Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач у лютому 2018 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 17.09.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1726. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позов обґрунтовується тим, що спільне життя у сторін не склалося, між ними виникають постійні суперечки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинили своє існування і вони проживають окремо. Подальше спільне життя не можливе. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити її дошлюбне прізвище Романенко. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як установлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 17.09.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1726, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ» №063663. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом установлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Що стосується вимоги позивача про відновлення її дошлюбного прізвища «Романенко» на підставі статті 113 СК України, то дійсно вона має таке право, однак в даному випадку відновлення дошлюбного прізвища колишнього подружжя не є компетенцією суду, адже тільки в порядку окремого провадження у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного та

Outcome: approved