Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.01.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4/2011-98, згідно із яким останній отримав кредит в сумі 47940 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 11.01.2016 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №4/2011-98 від 12.01.2011 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів, останній має заборгованість у розмірі 52963,15 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом - 20914,68 грн.; - індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України станом на 28.07.2020 року - 32048,47 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлявся належним чином; відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 12.01.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4/2011-98, згідно із яким останній отримав кредит в сумі 47940 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 11.01.2016 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №4/2011-98 від 12.01.2011 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів, останній має заборгованість у розмірі 52963,15 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом - 20914,68 грн.; - індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України станом на 28.07.2020 року - 32048,47 грн. Згідно п.1ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, позивач набув прав кредитора за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідност. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 52963,15 грн. У зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved