Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Представник [PERSON] - Крецул\~Л.М., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 53 від 15 листопада 2018 року, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою, в якій у урахуванням наданих уточнень просить встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO], державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 13.11.2000 року на підставі рішення Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 19.09.2000 року № 37, земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 13,71 га, розташованих на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1442 на ім`я [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що [PERSON], помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 01.03.2012 року, актовий запис №9. 13 серпня 2012 року нотаріусом було заведено спадкову справу №83/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви спадкоємця за законом, доньки спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини. Цього ж дня було залучено заяву сина спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини. Інших спадкоємців як за законом так і за заповітом не має. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO]. Спадкоємець за законом син спадкодавця [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив свої спадкові права та помер [INFO]. Його син [PERSON] свої спадкові права оформив у судовому порядку. 13 листопада 2018 року заявник звернулась до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право власності на спадщину у вигляді Ѕ частини земельної ділянки, але приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу у Харківській області Крючкова Л.А. постановою від 15.11.2018 року за № 1023/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що документ, який посвідчує право на земельні ділянки - Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області на ім'я [PERSON], в той час як у свідоцтві про смерть по батькові спадкодавця вказано [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним заявник не може оформити своє право на спадщину та вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновської Т.М. від 03 грудня 2018 року заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Крецул Л.М. в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Через канцелярію суду представник заявника надала заяву за вхідним № 409/19-вх від 21.01.2019 року, відповідно до якої просила розгляд справи провести без їх участі за наявними у матеріалах справи доказами, вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.48). Представник Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 6325100073054 представнику відповідача 12.01.2019 року, та повернуто на адресу суду 17.01.2019 року. Про причини своєї неявки заінтересована особа не повідомила, ніяких клопотань на адресу суду не надходило (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України). Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи, своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обов'язковою, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм процесуального права, які врегульовують правовідносини, що виникли, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Караванським сільським РАГС Нововодолазького району Харківської області 08.09.1969 року (а.с. 9) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010882614, сформованого 08.08.2012 року о 09:24:04 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, з якого вбачається, що [PERSON] [INFO], 16.09.1989 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 01 березня 2012 року, актовий запис № 9 (а.с.13). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, у тому числі на земельну ділянку, що розташована на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської область відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. Заявниця у встановлений законодавством строк завернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим 13.08.2012 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л.А. заведено спадкову справу за № 83/2012 щодо майна померлого, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на земельні ділянки відмовлено. Зі змісту постанови приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу у Харківській області Крючкової Л.А. від 15.11.2018 року № 1023/02-31 від 15.11.2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що документ, що посвідчує право на земельні ділянки Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області на ім'я [PERSON], в той час як у свідоцтві про смерть по батькові спадкодавця вказано [PERSON] (а.с. 11). Таким чином, у зв'язку з розбіжностями в написанні по-батькові спадкодавця неможливо встановити тотожність та належність спадкодавцеві правовстановлюючого документу на спадкове майно. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. З роз'яснень, які містяться у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Караванської сільської ради народних депутатів від 19.09.2000 року № 37 передано у приватну власність земельну ділянку площею 13,71 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підтвердження чого виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 13.11.2000 року, про що в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю зроблено запис за номером 1442 (а.с. 12). Проте, при заповненні вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю по-батькові власника земельної ділянки вказано [PERSON] замість вірного «[PERSON]». З цього приводу слід зазначити, що до 01 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. Проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права власності на земельні ділянки. Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 (в редакції, що була чинна на час видачі державного акту на право приватної власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Правильне написання по-батькові батька заявника - [PERSON] українською мовою підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, а саме: копіями паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Нововодолазьким РВ УМВС України Харківської області 28.05.1999 року, в якому по-батькові [PERSON] зазначено з однією буквою «ф» (а.с. 40, 44), свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданого Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 01 березня 2012 року, актовий запис № 9 (а.с.13), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] (а.с.14), свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER], виданого Караванським РАГС Нововодолазького району Харківської області 01.10.1967 року (а.с. 15), свідоцтва про народження [PERSON] (російською мовою) [INFO] серії [NUMBER], виданого повторно Старовірівським райзагс 26.12.1948 року (а.с. 16), свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22 березня 1989 року виконавчим комітетом Караванської сільської Ради народних депутатів на ім'я [PERSON] (російською мовою) (а.с.17). Враховуючи викладене, судом встановлено, що при заповненні державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 13.11.2000 року на ім'я [PERSON] допущена помилка в написанні його по-батькові. Зазначена помилка в написанні могла виникнула через технічну помилку або неуважність при виготовлені технічної документації та реєстрації в органах державної влади. В процесі судового розгляду справи було встановлено, що внести зміни до державного акту має право виключно власник земельної ділянки. Заявник як спадкоємець не може внести зміни, оскільки в момент смерті її батька припинилась його дієздатність та правоздатність. У зв'язку з цим, заявниця не може реалізувати свої права спадкоємця. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для оформлення спадщини, а отже тягне за собою відповідні наслідки для заявника. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи наведене, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався заявник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають з встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заяви [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved