Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 90/П/27/2007-840 від 21 травня 2007 року та в метою забезпечення виконання позичальником умов договору між позивачем та банком було укладено договори поруки відповідно 21.05.2007 р. та 27.04.2010 року. Дані договори мають однаковий предмет та однакові умови. За умовами договорів [PERSON] взяла на себе зобов»язання відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору - повернення кредиту до 20.05.2031 року, сплату відсотків, інших платежів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя виникає як в випадку невиконання позичальником будь - якої частини зобов»язань так і при невиконанні позичальником договору в цілому. У подальшому поручителю стало відомо, що внаслідок невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором 22.03.2010 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, яка за розрахунком банку становила 1111030,82 грн. Згідно платіжних доручень, як стало відомо позивачу, за період з 08.06.2007 р. по 12.09.2009 р. договірні зобов»язання позичальником не порушувались, однак починаючи з 12.09.2009 р. позичальник не виконував належним чином, тобто виконувались часткові оплати по кредиту. Позовна заява про стягнення заборгованості надійшла до суду 22.03.2015 р. Тобто з 12.01.2009 р. до дати 22.03.2010 р., коли банк звернувся з позовом до суду пройшло більше 6 місяців, що є підставою в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, для визнання поруки припиненою. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України за результатами розгляду справи № 6-53цс14 в постанові від 17.09.2014 р. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд визнати припиненою поруку за договором поруки від 21.05.2007 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем та за договором поруки від 27.04.2010 р. В судовому засіданні представник позивача, який є одночасно і представником третьої особи підтримав вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що відсутні підстави для визнання договору припиненим. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 21.05.2007 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір № 90/П/27/2007-840 за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 132 000,00 доларів США строком на 288 місяців. [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути кредит та сплачувати мінімально необхідний платіж у валюті кредиту у розмірі 1 500,00 доларів США. Кінцевий термін повернення кредиту встановлений сторонами - 20.05.2031 року. За положеннями ст. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Як свідчать матеріали справи, і не заперечується представниками сторін, з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 90/П/27/2007-840 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 21.05.2007 р. було укладено договір поруки за умовами якого позивач взяла на себе зобов»язання відповідати перед банком як солідарний боржник за виконання умов кредитного договору. Також договір поруки укладався між сторонами і 27.04.2010 року на забезпечення виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором №№ 90/П/27/2007-840 від 21.05.2007 р. Представник позивача зазначає, що починаючи з 12.09.2009 р. позичальник повною мірою не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржника та поручителя у розмірі 1111030,82 грн. Така заява надійшла до суду 22.03.2010 р. і з цього часу, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука за обома договорами має бути визнана припиненою. За приписами ч. ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Слід зазначити, що один із договорів поруки, як це встановлено в судовому засіданні укладений сторонами 27.04.2010 р., тобто після дати прострочення чергового платежу та зверненням до суду, а тому, зважаючи на те, що зобов»язання позивача як поручителя виникло з дати укладання такого договору, підстави для визнання поруки припиненої за договором поруки від 27.04.2010 р. відсутні. Верховний Суд України у справі № 6-53 цс 14 зробив наступний правовий висновок виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинно бути пред»явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов»язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Не заперечувалась в судовому засіданні та обставина, що 22.03.2010 р. ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому кредитодавець скористався правом на дострокове стягнення заборгованості відповідно до умов кредитного договору № 90/П/27/2007-840 від 21.05.2007 р. (п. 4.2.4. кредитного договору). Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові по справі № 6-53 цс 14 такою вимогою - пред»явленням позову банк змінив строк виконання зобов»язань, а отже строк виконання зобов»язання для боржника та поручителя настав з 22.03.2010 р. Доказів того, що така вимога направлялась поручителю до дня звернення до суду з позовом під час розгляду справи отримано не було. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що відповідно до вимог чинного законодавства України строк у шість місяців має рахуватися саме з дня пред»явлення вимоги відсутні і підстави для задоволення вимоги представника [PERSON]. щодо визнання поруки, встановленої договором, укладеним між сторонами 21.05.2007 року припиненою також відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed