Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2008195097 від 24 лютого 2014 року в розмірі 21 405 гривень 99 копійок та суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 лютого між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2008195097. Згідно умов кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 24 лютого 2017 року. Відповідно до умов договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. 05 січня 2015 року фактором листом з описом вкладення направлено на адресу позичальника повідомлення № 200219326 від 05 січня 2015 року, яким позичальника було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу дострокового поверн6ення суми заборгованості за кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом тридцяти днів з дня її отримання позичальником, але станом на дату подання цієї позовної заяви позичальником не виконана. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, станом на 24 листопада 2016 року у позичальника за договором про надання споживчого кредиту № 2008195097 від 24 лютого 2014 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 21 405 гривень 99 копійок, що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 16 800,000 гривень; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1,39 гривень; комісія за РО - 4 604,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з?явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, у відсутність відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 24 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2008195097, за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] споживчий кредит у розмірі 15 000 гривень 00 копійок та на сплату комісії за оформлення кредиту у розмірі 1800 гривень 00 копійок, строком 36 місяців, з 24 лютого 2014 року по 24 лютого 2017 року зі сплатою 0,01% річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 1.4.3. п. 1.4. Розділу 1 договору, проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів. Для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році. Відповідно до 1.4.4. п. 1.4. Розділу 1 договору, за управління кредитом позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Згідно Графіку платежів, який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту, розмір плати по кредиту (комісії) за договором становить 2,75% від суми кредиту щомісячно. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі доказами та розрахунком заборгованості, відповідачем порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії за його користування, у зв'язку з чим станом на 24 листопада 2016 року у позичальника за договором про надання споживчого кредиту № 2008195097 від 24 лютого 2014 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 21 405 гривень 99 копійок, що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 16 800,000 гривень; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1,39 гривень; комісія за РО - 4 604,60 гривень. 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, за умовами якого клієнт (первісний кредитор) - ПАТ «ОТП Банк» передав, а фактор (новий кредитор) - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і став кредитором за кредит ними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно витягу з Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 22 грудня 2014 року до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року4, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2008195097 від 24 лютого 2014 року, укладеним із [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 05 січня 2015 року з боку позивача на адресу відповідача було направлено повідомлення, в якому було повідомлено про заміну кредитора та необхідності сплати заборгованості за договором. В той же час, дане повідомлення було залишено поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, комісії підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, а відповідно позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved