Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач- Публичне акціонерне товариство «Всеукрахнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») у особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ « ВіЕйБі Банк» у серпні 2015 р. звернувся до суду з заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00046495 від 23.06.2011 р. в сумі 61617 грн. 36 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.06.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві банком наданий кредит на поточні потреби в розмірі 16000 грн., терміном повернення кредиту - 25.08.2014 року. Згідно з умовами договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених в графіку погашення заборгованості зі кредитом. За договором [PERSON] зобов'зувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Банк виконав свої договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.08.2015 р. становить 61617,36 грн. і складається із заборгованості по по кредиту-8467,73 грн., заборгованості по сплаті відсотків-2922,82 грн., по сплаті комісії-3880,56 грн., плата за пропуск платежів-46346,25 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.03.2016 р. позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 23.06.2011 р. в сумі 61 617,36 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.03.2016 р. заочне рішення скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача наддав свої письмові заперечення та не згоден з вимогами Банку щодо стягнення комісії, штрафу, а також відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 698, 66 грн. На підтвердження заперечень вказує, що позивач незаконно нараховував комісію, тому як не зазначив які саме послуги ним здійснювалися по управлінню кредитом, сума штрафу не доведена документально, інформації про строк і суму щомісячних нарахувань в межах спеціального строку позовної давності розрахунок не містить, розмір штрафних санкцій більш ніж на 50% перевищує суму кредиту, що є незаконним. Крім того, представник відповідача заявив, що Правлінням Національного банку України від 19.03.2015 р. відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», тому з 19.03.2015 р. позивач не мав права нараховувати проценти та комісію. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докаази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.06.2011 року між ПАТ ««ВіЕйБі Банк» і [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00046495 , за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на поточні потреби у формі відкликаної не відновлюваної кредитної лінії в сумі 16000 грн., а [PERSON] зобов'язується повернути кредит 23 червня 2014 р. та сплатити Банку плату за користування кредитнами коштами у розмірі 15% річних, комісію за управління кредитом 1,75% від суми кредиту та можливих штрафних санкцій, а саме штрафу в сумі 25% від суми кредиту, пені за ставкою 0,50%, яка розраховується за методом « факт360». Згідно п.2.4.2. договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у додатку №1 договору. Відповідно до п.2.5.2. договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] свої зобов'язання не виконує по оплаті крдиту та відсотків за користування кредитними коштами з червня 2013 р., по оплаті комісії-з серпня 2013 р. Заборгованість по поверненню кредиту станом на 13.08.2015 р. складає 8 467,73 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 2 922,82., по комісії - 3 880, 56 грн. На виконання постанови Правління Національного банку Украхни від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПАТ «ВіЕйБі Банк»,виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про поаток процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку». Ршенням від 22.02.2016 р. № 213 продовжено строк здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19.03.2018 р. Виходячи з вимог ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Як вбачається з розрахунку заборгованості Банк припинив нарахування комісії з липня 2014 р., але продовжував нараховувати відсотки після ліквідації, тобто по 10.08.2015 р.За таких обставин суд вважає за необхідне відрахувати від загальної суми заборгованості по відсоткам ті, що були нараховані після 19.03.2015 р. в сумі 486,94 грн. Таким чином, розмір заборгованості по сплаті відсотків, що підлягає стягненню, скаладає 2435,88 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини договору ( прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань ) , при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договорів (25% від суми кредиту). У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань ( а саме неповерненої чергової частини кредиту та /або несплачених процентів та/або комісіх за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання.Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору ( 0,50% за методом « факт 360»( умовно в році 360 днів). Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача штрафу та пені, як плати за пропуск платежів в сумі 46346,25 грн. свідчать про безпідставне намагання кредитора застосувати до боржника (відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд також зазначає, що наданий розрахунок плати за пропуск платежів не є належним доказом в розумінні вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України.Так, плата за пропуск платежів нарахована тільки з 24.05.2015 р.одноразово в сумі 40 016,73, за наступний місяць- по 23.07.2015 р. вже 42637,32 грн., за період з 24.07.2015 р. по 10.08.2015 р.-44751,03 грн. З якої суми нараховувалась плата за пропуск платежів, за якою ставкою і за який період невідомо, що унеможливлює перевірити правильність нарахування штрафних санкцій. Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд вважає за можливе стягнути штраф, передбачений п. 4.2 договору в розмірі 25% від суми кредиту ( 16000 грн.), що становить 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial