Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду з названою позовною заявою, в якій вказувала, що 21 жовтня 2014 року вона надала в борг строком до 21 жовтня 2015 року кошти в сумі 24 тисяч гривень [PERSON], про що було [PERSON] власноруч написано розписку. На час звернення до суду [PERSON] борг не повернула. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 10400 грн. 31 коп. та 312 грн. 01 коп. за прострочення грошового зобов'язання та оплатити витрати з оплати судового збору. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися . Представник позивача своєю письмовою заявою просить суд провести розгляд справи за її відсутності та задоволити позовні вимоги . В своїй заяві вказав , що позивач підтримує вимоги щодо стягнення суми боргу . Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує ( а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена , про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення судових повісток. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатнім для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом на що позивач дав свою згоду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію представника позивача викладену у її письмовій заяві, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що 21 жовтня 2014 року [PERSON] надала в борг 24 тисячі гривень [PERSON], про що було складено відповідну розписку. Згідно названої розписки відповідач [PERSON] зобов'язувалася повернути борг в строк до 21 жовтня 2015 року. Частину коштів, а саме 13599,69 грн. в рахунок погашення боргу нею було виплачено ( а.с.4). Залишок несплаченого боргу становить 10400,31 грн. Окрім цього за прострочення грошового зобов'язання відповідач повинна сплатити позивачу 3 відсотки річних в сумі 312,01 грн. Суд вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги виходить з наступних міркувань. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наведені обставини справи вказують, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини за договорами позики, тому відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання відповідачем має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Крім того,стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 21 жовтня 2014 року складає 10400,31 гривень та 3% річних в розмірі 312,01 гривень. Всього -10712 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики та відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з вище викладеного суд прийшов до переконання що вимоги позивача базуються на чинному законодавстві та підлягають задоволенню. Ст. 88 ЦПК України вказує, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 275,60 грн., то відповідно до вище зазначеної норми закону вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: approved