Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач у жовтні 2021р. звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 30 липня 2013 року між сторонами укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис №1004. Основною причиною розпаду сім`ї послугувала різниця характерів та наявність між ним та позивачем протилежних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. На даний час між сторонами як подружжям ведення спільного господарства припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові, взаєморозуміння та поваги. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являлась, належним чином повідомлялась про час і дату судового засідання. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 03 червня 2021 року, сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №1004 (а.с.4). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач підтвердив поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, позивач миритись не бажає, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved