Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до суду з позовною заявою та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на їх користь з відповідача [PERSON] суму заборгованості у розмірі 653,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2003 року відповідач [PERSON] звернулася з заявою за сприянням у працевлаштуванні до державної служби зайнятості, де була зареєстрована з відкриттям персональної картки № 200627303020702971. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] був наданий статус безробітного з 14.02.2003 року. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі, одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості [PERSON] було роз'яснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. В порушення вищезазначених вимог законодавства відповідач [PERSON] не повідомила центру зайнятості про факт, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець з 22.05.2001 року. За даним фактом при перевірці складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 03.02.2017 року № 44-ФОП у відповідності до п. п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі Порядок № 60/62), яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку Відповідача. Враховуюче викладене, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 178 від 06.02.2017 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 653,40 грн. за період з 15.05.2003 року по 16.01.2004 року. Згідно п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-1504 від 07.02.2017 року з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, був направлений боржнику рекомендованим листом. До теперішнього часу в результаті умисного невиконання своїх зобов'язань та зловживання ними кошти службі зайнятості не повернуті, чим завдана суттєва майнова шкода. Тому позивач вимушений звернутися до суду за даним позовом. Представник позивача Камишанова М.С., яка діє на підставі довіреності від 03.01.2017 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі та у випадку неявки відповідача без поважних причин, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.02.2003 року відповідач [PERSON] звернулася з заявою за сприянням у працевлаштуванні до державної служби зайнятості, де була зареєстрована з відкриттям персональної картки № 200627303020702971. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] був наданий статус безробітного з 14.02.2003 року. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі, одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю у розмірі встановленому законодавством (а.с. 4, 14). Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості [PERSON] було роз'яснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року за № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірних даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення. Перевірка проводиться районними, міськрайонними та районними у містах центрах зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника у разі, коли: під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані доходи особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. В порушення вищезазначених вимог законодавства відповідач [PERSON] не повідомила центру зайнятості про факт, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець з 22.05.2001 року (а.с. 12). За даним фактом при перевірці складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 03.02.2017 року № 44-ФОП у відповідності до п. п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248, яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку Відповідача (а.с. 8). Відповідно до діючого законодавства якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення обставин. У відповідності до вищезазначеного, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 178 від 06.02.2017 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 653,40 грн. за період з 15.05.2003 року по 16.01.2004 року. Згідно п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-1504 від 07.02.2017 року з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку (а.с.5,6). Однак, до теперішнього часу в результаті умисного невиконання своїх зобов'язань та зловживання ними кошти службі зайнятості [PERSON] не повернуті, чим завдана суттєва майнова шкода. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено наступне: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом України. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень щодо позовних вимог Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятостіта доказів, які б спростовували доводи позивача, що є його обов'язком відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, суду не надала. Враховуючи, що відповідач не виконує свій обов'язок зі своєчасного повернення суми заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за № 3674-VІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року) органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звільнені від сплати судового збору. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved