Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP30900470, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6903 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном повернення 22.04.2008 року. Виконання зобов'язань за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.11.2013 року у розмірі 57386,32 грн., яка складається з: 6903 грн. - заборгованість за кредитом, 19826,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 27447,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2708,87 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 22.04.2006 року у розмірі 47386,32 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати , стягнути з відповідачів солідарно 10000 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є заява представника позивача слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № DNH4KP30900470 від 22.04.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6903 грн. для купівлі ТНС зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.04.2008 року. Виконання зобов'язань за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк». Позивач заявив, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором виникла заборгованість станом на 28.11.2013 року у розмірі 57386,32 грн., яка складається з: 6903 грн. - заборгованість за кредитом, 19826,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 27447,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2708,87 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № DNH4KP30900470 від 22.04.2006 року закінчився 22.04.2008 року, позовна давність за даним договором сплинула 22.04.2011 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 03 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Щодо договору поуки № 167 від 22.10.2010 року, він був укладений після спливу строку дії основного договору, тому вимоги до поручителя є безпідставними. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed