Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Полтава-Мотор-2» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, а саме гаража, розташованого в ГК «Гайок» за адресою: м.Полтава, вул.Половка, 109. В позовній заяві посилався на те, що між Гаражним кооперативом «Гайок» та ПФ «Полтавамоторсервіс» укладено договір на співвласність підвідного електрокабелю по енергозабезпеченню від 25 жовтня 2004 року. У відповідності до даного договору Гаражний кооператив «Гайок» приймає ПФ «Полтавамоторсервіс» дія спільного використання та обслуговування підвідного електрокабеля 0,4 кВ. Член кооперативу [PERSON] самовільно на електрокабелі, що належить ТОВ «Полтава-Мотор-2», побудував пункт технічного обслуговування автомобілів в ГК «Гайок» за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 109. Розташування вищевказаного обєкта, зведеного [PERSON] в охоронній зоні, порушує законні інтереси ТОВ «Полтава-Мотор-2» та конституційні права громадян на безпеку життєдіяльності, а саме: унеможливлює проведення належного технічного обслуговування, що загрожує припиненням електропостачання та створює загрозу безпечної життєдіяльності населення та сусідніх господарських обєктів від впливу можливих аварій. Враховуючи те, що [PERSON] грубо порушує законодавство України та умисно ухиляється від виконання приписів Департаменту ДАБІ, щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, самовільно збудований на електрокабелі пункт технічного обслуговування автомобілів в ГК «Гайок» по вул. Половка, 109 підлягає знесенню. Тому позивач просив суд зобовязати [PERSON] знести обєкт самочинного будівництва, а саме гараж, що знаходиться в ГК «Гайок» за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 109; зобовязати відповідача знесення провести за власний рахунок. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 25 січня 2018 року відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін заперечення проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до суду не надходити. Відповідачем відзив на позов наданий не був. Третя особа пояснень по суті спору суду також не надала. Будь-які клопотання від сторін та третьої особи не надходили. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено судом, 25 лютого 2004 року Автоколективом «Гайок» та ПФ «Полтавамоторсервіс» (ідентифікаційний код 24394955) укладено договір на співвласність підвідного електрокабелю по енергозабезпеченню (а.с.5). Згідно даного договору Гаражний кооператив «Гайок» (Сторона-1) приймає ПФ «Полтавамоторсервіс» (Сторона-2) для спільного використання та обслуговування підвідного електрокабеля 0,4 кВ, який належить Стороні-1, і був побудований за її кошти. Для спального використання та для забезпечення своїх потреб в електроенергії Сторона-2 сплачує Стороні-1 половину суми, яка була затрачена ГК «Гайок» на будівництво підвідного електрокабелю 0,4 кВ від трансформаторної підстанції №465 до щитової в службовому приміщенні а/к «Гайок» та на його проект в розмірі 2700,00 грн. Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватна фірма «Полтавамоторсервіс», ідентифікаційний код 24394955, ліквідована. Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - дата: 13 серпня 2014 року, номер запису: 15771170017003176. Правонаступники даної юридичної особи відсутні. Також згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтва-Мотор-2», ідентифікаційний код 39842299, розпочало свою діяльність після державної реєстрації юридичної особи, яка відбулася 17 червня 2015 року, номер запису: 1\~588\~102 0000 014678. Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є дана юридична особа, в даному Реєстрі відсутня. Таким чином, позивач не був стороною в договорі на співвласність підвідного електрокабелю по енергозабезпеченню, укладеного 25 лютого 2004 року Автоколективом «Гайок» та ПФ «Полтава-Мотор-Сервіс», а також не правонаступником ПФ «Полтава-Мотор-Сервіс». Таким чином позивачем не доведено належності йому на праві власності, користування чи іншому підвідного електрокабелю, вказаного в позовній заяві. Крім того, Автоколектив «Гайок», не будучи юридичною особою, не мав відповідної дієздатності на укладення будь-яких договорів. Тому згідно ч.2 ст.203 та ч.1.ст.215 ЦК України укладені ним договори є недійсними. Рішенням Київського районного суду м.Полтави у цивільній справі №552/2376/17 від 20 червня 2017 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані гаражі № 387 літ. «Г» площею 63,9 кв.м. та погріб літ. «г» площею 39,8 кв.м., а також гараж № 387-а літ. «Г» площею 62,3 кв.м., що розміщені на території автокооперативу «Гайок» за адресою м. Полтава, вул. Половки, 109. Вказаним рішенням також встановлено, що рішенням № 335 від 12 листопада 1997 року виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про закріплення земельних ділянок» закріплено в постійне користування земельну ділянку без зміни цільового призначення за автогаражним кооперативом «Гайок», вул. Половки, площею 2,67 га. Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй Постанові №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» в пункті 5 також вказував, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Також у вказаному пункті Постанови Пленум ВССУ розяснював, що у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Оскільки позивач не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, ним не надано доказів належності йому електрокабеля та доказів порушення його права внаслідок самочинного будівництва, здійсненого [PERSON], підстави для захисту такого права відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed