Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

позивач у вересні 2016р. пред»явив в Голосіївському районному суді м.Києва позов до відповідачки про розірвання шлюбу. Зазначав, що з 23.04.2005р. перебуває з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №245. Від цього шлюбу має дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, з жовтня 2014 року подружжя проживає один від одного, спільного господарства не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Спільний син з народження проживає з позивачем. Просить шлюб розірвати. В подальшому позивач подав заяву про уточнення підстав позову, в яких зазначив, що він, відповідачка і син проживали весь час разом. Останні три роки кожен з подружжя проживає окремо один від одного. Син, за спільною згодою сторін, проживає по черзі з ним та відповідачкою. Наполягав на розірванні шлюбу. Просить розглянути справу в його відсутності. Відповідачка подала заяву про визнання уточненх позовних вимог, просила розглянути справу в її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано укладений сторонами шлюб, про що складено відповідний актовий запис №245. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього стна - [PERSON], [INFO]. За змістом ст.174 ЦПК України, а відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачка подала до суду заяву, в якій визнає позов безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved