Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його, позивача, користь 56 196.00 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 805.60 гривен судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2013 року, відповідачем [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, було скоєно ДТП на проспекті Леніна в м. Болград, в результаті якої нанесено значні пошкодження автомобілю марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], власником якого є він, позивач. Постановами Болградського районного суду Одеської області від 15.10.2013 року та від 16.10.2013 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до розрахунку ТОВ «Тюнінг - сервіс клуб маршал», загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю Toyota Rav4 становить 76 196 грн. Страхова компанія ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], зобов'язується виплатити позивачу близько 20 000 грн. Позивач запропонував відповідачу виплатити йому решту коштів в сумі 56196 грн. або самому відремонтувати пошкоджений автомобіль позивача, але він, тобто відповідач [PERSON], відмовився. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.20, 22). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.43). Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 18.12.2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 3236 (а.с.27) позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що під час ДТП, за кермом автомобіля Toyota Rav-4, був саме він. Про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «УПСК» повідомив він особисто. З метою оцінки вартості відновлювального ремонту він звернувся до ТОВ «Тюнінг - сервіс клуб маршал», де було визначено загальну вартість відновлювального ремонту автомобілю Toyota Rav4 в розмірі - 76 196.00 грн. Кошти за ремонт автомобілю сплачені не були і ремонт в ТОВ він не здійснював. Автомобіль частково відремонтував, самостійно власними силами, необхідні запчастини купував не в магазині, а на автомобільному ринку в м. Одесі. Відповідач добровільно відмовився відшкодувати завдану шкоду. Відповідач позов визнав частково. Повністю погодився з висновком експерта та з сумою вказаною у висновку - 25 229.27 гривен, оскільки вважає, що тільки висновок експерта є доказом по справі. При цьому пояснив, що таких коштів він немає, є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1 600.00 гривен з якої планує відшкодовувати завдану шкоду (а.с.31-32) Представник відповідача [PERSON], діючий за довіреністю від 14.03.2014 року, зареєстрованою в реєстрі за № 1505 (а.с.73) позовні вимоги визнав частково, а саме на суму 25 229.27 гривен, яка визначена висновком експерта. Вважав, що сума, визначена позивачем в позові є значно завищеною, що розрахунок-фактура № СФ-0013464 від 10.12.2013 року ТОВ «Тюнінг-сервіс клуб маршал», де загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю Toyota Rav4 вказана 76 196.00 грн. - не може бути підставою для стягнення з відповідача, оскільки такий ремонт не здійснювався та кошти сплачені не були. Третя особа ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином (а.с.24, 42). Подала письмові пояснення та заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.34, 44-45). Згідно письмових пояснень, з заявою про ДТП, що має ознаки страхової звернувся [PERSON] 17.10.2013 року, та на підставі даної заяви Генеральним регіональним управлінням ПрАТ «УПСК» відкрита виплатна справа № ОЦ/123/450/13/0706. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи, проведеної незалежним експертом ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції № 2045 від 25.11.2013 року складає 57 012.05 гривен. Але, так як при розрахунку матеріального збитку обов'язково враховується коефіцієнт фізичного зносу замінних складових деталей, який для пошкодженого автомобіля Toyota Rav4, 1999 року випуску, склав 0,7 (70%), розрахована сума матеріального збитку конкретно по даному автомобілю складає 25 229.27 гривен. Відповідно поданій 18.03.2014 року заяви на виплату, страхове відшкодування складе 19 682.62 гривні, розраховане наступним чином: 25 228.27 - матеріальний збиток, 500.00 гривен - франшиза, 5 045.65 гривен - сума СПДВ, яка утримується, так як відшкодування просять перерахувати на особистий рахунок. Відшкодування потерпілій стороні на даний час здійснено не було. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.1187, 1166, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року, близько о 22 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER], по проспекту Леніна в м. Болград, Одеської області, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], [INFO] (власник автомобілю [PERSON]). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи про адміністративні правопорушення № 497/2789/13-п дослідженими в судовому засіданні (а.с.8-13, 74, 75-82). ДТП сталося через порушення водієм [PERSON] п. 12.1 Правил дорожнього руху України, та за що він, відповідач, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постановою судді Болградського районного суду Одеської області від 15.10.2013 року (справа № 497/2789/13-п) і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.13). Таким чином, відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, при скоєнні ДТП відповідач порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.14-15). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER], належний [PERSON], під керуванням водія [PERSON], отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Згідно рахунку-фактури № СФ-0013464 від 10.12.2013 року Товариств з обмеженою відповідальністю «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» (вул. В.Арнаутська, буд.15, оф.29-г, м.Одеса, 65125) вартість відновлювального рахунку автомобіля Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER] - становить 76 196.00 (а.с.16). Однак, представник позивача суду пояснив, що ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» кошти згідно рахунку-фактури не сплачував, та автомобіль Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER] - не ремонтував. Ремонт здійснював частково, своїми силами, запасні частини купував бувші у користуванні, квитанцій не має. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Третьою особою на стороні відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надано матеріали щодо ДТП, яка мала місце 09.10.2013 року на пр-ті Леніна, № 97, м. Болград, Одеська область (а.с.44-69. З даних матеріалів вбачається, що: - відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER] - [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» по полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1007296; - відповідач [PERSON] порушив п.п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. - відповідач в порушення норм даної статті не повідомив страховика про причини невиконання дій передбачених підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону (якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально) в зазначені строки та не надав документального підтвердження; - згідно висновку № 322/13 експертного авто-товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] - власнику автомобіля Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, визначено вартість матеріальної шкоди, яка складає 25 229.27 гривен. Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки обов'язок, покладений на нього даним Законом не виконав і з повідомленням про настання події до ПрАТ «УПСК» не звертався. Крім того, відповідно до даних АІПС станом на 31.03.2014 року (відомості № 9281170) причиною настання дорожньо-транспортної пригоди названо порушення відповідачем [PERSON] п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме «керування транспортним засобом у нетверезому стані» (а.с.47). Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив Страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року судам дано роз'яснення, що: п.16 «… у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди». Враховуючи, що ПрАТ «УПСК» ще не проводило виплату відшкодування потерпілій стороні та, що після проведення виплати відшкодування, ПрАТ «УПСК» однозначно буде користатись правом зворотної вимоги, суд вважає за можливе вирішити питання про стягнення матеріальної шкоди відразу з винуватця пригоди [PERSON] Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2Правил дорожнього руху України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Матеріалами справи знайшло підтвердження належними та допустимими доказами факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. Що стосується розміру заподіяної шкоди, то суд приймає в якості доказів розміру спричиненої шкоди висновок експерта №322/13 від 25.11.2013 року, оскільки в даному випадку експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену Законом. Експерт, який проводив експертизу, має достатній стаж роботи експертом, зареєстрований в Реєстрі атестованих судових експертів Міністерства юстиції України. Підстав для сумніву в об'єктивності та правильності висновків вказаної експертизи у суду не має (а.с.48-68). Суд не приймає в якості доказу рахунок-фактуру № СФ-0013464 від 10.12.2013 року ТОВ «Тюнінг-сервіс клуб маршал», оскільки позивач кошти за ремонт автомобілю Toyota Rav-4, державний номер [NUMBER] названому товариству не сплачував та ремонт автомобілю не здійснював. У зв'язку із зазначеним відшкодуванню підлягає саме матеріальна шкода в розмірі визначеному експертом 25 229.27 гривен. З урахуванням зазначеного, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір в розмірі 252.29 гривен підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial