Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив 16 квітня 2014 року і у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] 10761 гривень і з [PERSON] 10000 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 9.11.2001 року в результаті розподілу майна СВК «Гребениківське» було виділене майно майновій групі у складі 22 осіб на суму 48947 грн., в якому його частка була в розмірі 4429 грн.. Щоб правильно розділити майно, група з 22 осіб розділилася на підгрупи і позивач повинен був взяти майно разом з [PERSON] і його мамою, майно яких складає 4766 грн.. Для позивача, [PERSON] і його мами було виділене майно уповноваженою особою [PERSON], який вступив у змову з [PERSON] і той отримав майна на 991 грн. більше, а позивач недобрав майна на 761 грн.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Майна або грошей [PERSON] позивачу не віддавав і 3.11.2004 року позивач звернувся з позовною заявою до Великомихайлівського райсуду, 23.3.2006 року позивач отримав першу судову повістку-повідомлення, але суд не відбувся бо суддя заявив, що позовну заяву треба писати повторно замість прийнятої і зареєстрованої 3.11.2004 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Надалі відповідачі підробили протокол зборів про передачу [PERSON] складу запчастин за інв. номером 1057 на суму 1850 грн., який ще 02.09.2002 року по заяві і акту приймання-передачі переданий [PERSON] і одержаний позивачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ще однією підробкою відповідачів було те, що будівлю столярки за інв. номером 1058 на суму 3435 грн. [PERSON] за заявою від 23.02.2004 року виділив [PERSON], який нею користувався і здавав в оренду, а через декілька років ця ж столярка опинилась у ТОВ «Айсберг». Відповідачі провернули спекуляцію з будівлею столярки і положили «лапу» на майновий пай позивача «Склад запчастин». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Через такі підробки неможливо з 2002 року виготовити паспорт права власності на будівлю «Склад запчастин» у Великомихайлівському БТІ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обман, підробка, кримінальні вчинки відповідачів щодо розподілу майна пайового фонду СВК «Гребениківське» продовжувались більше 10 років і йому прийшлось їздити по судах, давати письмові і усні відповіді на підроблені «бумаги» відповідачів все це мало наслідком для позивача та його дружини нервових потрясінь, хвороб, матеріальних витрат. У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала повністю і уточнила, що з [PERSON] належить стягнути 761 грн. як вартість недоданого позивачу майна, та 10000 грн. як моральна шкода, оскільки позивач звертався до правоохоронних органів щодо підробки документів і є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідач [PERSON] і його представник позов не визнали і пояснили, що у 2009-2013 роках між сторонами у судах різних інстанцій розглядалися позови [PERSON] і позивача до [PERSON] про визнання права власності на будівлю складу запчастин і останнім судовим рішенням це право було визнане за позивачем. Вважають, що будь-яких протиправних дій [PERSON] не вчиняв і тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився 10 і 16 квітня та 28 травня 2014 року, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Судом досліджені наступні документи, які надані позивачем у не засвідчених світлокопіях. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД № 870053 виданого Гребениківською сільською радою (без дати і підпису голови сільради), позивач має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Гребеники» (Одеська обл., В-Михайлівський р-н, с. Гребеники) в розмірі 4429 гривень відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 9 листопада 2001 року. У актах приймання-передачі майна без зазначення дати вказано, що товариство з обмеженою відповідальністю «Гребеники» в особі директора [PERSON] відповідно до рішення загальних зборів співвласників майна від 9.11.2001 року, протокол № 2, передає, а уповноважена особа [PERSON], який діє на підставі доручення від 14.03.2001 року приймає майно, що виділене в результаті розподілу майна СВК «Гребениківське» майновій групі у складі 22 осіб. У складі переданого майна вказано, зокрема, зернопогрузчик ЗПС-100 за інв. номером 3062 вартістю 963 грн., бак-резервуар 3 куб.м за інв. номером 3267 вартістю 855 грн., будівля складу запчастин за інв. номером 1057 вартістю 1850 грн., будівля столярки за інв. номером 1058 вартістю 3435 грн.. У заяві без дати до [PERSON], як уповноваженої особи майна, що виділене в результаті розподілу майна СВК «Гребениківське» майновій групі у складі 22 осіб, позивач просить виділити обєкт «Будівля складу запчастин за інв. номером 1057 вартістю 1850 грн.. В акті приймання-передачі майна без дати вказано, що майнова група у складі 22 осіб в особі уповноваженої особи [PERSON] передає, а співвласник майна [PERSON] приймає зазначену вище будівлю. Підпис [PERSON] в акті засвідчений 10.09.2002 року секретарем Гребениківської сільради Великомихайлівського району Одеської області [PERSON]. У заяві без дати до [PERSON], як уповноваженої особи майна, що виділене в результаті розподілу майна СВК «Гребениківське» майновій групі у складі 22 осіб, позивач просить виділити обєкти зернопогрузчик ЗПС-100 за інв. номером 3062 вартістю 963 грн. і бак-резервуар 3 куб.м за інв. номером 3267 вартістю 855 грн.. В актах приймання-передачі майна без дати вказано, що майнова група у складі 22 осіб в особі уповноваженої особи [PERSON] передає, а співвласник майна [PERSON] приймає зазначене вище майно. Підписи [PERSON] в актах засвідчені 11.03.2003 року секретарем Гребениківської сільради Великомихайлівського району Одеської області [PERSON]. Постановою Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 17.07.2010 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] у звязку із закінченням строків давності. Зазначено, що в ході перевірки встановлено зазначені вище факти передачі майна групі осіб за актом між [PERSON] і [PERSON] та передачі [PERSON] у 2002 році майна позивачу згідно описаних вище заяв позивача та актів приймання-передачі, власноручний підпис на яких [PERSON] підтвердила секретар Гребениківської сільради [PERSON]. Вказано також, що у 2005 році [PERSON] був складений протокол зборів членів майнової групи від 11.02.2005 року, в якому будівля складу запчастин під інвентарним номером 1057 вартістю 1850 гривень відійшла [PERSON], а не [PERSON]. Надалі [PERSON] надав зазначений протокол і використав його для оформлення права власності на цю будівлю. Автор постанови вважає, що в діях [PERSON] формально вбачаються ознаки злочину за ст. 358 ч. 1 КК України, але з часу вчинених дій пройшли строки давності. Позивачем також надані копії 17 повісток за 2011-2013 роки Великомихайлівського районного суду про його виклик як позивача у справах № 2-43/11 і № 2-58/13 та повістка апеляційного суду Одеської області на 23.02.2012 року у справі ТОВ «Айсберг» № 22ц/1590/555/2012. Найменування відповідачів у цих повістках не зазначені. Положеннями частини 1 статті 1166 і частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що майнова і моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 1 частини 2 статті 22 цього Кодексу визначає майнову шкоду, зокрема, як збитки, що полягають у втратах, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно частини 2 статті 23 цього Кодексу, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Визначаючи наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з приписів частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 статті 60 цього Кодексу визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з принципу диспозитивності, встановленого статтею 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінюючи надані сторонами докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач не вказує у своїй заяві, а його представник не навів у судовому засіданні конкретних фактів дій відповідачів із зазначенням обставин щодо місця, часу та способу їх вчинення, форми вини, у чому полягала неправомірність таких дій, вимоги яких нормативних актів при цьому порушили відповідачі, які настали шкідливі наслідки цих дій для позивача та якими належними доказами це підтверджено. Крім того, надані позивачем документи не підтверджують будь-яких винних дій або бездіяльності відповідачів, які призвели до заподіяння позивачу майнової або моральної шкоди. Звернення громадян з позовом до суду і участь у розгляді справи є правомірними діями, оскільки згідно частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, прав свобод чи інтересів. Суд також вважає, що зазначена позивачем постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно приписів частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, не звільняє його від доказування та не є підтвердженням вчинення неправомірних або злочинних дій відповідачів. У цій постанові не зазначено в чому полягало підроблення протоколу зборів членів майнової групи від 11.02.2005 року і які дії для цього вони вчинили, а також в якій частині зазначені у протоколі відомості є завідомо неправдивими. У постанові відсутнє формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України, а висновок щодо наявності складу цього злочину в діях [PERSON] є не категоричним, а вірогідним мовою оригіналу «формально может усматриваться признаки преступления по ст. 358 ч. 1 УК Украины».

Outcome: dismissed