Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про застосування наслідків недійсності правочину, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклав з [PERSON] договір про фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року, відповідно до якого зобов`язався передати у розпорядження відповідача об`єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER] , а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину Договору. При цьому, вартість об`єкту лізингу, який було обрано відповідачем, яка погоджена сторонами, згідно з умовами Договору про Фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року становить еквівалент 19 216,00 доларів США. Зазначив, що згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року по справі №405/2286/15-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року, яке залишено без змін за ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2016 року, та яке набрало законної сили, визнано недійсним Договір про фінансовий лізинг № 00005040 укладений 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] , щодо транспортного засобу VW Polo Sedan 1.6. на суму 19 216 дол. США, визнано незаконними вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів виставлених відповідачем за період розгляду справи по суті з 04.02.2015 року по 05.01.2016 року на загальну суму 5 021,89 грн.; стягнуто із ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] суму авансового платежу за Договором про фінансовий лізинг № 00005040 від 22 травня 2012 року в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу (сплаченої за 44 місяці х 364,77 дол. США) в еквіваленті 16 049,88 дол. США, зобов`язано [PERSON] повернути в натурі транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6., колір чорний 2012 р.в., р\\н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» зі складанням Акту передання-приймання майна за підписами уповноважених представників сторін Договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22 травня 2012 року; стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] суму 3 000 грн. судових витрат на надання правової допомоги, стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь держави судовий збір в сумі 4 553,12 грн. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016 року касаційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна»відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2016 року залишено без змін. Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що договір про фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року є недійсним. При цьому, для повернення позивача у первісний стан, відповідач повинен був повернути позивачу новий транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER] , вартість якого на момент укладення договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 року становила еквівалент у 19 216,00 доларів США. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо в договорі зазначено еквівалент в іноземній валюті, то розрахунки повинні проводитися в гривнях за курсом НБУ на момент платежу. Таким чином відшкодування вартості майна за ч. 1 ст. 216 ЦК України повинно бути із використання еквіваленту. Зазначив, що об`єкт лізингу відповідач повернув йому (позивачу) лише 01.06.2017 року, що підтверджується Актом приймання-передачі, тим самим, відповідач користувався транспортним засобом типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER] впродовж 5 років - з травня 2012 року по червень 2017 року, та за вказаний період вартість транспортного засобу значно знизилася у зв`язку із його експлуатацією відповідачем. Згідно із звітом №300 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість транспортного засобу типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2012 року виробництва, шасі [NUMBER] станом на 26.06.2017 року становить 200 664,46 грн. 46 коп. (у тому числі ПДВ - 33 444,08 грн). За вирахуванням ПДВ ринкова вартість автомобіля становить: 200 664,46 - 33 444,08 = 167 220,38 грн. Станом на дату повернення транспортного засобу (01.06.2017 р.) курс НБУ становив 26,3103 грн. за 1 дол. США. Таким чином, ринкова вартість транспортного засобу типу VW Polo Sedan 1.61 benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER] становить еквівалент: 167 220,38 / 26,3103 = 6 355,70 дол. США. Відповідно за період користування відповідачем автомобілем впродовж 5-ти років з травня 2012 року по червень 2017 року його вартість зменшилася на еквівалент: 19 216,00 - 6 355,70 = 12 860,30 дол. США. Отже, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року по справі №405/2286/15-ц відповідача повернуто до первісного стану, оскільки зобов`язано позивача повернути відповідачу суму авансового платежу за Договором про фінансовий лізинг №00005040 від 22 травня 2012 року в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частину викупної вартості об`єкту лізингу (сплаченої за 44 місяці х 364,77 дол. США) в еквіваленті 16 049,88 дол. США. В той же час, для того, щоб повернути позивача до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна у розмірі еквівалентному 12 860.30 дол. США, що станом на момент відшкодування становить: 12 860,30 х 25,9945 (курс НБУ станом на 04.07.2017 року) = 334 297,07 грн. З огляду на викладене вище, на підставі ст. ст. 215, 216, 524, 533 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти у розмірі 334 297,07 грн. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Шевченко І.М. від 19 липня 2017 року відкрито провадження по даній цивільній справ та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2017 року провадження у даній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 07.12.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2017 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2017 року зазначену справу розподілено судді Івановій Л.А. При цьому, відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв`язку з чим та враховуючи, що провадження у справі було відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, - розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2018 року заяву відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду залишено без задоволення. Крім того, ухвалою суду від 27 лютого 2018 року заяву ТОВ «Порше Лізинг Україна» про забезпечення позову, - повернено заявнику. Представник позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» Андрейків О.В., який приймав участь у режимі відео конференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходили, крім того, в судовому засіданні 26.02.2018 року представником відповідача був поданий відзив на позов, за яким відповідач позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити позивачу в задоволенні позову, та на обґрунтування якого (відзиву на позов) зазначено, що 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг №00005040 щодо транспортного засобу VW Polo Sedan 1.6 на суму 19 216 дол. США, що в еквіваленті на час укладення договору та передання автомобіля становила 154 880,96 грн. Строком дії договору визначено 60 місяців. Згідно умов лізингу, викладених у преамбулі договору фінансового лізингу авансовий платіж за придбання об`єкту становив еквівалент 6341,28 дол. США, обсяг фінансування еквівалент 12 874,72 дол. США. Крім того, умовами договору було встановлено фіксований лізинговий платіж у сумі 364,77 дол. США на місяць (викупна вартість) та адміністративний платіж у сумі 288,24 дол. США(проценти та комісії). Актом прийому-передачі до договору від 29.05.2012 р. вартість об`єкту лізингу становила 154880,96 грн., обсяг фінансування - 103770,24 грн., щомісячний платіж - 2940,05 грн., адміністративні витрати - 2323,21 грн. На момент звернення [PERSON] із позовом нею було сплачено 186 259,70 грн., що значно перевищує вартість об`єкту лізингу, а місячний платіж за березень 2015 року склав 9 534,69 грн. Вказаним договором та Графіком платежів до договору, платежі здійснюються в еквіваленті доларів США у відповідності до п.п. 6.3 «Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу», згідно положень якого, лізингові платежі відображають справедливу вартість об`єкта лізингу на основі діючого курсу обміну Євродолару США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агліколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агліколь» або іншим банком) з купівлі та продажу Євродолару США до української гривні, яким буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов`язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євродолару США на змінній основі та підлягають оплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставленого рахунку. Протягом дії вказаного договору відповідачем своєчасно і в повному обсязі сплачувались платежі, обраховані відповідно до курсу долару США, встановленому у ПАТ «КІБ Креді Агліколь». Натомість за грудень 2014 року відповідачу було виставлено рахунок, обмінний курс якого явно не відповідає вимогам вказаного пункту контракту, порушуючи положення згідно якого Порше Лізинг Україна зобов`язаний у разі зміни вищезазначених положень за 2 дні до виставлення рахунку письмово повідомляти про зміну порядку обрахування встановленого обмінного курсу. Таким чином, Лізингодавцем на шкоду інтересам відповідача, в односторонньому порядку було змінено умови договору лізингу. Одностороння зміна умов договору з боку Лізингодавця порушила вимоги ст. ст. 525, 632, 651, 654, ч. 1 ст. 691, 632, 762 ЦК України, оскільки положеннями норм Глав 54, 58 ЦК України не передбачено право Лізингодавця на односторонню зміну ціни договору після його укладання. Крім того істотним є порушення Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 8 Модельного закону про лізинг від 14.04.2005 року, прийнятому на 25 засіданні Міжпарламентської Асамблеї держав-учасників СНД. Відповідно до ч.2 ст 632 ЦК зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, (установлених договором або законом. В зв`язку з порушенням ТОВ «Порше Лізинг Україна» законних прав та інтересів відповідача, остання звернулась за їх захистом до Ленінського районного суду м. Кіровограда, який своїм рішенням від 14.04.2017 року визнав недійсним договір про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р., визнавши незаконними вимоги ТОВ «Порше лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів, стягнувши з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] суму авансового платежу за Договором про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. та частини викупної вартості об`єкту лізингу, тим самим повернувши сторони до первісного стану, внаслідок недійсності правочину. Зазначене рішення від 14.04.2016 р. було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанції. На виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 р. за актом прийому-передачі від 01.06.2017 р. відповідачем було повернуто в натурі транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6., колір чорний, 2012 р.в., р\\н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] представникові ТОВ «Порше Лізинг Україна», а ТОВ «Порше Лізинг Україна» було повернуто відповідачу суму авансового платежу за договором про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. в еквіваленті 6341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу (сплаченої за 44 місяці х 364,77 дол. США) в еквіваленті 16049,88 дол. США. Отже, договір про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. було визнано недійсним внаслідок винних дій ТОВ «Порше Лізинг Україна» по односторонній зміні умов договору, що порушило законні права та інтереси відповідача, та, крім того, судом було застосовано реституцію за наслідками недійсності вищезазначеного договору. Платіж за користування майном (винагорода, комісія) за отриманий в лізинг предмет обчислюється на базі вартості предмету лізингу, яка визначається у національній валюті України, так як і винагорода законодавцем передбачена саме за те, що лізингоодержувачу було передане майно у користування і володіння на певний строк. За своєю правовою природою та правовим регулюванням, що зазначено вище, винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно є орендними платежами (аналогічно ч. 1 ст. 762 ЦК - плата з наймача за користування майном у договорі найму). Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на статтю 215 ЦК України - «Недійсність правочину», та статтю 216 ЦК України «Правові наслідки недійсності правочину», 524 «Валюта зобов`язання », ст. 533 «Валюта виконання грошового зобов`язання», та Закон України «Про фінансовий лізинг», що визначає загальні правові та економічні засади фінансового лізингу, не враховуючи при цьому, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 р. при визнанні договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. недійсним було застосовано реституцію, як наслідок недійсності правочину, та було зобов`язано сторони, як це передбачено ст. 216 ЦК України повернути у натурі все, що сторони одержали на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, а саме: стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму авансового платежу за договором про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. в еквіваленті 6341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу (сплаченої за 44 місяці х 364,77 дол. США) в еквіваленті 16 049,88 дол. США та зобов`язано [PERSON] повернути в натурі транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6., колір чорний, 2012 р.в., р\\н [NUMBER] номер кузова [NUMBER] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна». Отже, реституцію за наслідками недійсності договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012р. вже було застосовано, а тому спір між ТОВ «Порше лізинг Україна» та [PERSON] про той самий предмет і з тих самих підстав вже було вирішено, та в даному випадку підлягає застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 189 ЦПК України. Що стосується ст. 11 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу застосування інших наслідків недійсності правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо), які не обґрунтовано жодними нормами матеріального права, то відповідно до ст. ст. 614, 1167 ЦК України, застосування таких наслідків можливо лише до винної сторони, оскільки згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом та ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В даному випадку винною стороною є не [PERSON] , а ТОВ «Порше Лізинг Україна», внаслідок винних дій якого і було визнано договір про фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 р. недійсним, тому застосування в якості наслідків недійсності договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 р. стягнення коштів у розмірі 334297,04 грн. з [PERSON] - є неправомірним. В той же час, грошові кошти, що були сплачені [PERSON] в рахунок авансових платежів та частини викупної вартості, що перебували в користуванні ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягають відшкодуванню з урахуванням 3% річних. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив і виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не і встановлений договором або законом. Отже, за наявності вини ТОВ «Порше Лізинг Україна» (порушення вимог і законодавства про захист прав споживачів та порушення порядку укладання договорів), яка доведена рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 р. та внаслідок визнання договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 21.05.2012 р. недійсним, грошові кошти, сплачені [PERSON] за вищевказаним договором, перебували у користуванні ТОВ «Порше Лізинг Україна» безпідставно протягом п`яти років (з 22.05.2012 по 16.05.2017 р.р.). Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи поданий відповідачем відзив на позов, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.05.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», як Лізингодавцем, та [PERSON] , як Лізингоодержувачем, було укладено договір про фінансовий лізинг №00005040, відповідно до умов якого Лізингодавець зобов`язався передати у розпорядження Лізингоодержувача об`єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER] , а Лізингоодержувач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину Договору. При цьому, вартість об`єкту лізингу, яка погоджена сторонами, згідно з умовами Договору про Фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року становить еквівалент 19 216,00 доларів США, авансовий платіж становив еквівалент 6 341,28 доларів США, обсяг фінансування, - еквівалент 12 874,72 доларів США, кількість лізингових платежів 60, строк лізингу, - 60 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Судом також встановлено, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року по справі № 405/2286/15-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Лізинг Україна» відокремлений територіальний підрозділ ТОВ «Атлантик» про захист прав споживача та визнання недійним договору позов [PERSON] було задоволено. Визнано недійним Договір про фінансовий лізинг № 00005040, укладений 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] , щодо транспортного засобу VW Polo Sedan 1.6 на суму 19 216 дол. США; визнано незаконними вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів виставлених відповідачем за період розгляду справи по суті з 04.02.2015 року по 05.01.2016 року на загальну суму 5 021,89 грн.; стягнуто із ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] суму авансового платежу за Договором про фінансовий лізинг № 00005040 від 22 травня 2012 року в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу (сплаченої за 44 місяці х 364,77 дол. США) в еквіваленті 16 049,88 дол. США; зобов`язано [PERSON] повернути в натурі транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6., колір чорний 2012 р.в., р\\н [NUMBER] номер кузова [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» зі складанням Акту передання-приймання майна за підписами уповноважених представників сторін Договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22 травня 2012 року. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2016 року по справі №405/2286/15-ц апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» відхилено, а зазначене рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року залишено без змін. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016 року касаційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2016 року залишено без змін. Тим самим, судом відзначається, що зазначене судове рішення від 14.04.2016 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Судом також відзначається, що за вказаним судовим рішенням відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернуто до первісного стану, так як зобов`язано ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути [PERSON] суму авансового платежу за договором в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частину викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 16 049,88 дол. США, при цьому, для повернення іншої сторони за договором до первісного стану [PERSON] , - остання повинна була повернути ТОВ «Порше Лізинг України» новий транспортний засіб, який було нею отримано за договором від 22.05.2012 року. Поряд з цим, відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2017 року на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року по справі № 405/2286/15-ц [PERSON] передала, а ТОВ «Порше Лізинг Україна» прийняв автомобіль марки VW Polo Sedan 1.6., колір чорний, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , бувший у використанні, пробіг на момент повернення автомобіля становить 124 050 км. Також в акті зазначено, що на автомобілі є наявні багато численні подряпини та вм`ятини. Даний акт підписано без застережень та зауважень з боку [PERSON] . Відповідно до звіту № 300 про оцінку транспортного засобу від 26 червня 2017 року, складений ФОП [PERSON] (сертифікат виданий ФДМУ № 16920/14 від 16.09.2014 року) ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo 1.6i 105HP Hightline 5 MT(6R), реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на час оцінки (26 червня 2017 року) складає 200 664 грн. 46 коп. (у тому числі ПДВ 33 444,08 грн.). При цьому, станом на дату повернення [PERSON] транспортного засобу за рішенням суду, а саме 01.06.2017 року курс НБУ становив 26,3103 грн. за 1 долар США, тобто ринкова вартість вказаного автомобіля на дату його повернення Лізингодавцю становить 6 355,70 доларів США, виходячи із розрахунку: 167 220,38 грн. (200 664,46 грн. (ринкова вартість автомобіля) - 33 444,08 грн. (ПДВ) / 26,3103 (курс НБУ) = 6 355,70 доларів США. Поряд з цим, відповідно до умов Договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 року вартість транспортного засобу автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6., колір чорний, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] на момент укладання договору становила 19 216,00 доларів США. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, судом встановлено, що за час користування відповідачем автомобілем за період з 22.05.2012 року по 01.06.2017 року і факт користування не заперечувався відповідачем, його (автомобіля) ринкова вартість зменшилася на 12 860,30 доларів США, виходячи із розрахунку 19 216,00 доларів США ( ринкова вартість об`єкта лізингу на час укладання договору про фінансовий лізинг) - 6 355,70 доларів США (вартість автомобіля на час проведення оцінки) = 12 860,30 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.07.2017 року на дату складання позивачем позову 334 297,07 грн. (12 860,30 доларів США х 25,9945). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦК. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Окрім того, судом також відзначається, що зазначеними вище судовими рішеннями, зокрема, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року, ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 29.07.2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.12.2016 року, предметом спору між сторонами ТОВ «Порше Лізинг України» та [PERSON] було оспорення договору фінансового лізингу № 00005040 від 22.05.2012 року з підстав його недійсності в силу недотримання сторонами вимог закону. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач, як на підстави позовних вимог просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти у зв`язку з експлуатацією відповідачем автомобіля протягом п`яти років з дня укладення договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 року до повернення товариству вказаного транспортного засобу в червні, 2017 року за рішенням судів про визнання договору недійсним, вартість якого значно знизилася у зв`язку з такою експлуатацією, чим спростовуються доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов про те, що судом при вирішенні справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Лізинг України» було застосовано реституцію за наслідками недійсності договору. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, вимоги про застосування наслідків недійсності правочину в порядку ч. 1 ст. 216 ЦК України, заявлена однією із сторін за договором, а саме ТОВ «Порше Лізинг Україна», суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» коштів в розмірі 334 297,07 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 5 014 грн. 47 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved