Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх доводів позивачем зазначено наступне. 07 березня 2007 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № ML-E00/019/2007, згідно якого Кредитор надав відповідачу кредит в сумі 34000 доларів США з остаточним поверненням кредиту до 06 березня 2017 року. 16 березня 2009 р. між кредитором та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-E00/019/2007 від 07 березня 2007 року, відповідно до якого графік платежів викладений у новій редакції. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредитору вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. 05 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. В порушення умов Кредитного договору відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки до остаточного терміну кредиту 07 березня 2017 року. З врахування наведеного просить суд стягнути із [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № МL-Е00/019/2007 від 07 березня 2007 р., що складається з суми основного богу за кредитом - 30761,34 доларів США, що еквівалентно 759835 грн. 86 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 3076,40 доларів США, що еквівалентно 75990 грн. 16 коп. та судовий збір в розмірі 13208 грн. 44 коп. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Питель Т.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих на те суду причин, хоча про день та час судового засідання повідомлялась належним чином, відзиву не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 07 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-Е00/019/2007, за умовами якого відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 34000 доларів США, з датою повернення кредиту до 06 березня 2017 року, з фіксованою процентною ставкою 13,99 % річних. Згідно п. 1.1. Частини № 2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначенні у цьому договорі. Порядок виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) частини №2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини №2 Кредитного договору, повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. Згідно п. 1.5.1.1. частини №2 Кредитного договору якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 Банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці. 16 березня 2009 р. між кредитором та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-E00/019/2007 від 07 березня 2007 року, відповідно до якого сторони виклали графік платежів в новій редакції. 05 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором від 07 березня 2007 року № ML-E00/019/2007. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за вищевказаним кредитним договором, заборгованості, яка станом на 16.03.2009 року складається з суми основного богу за кредитом - 30761,34 доларів США та відсотків за користування кредитом в сумі 3076,40 доларів США. Згідно викладених у позові обставин, в порушення умов кредитного договору, відповідачем [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-E00/019/2007 від 07 березня 2007 року станом на 10 жовтня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 30761,34 доларів США - сума основного боргу за кредитом та 3076,40 Доларів США - відсотки за користування кредитом. Станом на 10 жовтня 2019 року, відповідно до ставки НБУ, курс 1 долара США по відношенню до української гривні становив 24,7010 гривень. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу від 17 жовтня 2019 року про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-E00/019/2007 від 07 березня 2007 року, у якій вказано відповідачу на необхідність погасити заборгованість, яка виникла за кредитним договором, на яку відповідач не відреагував та не сплатив заборгованість. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно зі ст. 526 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Разом із цим, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Частиною 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачем права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із нього вказаної заборгованості. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача в сумі 12537, 39 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial