Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач у жовтні 2020р. звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що 16 серпня 2018 року між сторонами укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис №1135. За час перебування у шлюбі народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] . Сторони понад один рік не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними носять формальний характер. Причиною фактичного розірвання шлюбу є різні характери, погляди на життя, протиріччя у стосунках. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.08.2021 року позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини роз`єднано. Позивач подала суду заяву, за змістом якої просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач та його представник в судові засідання неодноразово не з`являлись, належним чином повідомлялися про час і дату судового засідання. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.06.2018 року, сторони зареєстрували шлюб 16.06.2018 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, запис №1135 (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 13.02.2019 року позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.05.2019 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Малолітня дитина проживає з матір`ю. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач підтвердила поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, позивач миритись не бажає, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved