Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] договір про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] власником якого є відповідач [PERSON], укладений не був. [PERSON] обов'язки по сплаті за використану в період з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2013 року електричну енергію не виконує, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі - 1189 грн. 17 коп.. На суму заборгованості були нараховані інфляційні витрати у сумі 51 грн. 13 коп. На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути заборгованість з відповідача [PERSON] у сумі 1240 грн. 30 коп., та судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.. Однак , під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] помер, але ще при його житті домоволодіння було відчужено на користь [PERSON] та [PERSON] За заявою позивача до участі у справі у якості належних відповідачів судом були залучені належні відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Позивач надав уточнення до позовної заяви, в якій зазначив, що між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON], [PERSON] договір про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] власниками якого є відповідачі [PERSON] та [PERSON], укладений не був. [PERSON] та [PERSON] обов'язки по сплаті за використану в період з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року електричну енергію не виконує, внаслідок чого за відповідачами виникла заборгованість в розмірі - 1189 грн. 17 коп.. На суму заборгованості були нараховані інфляційні витрати у сумі 51 грн. 13 коп. Просив задовольнити позов на підставах передбачених ст..1212,1213 ЦК України, тобто стягнути з відповідачів вартість безпідставно набутого майна, а саме електроенергії, якою користувалися відповідачі. Також , позивач зазначив те, що ним додатково були понесені витрати в сумі 350 грн. 00 коп. на публікацію оголошення в газеті «Вісті придніпров'я» про виклик до суду відповідачів та суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву в якій просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча були повідомлені належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача у судове засідання у газеті «Вісті Придніпров'я» від 16.12.2014 року № 97 (1590). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до довідки КП «Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 193 від 01.07.2014 року, згідно реєстрації прав власності 12.05.2008 року на підставі договору купівлі-продажу від 29.02.2008 року за реєстром № 215 посідчений приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу квартира належить [PERSON]. (а.с. № 46). Відповідно до копї довідки № 180 від 07.07.2014 року виданої Раївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, повзик [PERSON], [INFO] дійсно проживав та був зареєстрований один на території Раївської сільської ради за адресою: [ADDRESS], але 12.10.2009 року вибув в м.Синельникове, та продав вищевказану житлову квартиру - [PERSON], яка 06.06.2011 року прописала в квартиру свого чоловіка - [PERSON], [INFO].(а.с. № 47). Згідно копії довідки Синельниківського районного сектору Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України № 1513 від 17.06.2014 року, [PERSON], [INFO] знятий з реєстраційного обліку в м. Синельникове 12.10.2009 року за адресою: [ADDRESS] згідно його заяви, котру він особисто подавав в Раївську сільську раду. (а.с. № 42). Так судом встановлено, що позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» здійснювало постачання електричної енергії в будинок на адресу : [ADDRESS] в якому зареєстровані відповідачі, без укладення відповідного договору на постачання електроенергії. Позивач вказав, що договір постачання електричної енергії укладений не був, але постачання та споживання електричної енергії відбувалося, тому на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно розрахунку заборгованості за несплачену та використану електроенергію на гр. [PERSON] (нині відповідачі [PERSON] та [PERSON]) на адресу: [ADDRESS] заборгованість за поставлену електричну енергію - 7656 кВт.г., з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року складає 1189 грн. 17 коп.. (а.с. № 5). Згідно розрахунку втрат від інфляції які виникли через прострочення [PERSON] (нині відповідачі [PERSON] та [PERSON]) за період жовтень 2010 року по жовтень 2013 року складають у сумі 51 грн. 13 коп.(а.с. № 13). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт споживання відповідачами [PERSON] та [PERSON] електричної енергії на суму 1189 грн. 17 коп. Однак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог на таких підставах: Вирішуючи позовні вимоги позивача суд враховує те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України , підрозділом 2 « Недоговірні зобов'язання». Тобто, зобов'язання, які виникли між сторонами знаходяться за межами договорів, оформлених у встановленому законом порядку, тощо. Пункт 2 ст.1212 ЦК України визначає, що « Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події». З урахуванням заявлених позивачем позовних вимог, до предмету доказування у справі відносяться: набуття або збереження майна ( збагачення); чи відбулося набуття за рахунок іншої особи; відсутність підстав для набуття; вартість безпідставно набутого майна. Суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження збагачення відповідачів за рахунок використаної електричної енергії. Відповідно до частини 2 статті 1213 ЦК України - у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача втрат від інфляції які виникли через прострочення відповідачів [PERSON] та [PERSON] за період жовтень 2010 року по жовтень 2013 року складають у сумі 51 грн. 13 коп., оскільки сторони у справі не перебували в договірних стосунках і суд не може застосувати ст.625 ЦК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Та відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України витрати пов'язані з оголошенням у газеті «Вісті Придніпров'я» від 16.12.2014 року № 97 (1590) у сумі 350 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial