Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 21.06.2011 р. між ТОВ «Фірма «Вена» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11, за умовами якого банк взяв на себе зообв»язання надати ТОВ «Фірма «Вена» кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 72 500 000,00 грн., а Товариство взяло на себе зобов»язання повернути кредитні кошти та сплатити відповідні проценти. 09.11.2012 р. між ТОВ «Фірма «Вена»,, ТОВ «Севен Систем» та відповідачем було укладено договір № 1056-12 про переведення боргу за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 686-11 від 21.06.2011 р. за яким первісний боржник переводить свій борг на нового боржника - ТОВ «Севен Систем» та внесено зміни до кредитного договору. В цей же день 09.11.2012 р. між позивачем, ТОВ «Севен Систем» та відповідачем було укладено договір поруки № 1059-12. За умовами договору поруки [PERSON] взяв на себе зобов»язання відповідати перед банком як солідарний боржник позичальника за кредитним договором. ТОВ «Севен Систем» перейменувалось у ТОВ «МПТ», яке зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. 16.02.2016 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис № 10641110025011980 про припинення ТОВ «МПТ» шляхом ліквідації за рішенням власника. Припинення юридичної особи, припинення основного зобов»язання є підставою для припинення поруки. Зважаючи на викладене представник [PERSON] просить суд визнати припиненим договір поруки № 1059-12 від 09.11.2012 р., укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав вимоги, просив задовольнити. Також просив врахувати висновки Апеляційного суду Чернігівської області від 28.11.2016 р. де встановлено обставини припинення договорів поруки, в тому числі і договору № 1059-12 від 09.11.2012 р. Представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що банк не може погодитися з позицією представника позивача щодо припинення поруки у зв»язку із ліквідацію юридичної особи, оскільки вона проти ричить правовій позиції, що її викладено у постановах Верховного Суду України. Згідно вимог статтей 526, 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь - які забезпечувальні зобов»язанння, що випливають з основного зобов»язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобо»язання залишилось невиконаним (постанова ВСУ від 06.07.2016 р. у справі № 3-584гс16). У справі № 750/2697/14 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості судом встановлено порушення ТОВ «МПТ» зобов»язання щодо повернення кредиту та за час розгляду справи у суді першої інстанції позичальник тричі намагався ліквідуватися, про що вносились записи до Єдиного реєстру і були скасовані адміністративними судами різних інстанцій. Останній запис № 10641110025011980 щодо припинення ТОВ «МПТ» постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 р. скасовано. В подальшому рішення скасовано, проте на даний час справа перебуває на розгляді Вищого адміністративного суду України. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» реалізував своє право на звернення з позовом до боржника ТОВ «МПТ» про стягнення боргу до ліквідації позичальника, що не свідчить про припинення договору поруки - аналогічну правову позицію висловив ВСУ у постанові від 25.11.2015 р. у справі № 6-172цс 15. Вислухавши пояснення представників сторін. дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 21.06.2011 року між ТОВ «Фірма «Вена» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено кредитний договір по відкриття кредитної лінії № 686-11 за умовами якого банк відкрив Товариству відновлювальну кредитну лінію у сумі, яка не може перевищувати 72500000,00 грн. на умовах встановлених договором, а ТОВ «Фірма «Вена» взяло на себе зобов»язання повернути кредит та сплатити проценти встановлені договором. 09.11.2012 р. між ТОВ «Фірма «Вена», ТОВ «Севен Систем» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір № 1056-12 про переведення боргу, за умовами якого ТОВ «Севен Систем» замінило боржника ТОВ «Фірма «Вена» у кредитному договорі №686-11. Також 09.11.2012 р. сторонами було внесено зміни до кредитного договору № 686-11 від 21.06.2011 р., згідно до якого змінено сторону у зобов»язанні. Крім того, 09.11.2012 р. з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між [PERSON], ТОВ «Севен Систем» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово--інвестиційний банк» було укладено договір поруки № 1059-12, за умовами якого позивач взяв на себе зобов»язання відповідати перед відповідачем за виконання ТОВ «Севен систем» за виконання умов кредитного договору, як солідарний боржник». За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, відповідно до положень ст. 553 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, і не заперечується представником відповідача, ТОВ «Севен Систем» було перейменовано у ТОВ «ТЛЛ» та в подальшому на ТОВ «МПТ. Представник позивача зазначає, що 16.02.2016 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців було внесено запис №10641110025011980 про припинення ТОВ «МПТ» шляхом ліквідації за рішенням власника, а тому порука припинилась в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. За положеннями ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В свою чергу, представник відповідача зазначає, що використав своє право на звернення до суду з позовом до боржників, зокрема, до [PERSON] по ліквідації Товариства, а тому порука не може бути припиненою. Слід зазначити, що обираючи спосіб захисту права [PERSON], представник позивача просить визнати припиненим з 16.02.2016 р. договір поруки № 1059-12 від 09.11.2012 р., укладений між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово--інвестиційний банк», зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції. Як свідчать матеріали справи, 28.11.2016 р. Апеляційний суд Чернігівської області ухвалив рішення, яким скасував рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2016 р. по справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово--інвестиційний банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 686-11 від 21.06.2011 р. та відмовив у задоволенні позову. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Промінвестбанк», оскільки в силу ч. 2 ст. 104 ЦК України запис № 10641110025011980 про припинення 16.02.2016 р. державної реєстрації ТОВ «МПТ» є датою припинення юридичної особи, який внесено до оскаржуваного рішення у справі, тому договори поруки №№ 1059-12, 1060-12 від 09.11.2012 р. згідно з приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України є припиненими у зв»язку із ліквідацією юридичної особи - боржника ТОВ «МПТ» та припиненням основного зобов»язання відповідно до вимог ст. 609 ЦК України. За приписами ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Проте слід мати на увазі, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11). За приписами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на викладене, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України та зважаючи на те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо визнання припиненим договору поруки відсутні. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed