Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач у вересні 2016 р. звернувся до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з відповідача: грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 23886,18 грн.; та судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн., посилаючись на те, що 30.07.2014 р. з вини відповідача, який керував автомобілем «ДЕУ», номерний знак [NUMBER] була скоєна ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Мерседес», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. За постановою від 25.09.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу винним у ДТП визнано [PERSON]. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило [PERSON] 22914,61 грн. страхового відшкодування та понесло вирати на аварійного комісара в розмірі 971,57 грн.. До МТСБУ перейшло право вимоги до [PERSON] на відшкодування суми страхової виплати. Представник позивача надав до суду заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення 89 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи-докази: копії: постанови від 25.09.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу; заяви про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу; висновку експертного автотовароведческого дослідження № Д44/08/14 від 29.08.2014 р.; наказу № 30 від 20.01.2015 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]; довідки № 1 від 17.12.2014 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; платіжного доручення № 8856 від 22.12.2014 р. за послугу аварійного комісара; платіжного доручення № 1/24249 від 21.01.2015 р. про виплату страхового відшкодування; повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; листа МТСБУ про надання доручення на виконання робіт по справі № 24249; рахунку № 189/М від 28.11.2014 р.; акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 3/1-05/22606; від 21.08.2014 п. по справі МТСБУ № 24249; посвідчення водія [PERSON]; свідоцтва про реєстрацію ТЗ; полісу № АС/9336053; протоколу огляду транспортного засобу від 28.08.2014 р.; фототаблиці до протоколу огляду ТЗ; телеграми-запрошеня [PERSON] щодо явки для проведення огляду автомобіля (а.с. 6, 7, 8, 9, 10,11, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 32, 35-41, 42, 43-44, 51), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідних їм правовідносин. Так, 30.07.2014 р. по вул. Арсентьєва у м. Кривому Розі сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], який допустив порушення правил дорожнього руху, та «Мерседес» номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого було пошкоджено автомобіль «Мерседес» номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Позивач сплатив 21.01.2015 р. [PERSON] платіжним дорученням 22914,61 грн. страхового відшкодування. У зв'язку з цим до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, що за законодавством несе відповідальність за завдану [PERSON] шкоду. Відносини з регресного відшкодування шкоди регулюються в даному випадку положеннями абзацу 1 Глави 82 «Відшкодування шкоди» Цивільного кодексу України та п.п. 38.2.1, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який в діючій на цей час редакції від 17.02.2011 р., дійсно надає позивачу право подати регресний позов до власника, а також водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Дослідивши та оцінивши, надані відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази в їх сукупності, що є належними та допустимими відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, проаналізувавши законодавство, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з встановлених обставин, які мають значення для справи та відповідних їм правовідносин. Так, дійсно позивач має право на регресне відшкодування проведеної ним страхової виплати з відповідача [PERSON] - водія автомобіля «Деу», який керував зазначеним автомобілем на відповідній правовій підставі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно роз'яснень наданих у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.09.2014 року. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування саме з відповідача [PERSON]. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений останнім судовий збір в сумі 1378 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 5, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 15, 38, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved