Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 05.03.2007 року між ПАТ « АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №478. Згідно укладеного договору остання отримала кредит у розмірі 197500,00 Євро строком до 05.03.2027 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи зі ставки 11% на рік у Євро. Погашення кредиту здійснюється, щомісячно у відповідності до графіку. Крім того вказують в позові на те, що в забезпечення зобовязання, 05.03.2007 року було укладено договори поруки №479 між ПАТ «АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON] та №480 між ПАТ «АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON], згідно яких поручителі зобовязалися відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором та у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань беруть на себе зобовязання погасити заборгованість до 17.10.2025 року. В позові вказують на те, що [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 01.07.2014 рік за ними утворилась заборгованість в сумі 4758685,27 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2966609,46 грн., за відсотками - 1455812,81 грн., комісії 31869,24 грн., пені в сумі 304393,76 грн. Вказують, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.2 внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення та зобовязаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення. Просять стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №478 від 05.03.2007 року укладеного між ПАТ « АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON] сумі 4758685,27 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в поясненях підтвердив обставини викладені в позові, просить позов задовольнити. Представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні подав до суду письмові пояснення та дав аналогічні усні. В поясненях в казує на те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Посилається в поясненнях на те, що у звязку з порушенням позичальником графіка погашення платежів за кредитним договором, кредитор 09.09.2008 року надіслав відповідачам вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та інших платежів, тому саме з цієї дати слід обраховувати 6-ти місячний строк на звернення з позовом до відповідачів. Вважає, що порука відповідачів [PERSON] та [PERSON] припинилася, у звязку з тим, що позивач пропустив строк на звернення з позовом, а тому в позові в частині стягнення з них сум в солідарному порядку з позичальником слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору №478 від 05.03.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 197500,00 Євро строком до 05.03.2027 року. Згідно умов договору, відповідач зобовязався сплачувати позивачу за користування кредитом відсотки в розмірі 11,00 % річних в Євро. Погашення кредиту здійснюється, щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невідємною частиною кредитного договору. Строк позовної давності, згідно умов договору, встановлюється тривалістю в 10 років. Встановлено, що 05.03.2007 року в рахунок забезпечення зобовязання, було укладено договори поруки №479 між ПАТ «АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON] та №480 між ПАТ «АК Промінвестбанк» та відповідачем [PERSON], згідно яких вони добровільно взяли на себе зобовязання в повному обсязі відповідати за відповідача [PERSON], відповідно умов кредитного договору. Вказаними договорами не встановлено строк дії договору. Також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.2 внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення та зобовязаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення. Внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №478 від 05.03.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON] З розрахунку видно, що заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором, станом на 01.07.2014 року становить гроші в сумі 4758685,27 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2966609,46 грн., за відсотками - 1455812,81 грн., комісії 31869,24 грн., пені в сумі 304393,76 грн. Згідно ст.ст.509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 554 ЦК України, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязання повністю від позичальника та поручителя, як разом так і окремо від кожного. Частиною 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно ст.615 п.2 України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Згідно положень ч.1 ст. 360 7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В постанові від 17 вересня 2014 року по справі №6-53цс14 Верховний Суд України зробив висновки про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступних висновків. Відповідач [PERSON] не належним чином виконує взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору, в результаті чого за нею утворилась заборгованість. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості 16.09.2014 року, однак відповідач не виконувала умови договору, щодо повернення чергових платежів, з вересня 2008 року. Тому суд вважає, що порука відповідачів [PERSON] та [PERSON] припинилася в частині певних (до 16.03.2014 року) щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів, оскільки позивачем було пропущено шестимісячний строк для предявлення вимог до поручителів. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача нараховану заборгованість за кредитним договором №478 від 05.03.2007 року (за період часу з 05.03.2007 року по 01.03.2014 року) в розмірі 152968.68 Євро, що станом на 01.07.2014 року еквівалентно 2462280,70 грн. Також слід стягнути солідарно з відповідачів нараховану заборгованість за кредитним договором №478 від 05.03.2007 року (за період часу з 01.03.2014 року по 01.07.2014 року) в розмірі 146625.61 Євро, що станом на 01.07.2014 року еквівалентно 2360178,63 грн. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 3654,00 грн.

Outcome: partial