Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулось з позовом у якому стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10 552,71 грн., 3 % річних у розмірі 3 473,19 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовано тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» та здійснює постачання електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. Відповідач являється споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості. Оскільки свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, станом на 01 серпня 2018 року утворилась заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, яка становить 10 552,71 грн. Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, крім суми боргу, інфляційні нарахування та 3% річних, а всього 14 025,90 грн. 17 липня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 31-33). 02 вересня 2019 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю. У поданому відзиві відповідач вказує, що вона дійсно проживала у квартирі [ADDRESS] , яка не являлася її власністю та лише перебувала у її користуванні. Враховуючи, що вказаний будинок було визнано непридатним до проживання, 21.01.2013 року вона виселилася з вказаної квартири та передала ключі представнику ЖЕК № 402 по акту прийому-передачі. Також вказує, що під час виселення нею представнику ЖЕК № 402 було передано квитанції про оплату спожитої електроенергії на момент виселення з квартири. Вона неодноразово, після того як дізналася про наявність заборгованості стягуваної на підставі судового наказу, зверталася до ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» із заявами про роз`яснення їй природи походження боргу, а також про врегулювання даного питання, на що відповіді не отримала. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва». Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», затвердженого 22 грудня 2017 року, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадження діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією (а.с. 9-13). Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, якими врегульовано відносини між громадянами та енергопостачальниками та питання, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п.п. 1.1.2 п. 1.1 Правил, споживач електричної енергії - це фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача. Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 Правил, результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Позивач вказує, що [PERSON] являється споживачем послуг з електричного постачання за адресою [ADDRESS] . За результатами аналізу оплат позивачем відповідачу станом на 01.08.2017 року нараховано заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, яка становить 10 552,71 грн., інфляційні нарахування та 3% річних у розмірі 3 473,19 грн., а всього суму 14 025,90 грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог суд приймає до уваги наступне. Відповідач в основу заперечень на позовні вимоги покладає те, що вона не проживає у квартирі [ADDRESS] з січня 2013 року. Суд приймає до уваги вказані пояснення відповідача, оскільки вони підтверджуються нижчезазначеними письмовими доказами. Так, 21.01.2013 року було складено Акт про прийняття квартири [ADDRESS] , затверджений начальником ЖРЕО-402. Зі змісту вказаного акту співробітниками ЖРЕО-402 комісійно серед іншого було прийнято квитанції та ключі від квартири, зафіксовано покази електричного лічильника 5931 кВт. Відповідно копій квитанцій, оплата за спожиту електричну енергію проведена за показами електролічильника 5931 кВт станом на 21.01.2013 р., що також відображено у виписці по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 19-23). 19.06.2018 р. та 20.07.2018 р. [PERSON] зверталася до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» із письмовими заявами в яких просила відмінити рішення суду, вказуючи, що вона 21.01.2013 року через знесення будинку виселилась з квартири [ADDRESS] , від якої комісії ЖРЕО-402 передала ключі та квитанції про сплату наданих послуг з електро- та газопостачання, при цьому їй була надана квартира за адресою [ADDRESS] , по якій сплачує за споживання електроенергії. Вказані обставини також підтверджуються відомостями електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» від 16.07.2019 р. та записами в паспорті щодо місця проживання [PERSON] , відповідно яких відповідач була зареєстрована за адресою [ADDRESS] в період з 05.04.1973 р. по 25.08.2009 року та з 28.08.2009 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . У спростування зазначеного будь яких доказів позивачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачем суду не доведено факту споживання відповідачем електроенергії в квартирі [ADDRESS] після 21.01.2013 року, оскільки відповідач з вказаної квартири виселилась за іншою адресою та ключі від житла 21.01.2013 року передала співробітникам ЖРЕО-402. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed