Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулась 16.03.2017 р. до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначає, що 11.12.2011 р. помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 39/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, б.48. Щодо зазначеної спадщини [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 03.06.2009 р. за реєстровим № 869 на користь [PERSON] Спадкоємців за законом після померлого [PERSON] немає. 20.02.2012 р. позивачем подано заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу. Постановою нотаріуса від 14.03.2017 р. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки дані щодо характеристик житлового будинку, частка у праві власності на який входить до складу спадщини за заповітом, не відповідають відомостям, занесеним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внаслідок відмови нотаріуса, позивач вимушений звернутись за захистом права до суду. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.1990 р. державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2188, [PERSON] належало 39/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48. В постійне користування [PERSON] в житловому будинку А перейшли приміщення: коридор 1-2 площею 5,6 кв.м, кімнати жилі: 1-3 площею 17,5 кв.м., 1-4 площею 9,2 кв.м., кухня 1-5 площею 8,0 кв.м., в службовій прибудові «а» коридор 1-1 площею 4,3 кв.м., вбиральня В, ? частина паркану № 1, ? частина водогону № 2. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, викладених в технічному паспорті на житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48, який складено БТІ станом на 13.04.1990 р., загальна площа будинку літ.А складає 89,5 кв.м., житлова площа 52,4 кв.м. Після придбання у власність 39/100 часток житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48, [PERSON] в 1990 р. здійснив прибудову ганку на одну сходинку до службової прибудови літ. а, яка перейшла у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.1990 р., збільшилась з розміру 4,3 кв.м. до розміру 7,9 кв.м. Після здійсненої [PERSON] прибудови ганку на одну сходинку до частини службової прибудови літ. а технічний паспорт на житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48, складений БТІ станом на 13.04.1990 р., було погашено з причини внесення змін до характеристики будинку та складено технічний паспорт станом на 27.09.2010 р. Власниками житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48 зазначені [PERSON] (39/100 часток) та [PERSON] (61/100 частка). Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку літ.А, викладених в технічному паспорті на житловий будинок, який складений ОП ЗМБТІ станом на 27.09.2010 р., загальна площа житлового будинку літ.А складає 92,6 кв.м., житлова площа 51,9 кв.м. При цьому відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, викладених в технічному паспорті на житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, б.48 станом на 27.09.2010 р., ганок до літ.а на одну сходинку, бетонний, збудовано в 1990 р. Таким чином, зміни технічних характеристик житлового будинку відбулись в 1990 р. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127 визначено, що не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі, споруди, прибудови до них, які побудовані до 05 серпня 1992 р. Вважає, що за таких обставин, зміна технічних характеристик житлового будинку не є перешкодою у визнанні за позивачем права власності на 39/100 часток житлового будинку № 48 по вул..Волзькій в м.Запоріжжя у порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі ст.1217, 1218, 1233, 1297 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської Ради в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.211-212). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали інвентарної справи, суд вважає, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.1990 р. державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2188, [PERSON] належало 39/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул..Волзька, 48 (а.с.9-10). В постійне користування [PERSON] в житловому будинку А перейшли приміщення: коридор 1-2 площею 5,6 кв.м, кімнати жилі: 1-3 площею 17,5 кв.м., 1-4 площею 9,2 кв.м., кухня 1-5 площею 8,0 кв.м., в службовій прибудові «а» коридор 1-1 площею 4,3 кв.м., вбиральня В, ? частина паркану № 1, ? частина водогону № 2. 11.12.2011 р. [PERSON] помер (а.с.5). 03.06.2009 р. [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 869 (а.с.6), яким все його майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO] 20.02.2012 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.41). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у спадковій справі є документи, які містять суперечливі дані щодо характеристик житлового будинку, частка у праві власності на який входить до складу спадщини, та не відповідають відомостям занесеним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вищевикладене підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.40-207). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Враховуючи, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, подав до нотаріальної контори у встановлені законодавством строки заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Доводи третьої особи, викладені в письмових запереченнях, та пояснення свідка [PERSON], не спростовують висновків суду про задоволення позовних вимог [PERSON], як спадкоємця [PERSON] з наведених вище підстав. Також суд враховує положення ч.1 ст.1216 ЦК України, згідно якої спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на спадкування майна. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно з Цивільним кодексом України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Суд встановив, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Наведене вище свідчить, що права позивача підлягають захисту у обраний ним спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved