Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 08.07.2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір б/н, згідно якому відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 30.09.2013 року виникла заборгованість у сумі 17 415, 49 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 4 138, 24 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 971, 75 грн., а також штрафів відповідно пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: у сумі 500, 00 грн. (фіксована частина) та 805, 50 грн.(відсоткова складова). Позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 08.07.2005 року у сумі 17 415, 49 гривень та судові витрати у справі, які складаються з судового збору у сумі 229,40 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Ваніна Т.С. участі не приймала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин, які виникли між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки сторони до суду не з`явилися, суд розглядає справу у порядку ст.197 ч. 2 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Приймаючи до уваги заяву представника позивача та клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н, згідно якому відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а. с. 6, 7 - 10). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не вико-нав, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року виникла заборгованість у сумі 17 415, 49 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 4 138, 24 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 971, 75 грн., а також штрафів відповідно пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: у сумі 500, 00 грн. (фіксована частина) та 805, 50 грн. (відсоткова складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи ( а.с.3 - 5). За Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме п. п.3.1.1., 3.1.2., 3.1.3, кредит [PERSON] був виданий на строк дії кредитної картки, яку він отримав 08.07.2005 року. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку. Згідно ч.1 та ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з матеріалів справи, дія картки відповідача закінчилася у липні 2009 року (на картці зазначено «строк дії: 07.09.), відомостей про те, [PERSON] подовжив строк дії платіжної картки суду не було надано сторонами , а тому перебіг строку позовної давності почався з липня 2009 року та закінчився у липні 2012 року. З позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 11.11.2013 року. Клопотання щодо поновлення цього строку не заявляв. Отже, на час звернення позивача до суду строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» та ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв»язку з пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed