від 10.01.2008 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Таким чином, відповідач [PERSON], як спадкоємець майна померлої [PERSON], правомірно уклав на свій розсуд договір оренди від 10.10.2011 року з СТОВ «Агрофірма «Паліївська». Тому, для визнання цього договору недійсним відсутні законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок селянського (фермерського) господарства «Гульдас».

Outcome: approved