Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів і з урахуванням уточнених позовних вимог просить зобов'язати останню повернути суму боргу за Договором позики від 01.03.2015 у розмірі 454 450,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01 березня 2015 року вона з відповідачем уклала договір позики, згідно умов якого позивач передала, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 500 000,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 березня 2016 року. Проте відповідач належним чином не виконує свої обов'язки за умовами договору, 07 вересня 2016 року повернув тільки 45 550,00 грн, внаслідок чого у нього перед позивачем залишилася заборгованість у розмірі 454 450,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням уточнення визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2015 року позивач з відповідачем уклали договір позики, згідно умов якого позивач передала, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 500 000,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 березня 2016 року (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що станом на день розгляду справи відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув у передбачений договорами строк, внаслідок чого у нього перед позивачем існує заборгованість у розмірі 454 450,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким, чином, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань перед позивачем щодо своєчасного повернення суми позики. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved