Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Хмельницька Л.М. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Останнє місце його проживання було за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі довідки № 110 від 15.07.1992 виданої ЖБК-20. Заповіту спадкодавець не залишав. Позивачка вважає, що прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших осіб, які б проживали з спадкодавцем на день його смерті, та які б фактично прийняли спадщину немає, тому позивачка є єдиною спадкоємицею за законом. 24.05.2019 за її заявою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та здійснено реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 64232076. 18.01.2020 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] . Правовстановлюючий документ втрачений спадкодавцем за життя і відновити його, а саме отримати дублікат, є неможливим у зв`язку з відсутністю житлового будівельного кооперативу, який видав цей документ. За таких обставин, з метою захисту права на спадкове майно, позивач змушена звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/814/20. Ухвалою суду від 10.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 02.03.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вступу нею в управління або володіння спадковим майном саме впродовж 6 місяців з дня відкриття спадщини, а тому висновок про те, що вона прийняла спадщину є передчасним. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Хмельницька Л.М. підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи пояснила, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, підтвердженням чого є наявний в позивачки технічний паспорт на квартиру. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів фактичного вступу у володіння спадковим майном. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п.п. 4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 21.05.2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. За життя померлий [PERSON] був членом ЖБК №20 та станом на 01.07.1986 повністю сплатив суму пайового внеску за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №110 від 15.07.1992 виданою ЖБК №20. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з п. 5-1 Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 №9 член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру. При цьому, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 №435-IV, який вступив в силу з 01.01.2004 та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 №1952-IV. Таким чином судом встановлено, що за життя [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] і на момент набуття ним права власності на цю кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56287797 від 24.05.2019, яка міститься в матеріалах спадкової справи №26/2019 щодо померлого [PERSON] , вбачається, що інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , а тому відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.1966. Зміна прізвища позивача проведена у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №273 виданою Територіальним відділом ЗАГС міста Лівни 28.05.2019. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що позивачка фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується наявністю в неї ощадних книжок померлого та технічного паспорту на квартиру. Згідно положень діючої на час відкриття спадщини Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №45/5 від 31.10.1975 з послідуючими змінами, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, крім іншого, наявність у спадкоємців ощадної книжки та інших документів виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно. Тобто, спадкоємець, який після смерті спадкодавця зберігав його цінні папери, вважався таким, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину. З матеріалів справи вбачається, що ощадні книжки [PERSON] знаходяться у [PERSON] , їх належним чином завірені копії долучені до матеріалів спадкової справи. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його донька [PERSON] , шляхом розпорядження речами померлого та зберігання цінних паперів. 24.05.2019 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, постановою приватного нотаріуса №16/02-31 від №16/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом). У зазначеній постанові нотаріуса вказано, що крім позивачки ніхто спадщини не приймав. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved