Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

позивач через свого представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в розмірі 22 104,55 грн., що еквівалентно 780 Євро, та трьох процентів річних в розмірі 386,82 грн. такрож просив стягнути судові витрати. В обґрунтування позову покликався на те, що 24.06.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, якийповсідчений приватним нотаріусом Мокриць кою Н.В. За даним договором [PERSON] отримав у позивача 22 104,55 грн., що еквівалентно 780 Євро, які зобов'язався повернути до 24.09.2016р. Однак, у визначений договором строк відповідач борг не повернув, на неодноразові прохання добровільно повернути кошти відповідач не реагує. У зв'язку з цим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Окрім суми позики просив також на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача три проценти річних за весь час прострочення, що становить за його розрахунком 386,82 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судове не з'явилися . Останній подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач згідно з вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України викликався в судове засідання через оголошення у пресі (газета «Львівьска пошта» № 76 (1986) від 30.09.2017р.), однак на виклик суду повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України зазначає, щодоговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 1049 ЦК встановлює обов'язок позичальника повернути позику . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором . Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. В п.14 Постанови Пленуму ВСУ 18.12.2009р. за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Відповідно до договору позики від 24.06.2016р. (а.с.5), укладеного між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мокрицькою Н.В., позикодавець передав у власність позичальника строком до 24.09.2016р. грошові кошти в гривні в розмірі 22 104,55 грн., що еквівалентно 780 Євро (п.1.); позичальник зобовязується повернути суму еквівалентну 780 євро не пізніше 24.09.2016р. (п.2); даний договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсаційяк сплати за використання позики (п.3); у разі своєчасного невиконання зобов'язань за договором він повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 проценти річних від простроченої суми (п.7). Позивач умови договору виконав - надав [PERSON] суму позики визначену договором. Відповідач не виконав взятих на себе за договором позики зобовязань - кошти у визначений договором термін не повернув. Суд вважає, що позивачем в цій частині обґрунтовано та доведено підставність позовної вимоги, а отже ця сума підлягає до стягнення в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання - не повернув до 24.09.2016р. суму позики, як це передбачено договорм, тому відповідно ч.2 ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за час прострочення. Розмір трьох проценти річних від простроченої суми обчислений позивачем, перевірений судом та становить 386,82 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем у зв'язку із зверненням до суду витрати в розмірі 990 грн. (640+350) документально підтверджені квитанціями (а.с.2,9).

Outcome: approved