Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 20.07.2012 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син [PERSON] [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з чим у сторін постійно виникали сварки у присутності дитини. Відповідач постійно її принижує та зловживає спитними напоями і на її зауваження та прохання відповідач не реагує. Декілька разів позивач була змушена звертатися до своєї сестри з прохання пожити у неї, оскільки відповідач погрожував застосувати до неї фізичну силу. Позивач вказує, що 09 серпня 2017 року відповідач у стані алкогольного сп'яніння знову розпочав сварку та побив її. За цим фактом побиття позивач 11 серпня 2017 року зверталася до відділу поліції. З моменту побиття відповідачем шлюбні відносини було припинено. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї на цей час є неможливим, і на думку позивача буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільної неповнолітньої дитини. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований. 20.07.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій вказала, що позов підтримує, розгляд справи просить провести без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що проти позову не заперечує, розгляд справи просить провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 20.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 74. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с. 7). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, оскільки вимога до відповідача задоволена у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved