Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № DОХRRХ01300476 від 04.06.2007 року відповідач 04.06.2007 року отримала кредит у розмірі 2860,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розтрочка» складає між нею та Банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальником здійснюється щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором за станом на 14.02.2014 року заборгованість за кредитом склала 2478,94 грн., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 13914,07 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 630,81 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 16208,08 грн., за штрафом (фіксована частина) - 500,00 грн., за штрафом (процентна складова) - 1661,60 грн., а всього 35393,50 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 353,93 грн. судового збору. Сторони до суду не з'явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. Позивач письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутність представника та про те, що він наполягає на позові. Відповідач [PERSON] також надала заяву про розгляд справи у її відсутність, звернувшись до суду з проханням застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж нею було внесено 20.08.2007 року в сумі 200 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 04.06.2007 року Банком був наданий відповідачу [PERSON] споживчий строковий кредит у сумі 2860,80 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2008 року в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії щомісячно в період сплати з « 31» по « 4» число кожного місяця в сумі 324,49 грн., що підтверджується заявою позичальника № DОХRRХ01300476 від 04.06.2007 року, Умовами надання кредиту Відповідно до п.2.1 Умов підписанням заяви позичальником укладається кредитно-заставний договір між ним і Банком (а.с.6). Підпис відповідача під заявою свідчить про укладання договірних відносин між сторонами та про досягнення між ними згоди за всіма умовами угоди (а.с.5 зворот). Згідно за п.2.1 наведених Умов Банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торговельно-сервісному підприємству. Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам (а.с.6). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 14.02.2014 року за кредитом складає 2478,94 грн., за процентами за користуванням кредитом - 13914,07 грн., за комісією за користування кредитом - 630,81 грн. (а.с.4). Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору вимоги позивача щодо стягнення цих сум заборгованості є правомірними. Відповідно до п.5.1 Умов у випадку несвоєчасного виконання будь-якого із зобов'язань, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (а.с.9). Відповідно до розрахунку позивача за станом на 14.02.2014 року Банком нараховано відповідачу пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 16208,08 грн. (а.с.4). Згідно за п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості (а.с.9). За станом на 14.02.2013 року позивачем нараховано штрафну санкцію відповідачеві за невиконання останнім зобов'язань по договору: 500,00 грн. - фіксована частина штрафу та 1661,60 грн. - процентна складова штрафу, а всього 2161,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту даної статті вбачається, що пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на іншій виключається. Одночасно нараховуючи пеню та штраф, Банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 16208,08 грн. задоволенню не підлягають. Між тим, решта позовних вимог Банку також не може бути задоволена через пропуск позивачем строку звернення до суду, який відповідач [PERSON] просить застосувати при розгляді справи. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.5 Умов, які згідно заяви позичальника є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.9). Згідно за ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання та дії укладеного з відповідачем кредитного договору визначено 12 місяцями по 04.06.2008 року, що також підтверджується заявою позичальника (а.с.5). Крім того, останній платіж здійснений відповідачем 20.08.2007 року в сумі 200 грн., що підтверджується наданою [PERSON] квитанцією № 76400 та розрахунком Банку про заборгованість за укладеним з відповідачем кредитним договором від 04.06.2007 року (а.с.4). Позивач через поштове відділення звернувся з даним позовом до суду 21.04.2014 року, тобто за межами п'ятирічного строку позовної давності, збільшеного за домовленістю сторін (а.с.17). Отже позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України підставою для відмови у позові. Враховуючи вищеприведене, на підставі ст.ст.257-259, 261, 267, 509, 526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.61 Конституції України,

Outcome: dismissed