Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 21.09.2005 року №924 була прийнята на квартирний облік за місцем проживання із включенням до списку першочергового отримання житла, як така, що проживає у ветхому будинку. Враховуючи даний факт 02.02.2007 року відбулося засідання профспілкової організації Тростянецької районної ради, на якому було уточнено контрольний список та прийнято рішення про звернення до голови районної ради про необхідність виділення коштів для придбання квартири позивачеві. Згідно рішення президії Тростянецької районної ради п'ятого скликання від 20.04.2007 року «Про погодження фінансування придбання житла» було вирішено дати згоду на фінансування придбання житла за рахунок коштів бюджету розвитку у сумі 70 тис.грн. головному бухгалтеру районної ради [PERSON] Відповідна сума була передбачена у районному бюджеті на 2007 рік. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2007 року Тростянецькою районною радою було придбано квартиру загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS], яка на даний момент перебуває на балансі Тростянецької районної ради. На спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради від 06.08.2007 року було прийнято рішення надати зазначену квартиру позивачу. На тридцятій сесії районної ради п'ятого скликання 14.08.2007 року було розглянуто питання «Про погодження надання житла [PERSON].» та прийнято рішення погодити надання житлового приміщення розташованого за адресою [ADDRESS] позивачу. Одразу, після прийняття рішення [PERSON] було передано ключі від квартири та вона почала відкрито нею користуватися, провела ремонт та вселилася для проживання. На підставі розпорядження міського голови неодноразово проводилися перевірки по факту проживання позивача у квартирі, що підтверджується актами від 15.01.2008 та від 28.02.2008. Починаючи з моменту надання квартири, позивач та Тростянецька районна рада неодноразово звертались до Тростянецької міської ради з проханням видати ордер на заселення квартири, але у задоволенні клопотання було відмовлено. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області рішення Тростянецької міської ради №173 від 31.03.2008 року, №211 від 21.05.2008 зобов'язано Тростянецьку міську раду видати позивачу ордер на заселення квартири. Ухвалою апеляційного суду та Верховного Суду України рішення суду першої інстанції залишено без змін. Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області було відкрито виконавче провадження, але було закінчено у зв'язку з тим, що рішення без участі боржника неможливо. Позивач зазначає, що протягом десяти років володіє квартирою, вживала всіх можливих заходів для отримання ордеру на заселення квартири, неодноразово зверталася до Тростянецької міської ради, органів прокуратури, народних депутатів України, але ордеру на заселення у квартиру не видано. Позивач, вважає, що вона добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито і безперервно володіти ним протягом десяти років та має право на набуття на набуття права власності на квартиру за набувальною давністю. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім обставин, викладених у позовній заяві, позивач пояснювала, що незважаючи на рішення суду виконавчий комітет Тростянецької міської ради до цього часу не видав ордер на вселення у придбану відповідачем квартиру, що позбавило її можливості набути право на приватизацію спірної квартири. Протягом 10 років зверталась і до виконавчої служби, і до органів прокуратури, і до народних депутатів, але це не допомогло спонукати виконавчий комітет видати ордер, хоча іншим особам, яким аналогічним чином була придбана квартира, виконкомом ордер був наданий. [PERSON] вказала, що у квартирі не зареєстрована, всі особові рахунки, крім послуг з вивезення сміття, не відкриті на ім'я позивача. Представник відповідача Тростянецької районної ради Шокун В.І. в судовому засіданні позов визнала, просила задовольнити, підтвердила обставини, викладені у позові, вважала, оскільки позивач більше 10 років відкрито та безперервно проживає у квартирі [ADDRESS], яка перебуває на балансі районної ради і перебуває до цього часу в її власності, то позивач має право на набуття за набувальною давністю у власність указану квартиру. Ухвалою суду від 19.12.2017 року Тростянецьку міську раду за клопотанням позивача як неналежного відповідача замінено на належного відповідача - Тростянецьку районну раду. Ухвалою суду від 19.12.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Тростянецької міської ради про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тростянецької міської ради. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач згідно з рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №924 від 21.09.2005 року була прийнята на квартирний облік за місцем проживання за №1103/393 згідно поданої заяви від 30.08.2005 року із включенням до списку першочергового отримання житла за №117 як такої, що проживає у ветхому будинку (а.с.11). Рішенням профспілкової організації Тростянецької районної ради від 02.02.2007 року було ухваленозатвердити контрольний список квартирного обліку працівників Тростянецької районної ради, до якого увійшла [PERSON], а також вирішено звернутись до голови районної ради з клопотанням про необхідність виділення коштів для придбання квартири [PERSON] Президія Тростянецької районної ради 20.04.2007 року вирішила дати згоду на фінансування придбання житла за рахунок коштів бюджету розвитку в сумі 70 тис. грн. головному бухгалтеру районної ради [PERSON] (а.с.12,14,15). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2007 року, укладеного [PERSON] та Тростянецькою районною радою, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №821, відповідачем було придбано квартиру за адресою:[ADDRESS]. (а.с.16,17). За даними інвентарної справи на спірну квартиру, оглянутої судом під час судового розгляду, та згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 15.01.2018 року № 110586181 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за територіальною громадою Тростянецького району та сіл в особі Тростянецької районної ради на праві комунальної власності (а.с.92,93). Відповідно до довідки Тростянецької районної ради від 01.09.2017 року спірна квартира перебуває на балансі Тростянецької районної ради під інвентарним номером 01031003 з балансовою вартістю 69600 грн. (а.с.10). На спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради 06.08.2007 року було вирішено надати спірну квартиру позивачу, а протокол засідання на підставі пунктів 35-37 постанови Української РСР «Про затвердження правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання жилих приміщень в Українській РСР» (а.с.20). Рішенням тринадцятої позачергової сесії 5 скликання Тростянецької районної ради від 14.08.2007 року погоджено надання [PERSON] жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Виконавчий комітет Тростянецької міської ради рішенням №211 від 21.05.2008 року, розглянувши заяву [PERSON] від 14.05.2008 року, відмовивпозивачу у видачі ордера на заселення квартири [ADDRESS]. Також рішенням №173 від 31.03.2008 року Тростянецька міська рада вирішила лист Тростянецької міської ради № 230/02-55 від 25.03.2008 року про надання ордеру [PERSON] на заселення квартири [ADDRESS] залишити без розгляду до вирішення спору у суді (а.с.24, 25). Рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року, яке набрало законної сили, визнано незаконними рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 172 від 31.03.2008 року «Про відмову у виді ордеру на квартиру [ADDRESS]», та рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради № від 21.05.2008 року «Про відмову у виді ордеру на квартиру [ADDRESS]». Крім того, указаним рішенням суду зобов'язано виконавчий комітет Тростянецької міської ради видати [PERSON] ордер на заселення двокімнатної квартири [ADDRESS]. Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу у Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Сумській областівід 14.05.2009 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-64, виданого 27.04.2009 року про зобов'язати виконком Тростянецької міської ради видати [PERSON] ордер на заселення двокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 30,7 кв.м. на склад сім'ї [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Проте, головним державним виконавцем Огурецькою З.О. 29.09.2009 року на підставі пункту 11 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закриття виконавчого провадження, оскільки що рішення боржником не виконано, державним виконавцем на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн. та 680 грн. та направлено подання про порушення кримінальної справивідносно посадових осіб боржника за невиконання рішення суду. Позивач протягом 2009-2011 років з питання невиконання виконавчим комітетом Тростянецької міської ради рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року зверталась до прокуратури Тростянецького району, прокуратури Сумської області, Генеральної прокуратури України, народних депутатів (а.с.34-39). Проте, рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі №2-64/09, яке набрало законної сили, до цього часу не виконано, ордер на заселення двокімнатної квартири [ADDRESS] позивачу не видано. Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України). Відповідно до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом частин 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, зі змісту вказаної норми ЦК України а також роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна;володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу. Так, виходячи зі змісту частини 1 статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивач (статті 13,81 ЦПК України), є: законність об'єкту володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (строк володіння); безтитульність володіння. Дослідивши надані позивачем докази суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин, а визнання відповідачем позову суперечить закону, а тому не судом не приймається, виходячи з таких мотивів. Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Наявність у позивача юридичного титулу володіння двокімнатною квартирою [ADDRESS] підтверджується рішеннями спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради 06.08.2007 року,рішенням тринадцятої позачергової сесії 5 скликання Тростянецької районної ради від 14.08.2007 року, а також рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.03.2009 року у справі №2-64/09, яке набрало законної сили. Крім того, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.07.2009 року у справі № 2-а-963/09, яке набрало законної сили, скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тростянецької міської ради, якою на підставі статті 151 КУпАП (Самоправне зайняття жилого приміщення) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, що також підтверджує відсутність факту самоправного зайняття житлового приміщення, і відповідно вказує на наявність правового титулу володіння цим житлом. За таких обставин, позивач за волею власника спірної квартири та як особа, що у встановленому порядку, перебуваючи на квартирному обліку, набула право на поліпшення житлових умов та отримала у володіння спірну квартиру, що виключає такий обов'язковий критерій для застосування набувальної давності, як безтитульність володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, проте спірна квартира належить територіальній громаді Тростянецького району та сіл в особі Тростянецької районної ради на праві комунальної власності. Порушене виконавчим комітетом Тростянецької міської ради право позивача на отримання ордеру на заселення двокімнатної квартири [ADDRESS] захищене рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.07.2009 року у справі № 2-а-963/09, яке набрало законної сили, і є обов'язковим до виконання. Невиконання указаного рішення суду не породжує у позивача права на набуття права власності в порядку набувальної давності на спірну квартиру, якою позивач володіє на підставі відповідного правового титулу. З огляду на викладене, позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed