Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач у січні 2016 року звернувся до суду з позовом і просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому в користування дві кімнати розміром 12,0 кв.м. та 12,2 кв.м., а відповідачці кімнату розміром 181,2 кв.м. Крім того, просить заборонити відповідачці не чинити йому перешкод у користуванні 2/3 частинами квартири. Посилається в позові на те, що він є власником 2/3 частин квартири, а відповідачка власником 1/3 частини квартири. Протягом тривалого часу між ними склався порядок користування квартирою, за яким він користується двома кімнатами розміром 12,0 кв.м. та 12.2 кв.м., а відповідачка користується кімнатою 18,2 кв.м. Між ним та відповідачкою склалися вкрай складні стосунки, він вимушений проживати окремо, винаймати житло та не може користуватися своєю частиною квартири. Відповідачка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися квартирою, здавати належну йому частину квартири в оренду, аби хоч частково компенсувати витрати по найму житла. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Посилається на те, що заперечує проти здачі частини квартири позивачем в оренду та не заперечувала неприязних стосунків, які склалися між нею та позивачем. При цьому зазначила, що з аналогічним позовом позивач уже звертався до суду, однак у позові йому було відмовлено. 3-я особа в судове засідання не з»явився. Подав до суду заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності. Позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що сторони на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12 жовтня 1998 року стали власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. 12 листопада 2010 року 3-я особа подарував належну йому 1/3 частину квартири позивачу. Таким чином, позивач є власником 2/3 частини квартири. Згідно технічного паспорту та плану квартири спірна квартира складається з трьох кімнат житловою площею 42,4 кв. м., у тому числі: 1-а кімната - 12,2 кв. м.; 2-а кімната - 12,0 кв. м.; 3-я кімната - 18,2 кв. м.; кухні площею 8,2 кв. м.; ванної кімнати - 3,0 кв. м.; вбиральні - 1,3 кв. м.; коридору - 22,3 кв. м. Кватира обладнана балконом - 1,4 кв. м. та лоджією - 3,2 кв. м. / а.с.8 - 13 / Тобто, 2/3 частини квартири відповідає 28,2 кв.м. житлової площі, а 1/3 частина - 14,1 кв.м. Позивач просить виділити йому в користування дві кімнати, розмір яких становить 24,2 кв.м., що на 4, 0 кв.м. менше його частки в квартирі. В свою чергу на ці ж 4,0 кв.м. збільшеється частина квартири, яку він просить виділити в користування відповідачки. Представник позивача суду пояснив, що такий варіант порядку користування квартирою відповідає інтересам позивача, він не вважає порушеними свої права, як власника 2/3 частин квартири, таким порядком її користування. За змістом ст.358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість і рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Тобто, при вирішенні даної категорії справ потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові № 6-1500цс16 від 117.02.2016 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду. Виходячи з цих обставин, з метою усунення конфліктної ситуації, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки такий порядок користування квартирою відповідає його інтересам та не суперечить інтересам відповідачки та закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, не спростовується сторонами та підтверджено поясненнями свідка [PERSON]- сестри позивача та доньки відповідачки та 3-ї особи, між позивачем та відповідачкою склалися неприязні стосунки. 3-я особа в своєму поясненні до суду посилається на те, що відповідачка фактично вижила його з квартири та їх сина, який вимушений орендувати житло. З листів Солом»янського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві вбачається, що в провадженні даного органу знаходиться кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України, де відповідачка є потерпілою. Відповідачка суду пояснила, що дане кримінальне провадження порушено за її ініціативою відносно позивача. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Сторони в судовому засіданні не заперечували конфліктної ситуації та перешкод з боку відповідачки в користуванні позивачем спірною квартирою. Підтвердженням цьому є і повторне звернення позивача до суду з даним позовом, що є намаганням з його боку відокремитися від відповідачки в користуванні квартирою та мінімізувати конфліктну ситуацію. Виходячи з цього, суд приходить до висновку і про задоволення вимог позивача в частині усунення перешкод з боку відповідачки в користуванні належною йому частиною квартири. Відповідно до ч. 1 ст .88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1 102, 42 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved