Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2008 року між ним та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір 014/3730/3/15682 відповідно до умов якого йому було надано споживчій кредит в сумі 38000 доларів США на строк до 19.05.2018 року зі сплатою 14,5 % річних. Вважає, що положення кредитного договору не відповідають вимогам чинного законодавства, що порушує рівноправність сторін, створює невиправдані переваги для Банку та призводить до негативних наслідків для нього. Договір не містить умов та порядку його припинення. Банк не надав позивачу у доступній формі до укладення договору інформацію про умови кредитування, порядок погашення кредиту та його сукупну вартість. Умови кредитного договору мають несправедливі для позичальника умови а діяльність банку має ознаки нечесної підприємницької діяльності. Зокрема встановлена занадто жорстока відповідальність за порушення строків погашення кредиту у вигляді пені. В порушення вимог закону кредит був виданий в іноземній валюті, що заборонено законом. Тому просить визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір. У звязку з недійсністю кредитного договору також просить визнати недійсним іпотечний договір, якій був укладений на забезпечення зобовязання позивача за кредитним договором, застосувати наслідки недійсності правочинів та зобовязати приватного нотаріуса, якій посвідчив договір іпотеки, виключити відомості про заборону відчуження предмету іпотеки з реєстру іпотек та заборон відчуження. . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов заперечив, посилаючись на те, що умови укладеного сторонами договору відповідали волі сторін цього договору та відсутні підстави для визнання його недійсним. 3-я особа в судове засідання не зявилася. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. ПАТ «Фідобанк» залучений до участі в розгляді справи судом, оскільки є правонаступником ВАТ (ПАТ) «Ерсте Банк». Той факт, що відповідач є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» підтверджується також копією рішення суду у справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 014/3730/3/15682., яким задоволені вимоги банку та стягнуто з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 15.01.2015 року становила 26760,06 доларів США, а також пеня в сумі 6326,73 грн. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/3730/3/15682. Відповідно до цього договору позичальник отримав кредит в сумі 38000,00 доларів США на строк до 19 травня 2018 року та із сплатою 14, 5 % річних за користування кредитними коштами. Позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Згідно умов кредитного договору (п.5.2.) повернення відповідачем отриманого кредиту та сплата процентів за користування кредитом, здійснюється щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, шляхом внесення грошових коштів, згідно з графіком платежів в Додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, чи його частини, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Окрім того, сторонами даного договору було погоджено графік погашення кредиту та сплати відсотків, які були зазначені в додатку до кредитного договору, яким передбачався строк сплати щомісячних платежів та порядок зарахування сплачених коштів. (а.с. 81-86) на забезпечення виконання позичальника за вказним кредитним договором 20.05.2008 року між сторонами у справі було укладено договір іпотеки за яким забезпеченням виступила належна позичальнику квартира № 70 по вул Августовська, 11 в м. Суми. Між сторонами договору неодноразову укладалися додаткові угоди до кредитного договору № 014/3730/3/15682 від 20.05.2008 року, якими, поряд з іншим, було погоджено змінений графік погашення кредиту та сплати відсотків (а.с. 87-100) Зазначені вище обставини вказують на те, що на час укладення спірного кредитного договору сторонами договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання, яка відповідно до ст.533 та ст.1054 ЦК України є істотною умовою кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання позивача на те, що умови договору є несправедливими, порушені вимоги закону щодо видачі кредиту в іноземній валюті, позивача не було повідомлено про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, договором не визначено прядок припинення договору та не заслуговують на увагу з наступних підстав. Сторонами кредитного договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання, розміру кредиту та строків його погашення. На час укладення кредитного договору банк мав на момент необхідний обсяг повноважень для здійснення кредитування в іноземній валюті, використання якої при здійсненні кредитних операцій (в кредитних зобов'язаннях) було передбачено чинним на час укладення даних договорів законодавством (а.с. 116-118). Отримання позичальником дозволу на здійснення валютних операції у вигляді отримання кредиту в іноземній валюті не передбачено законом. Сторонами кредитного договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання та виразили її в доларах США. Процентна ставка виражена в договорі зрозумілій формі. Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з пояснень позивача, кредит був отриманий позивачем 20 травня 2008 року. З Повідомлення позичальника (а.с. 67-68) вбачається, що позичальник отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру, враховуючи розмір комісії (тарифів). Таким чином, спростовуються твердження позивача, щодо ненадання йому відповідачем повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту. Як вбачається з копій кредитного договору з додатковими угодами до нього, а також додатками , що копію договорів та додатків до нього (графік погашення) позичальник отримав. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що при укладенні спірного договору сторонами у повному обсязі було дотримано усі вимоги закону та погоджені усі істотні умови договору. Відповідно до положень ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. В той же час, судом встановлено, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору, які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. За наведених вище обставин, суд вважає що відсутні підстави для задоволення заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed