Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18.03.2013 року між ПАТ «[PERSON] Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.110899.004 про надання кредиту. Відповідно до умов цього договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 2000,00 гривень у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошових коштів. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов'язань. Станом на 28.11.2016 року загальна сума його заборгованості за кредитним договором становить 13146,21 грн. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Повістки про судові засідання 09.12.2016 року, 26.12.2016 року та 23.01.2017 року повернені до суду за закінченням термінів зберігання у зв'язку з її неотриманням відповідачем за місцем реєстрації у м. Львові. Відмова відповідача отримати судову повістку на пошті відповідно до ч. 8\~ст. 76 ЦПК України\~вважається належним повідомленням. Заперечень відповідача проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника позивача, відповідача та представника відповідача на підставі наявних матеріалів справи, оскільки вважає такі достатніми для винесення законного та обґрунтованого рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2013 року між публічним акціонерним товариством «[PERSON] Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.110899.004. Відповідно до цього договору, банк зобов'язувався протягом 60 днів з моменту укладення договору, встановити кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 2625.7.000096600, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36 % річних за користування кредитом, окрім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. У рамках кредитного договору банк встановлює поновлювальний пільговий період кредитування, який складає 45 днів по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці, процентна ставка під час пільгового періоду кредитування становить 0,0001% річних. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Станом на 28.11.2016 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 13146,21 грн., яка складається з наступного: -1989,5 грн. заборгованість по тілу кредиту; -3354,24 грн. заборгованість за процентами; -7802,47 грн. заборгованість за штрафами та пенею. Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами \~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для \~вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті \~обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved