Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач, ТОВ «АРТ Фінанс», у червні 2018 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 03 жовтня 2017 року, яка склалася станом на 05 червня 2018 року у сумі 14628 гривень, та судові витрати у сумі 1762 гривні (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі укладеного договору фінансового кредиту № [NUMBER] від 03 жовтня 2017 року [PERSON] отримала кредит у сумі 3000 гривень зі сплатою 1,4% на день за користування кредитом, строком до 24 жовтня 2017 року. Відповідач зобовязався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 05 червня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 14628 гривень, яку позивач прохає стягнути з [PERSON] (а.с. 1-2). Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 26 вересня 2018 року (а.с. 22). Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином. Надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 17). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Враховуючи, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, не отримує поштові конверти із судовими повідомленнями за зареєстрованим місцем проживанням, які повертаються до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 26-27, 34-35), суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2017 року позивач та [PERSON] уклали договір фінансового кредиту № [NUMBER], згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 3000 гривень зі сплатою 1,4% на день за користування кредитом, строком до 24 жовтня 2017 року. Кредитні кошти [PERSON] отримала 03 жовтня 2017 року, що підтверджується видатковим ордером № 116 від 03 жовтня 2017 року (а.с. 10). Позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 05 червня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 14628 гривень (а.с. 3). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право позивача на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Разом з тим, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження позивачем судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 1762 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial