Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ІК «АГРОСОЮЗ-РП» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що 13.07.2017 між [PERSON] та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» було укладено договір купівлі-продажу № 3553/17/001767 від 13.07.2017 належного ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» автомобіля марки TOYOTA VENZA, 2012р.н. В подальшому 15.07.2017 автомобіль було перереєстровано в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області на громадянку [PERSON] та присвоєно державний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі-продаж № 3553/17/001767 від 13.07.2017 та договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017, укладених ТОВ «БРИЗ». Таким чином, продаж автомобіля було здійснено на підставі договору купівлі-продажу №3553/17/001767 від 13.07.2017, договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017. Відповідно до п. 3.1 Договору вартість транспортного засобу складає 708470грн. 00коп. На час продажу автомобілю (13.07.2017) і до 30.11.2017 директором ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» був [PERSON] . 30.11.2017 [PERSON] було звільнено з роботи. Після звільнення [PERSON] новим керівництвом ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» було проведено аналіз звірки розрахунків з приводу продажу автомобіля, але доказів сплати коштів за придбаний автомобіль не виявлено. Так, відповідно до довідки виданої ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» від 14.08.2019 вбачається, що а ні в касу, а ні на рахунки ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» кошти з реалізації автомобілю марки TOYOTA VENZA, 2012р.н., н/з [NUMBER] , в т.ч. від [PERSON] , [INFO] , чи інших осіб, станом на 14.08.2019, не надходили. В той же час, ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» свої обов`язки по Договору виконало в повному обсязі та передало автомобіль покупцю. З метою отримання оплати за автомобіль ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» направило [PERSON] вимогу № 46 від 14.08.2019. Проте, вказана вимога не виконана, кошти не сплачено. Посилаючись на положення ст. ст. 541, 542, 92, 626, 629, 655, 692 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно боргу в розмірі 130000грн., а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 березня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Ярмак Г.М., подано відзив на позову заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з огляду на те, що він не має нести обов`язку по поверненню коштів, оскільки [PERSON] будучи директором ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», діяв в межах наданих йому повноважень статутом товариства, тому у цьому випадку не може бути й мови про відповідальність за завдані збитки у розумінні ч.4 ст. 92 ЦК України, у зве яку із відсутністю факту перевищення повноважень директора. Представником позивача надано відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторона позивача вважає посилання відповідача на відсутність відповідальності відповідача [PERSON] безпідставною, оскільки [PERSON] як директор ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» в межах своїх повноважень мав обов`язок з контролю за виконанням договорів, у тому числі й щодо оплати та надходження коштів від продажу такого майна на банківський рахунок або в касу позивача. В судовому засіданні представник позивача за дорученням Кавун В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ярмак Г.М. заперечували проти задоволення позовних вимоги посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про дату час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Відзиву на позов, чи будь-яких інших письмових заяв суду не надавала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно наказу №25 від 06 грудня 2011 [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» (а.с. 13). 13.07.2017 між ТОВ «БРИЗ», як комісіонером, з одного боку, та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» , як комітентом, з іншого боку, було укладено Договір комісії № 3553/17/001767, предметом якого є продаж автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] (а.с. 126-127). Згідно Акту вартості транспортного засобу або його складової частини від 13.07.2017 складеного ТОВ «БРИЗ» та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», автомобіль TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] має задовільний стан, його вартість складає 708\~470грн. (а.с. 128). Як вбачається з Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3553/17/001767, зазначений вище автомобіль був проданий 13.07.2017р. ТОВ «БРИЗ» [PERSON] на підставі Договору комісії № 3553/17/001767 від 13.07.2017. Сторони погодили, що вартість транспортного засобу складає 708470грн. (а.с. 123-124). На підставі заяви №122088531 від 15.07.2017 вказаний автомобіль був зареєстрований ТСЦ МВС №5141 на ім`я [PERSON] (а.с. 121-122). Наказом № 306-к про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] 30.11.2017 було звільнено з посади директора ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» на підставі ст. 36 КЗпП України. Згідно листа ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» №б/н від 14.08.2019, за даними бухгалтерського обліку, а ні в касу, а ні на рахунки кошти від реалізації автомобілю марки TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з [NUMBER] , в т.ч. від гр.. [PERSON] , [INFO] , чи інших осіб, станом на 14.08.2019, не надходили (а.с.12). 14.08.2019 за вих. № 46 на адресу [PERSON] ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» було скеровано вимогу про оплату вартості автомобіля. Даною вимогою Товариство просило протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги оплатити вартість придбаного [PERSON] автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з [NUMBER] , шляхом перерахування коштів визначених договором на рахунок Товариства. У випадку, якщо [PERSON] вже було оплачено вартість автомобіля, просили надати підтверджуючі документи (а.с. 15). Разом з тим, вказана вимога не була отримана адресатом, а конверт повернувся на адресу відправника з позначенням на конверті «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 16). Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.692 ч.ч.1-3 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Як вже було встановлено в судовому засіданні, 15.07.2017 автомобіль TOYOTA VENZA, 2012 р.в., було перереєстровано в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області на громадянку [PERSON] та присвоєно державний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу № 3553/17/001767 від 13.07.2017 та договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017, укладених ТОВ «БРИЗ». В той же час, коштів від реалізації вказаного автомобіля ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» станом на 14.08.2019 не отримало. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» має право на стягнення коштів з реалізації транспортного засобу. Разом з тим, визначаючи коло осіб, які мають здійснити повернення вказаних коштів, суд погоджується із позицією сторони відповідача з огляду на наступне. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно 130000грн., посилаючись на положення ст.. 92 ЦК України. Так, відповідно до положень ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином, органи чи юридичні особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень, які передбачені Законом та Статутом підприємства. Порушення обов`язку може призводить до негативних наслідків для юридичної особи у вигляді збитків. Якщо орган вчинив від імені юридичної особи правочин, який знаходиться за межами його повноважень, тоді можливі два варіанти подальших дій: 1) якщо такий правочин в наступному схвалюється юридичною особою, тоді він створює, змінює чи припиняє цивільні права та обов`язки для неї; 2) якщо подальшого схвалення такий правочин не отримав, очевидно, що юридична особа буде подавати позов про визнання його недійсним через недодержання однієї із вимог чинності правочину відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України). Як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на момент продажу автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з [NUMBER] , був директором ТОВ «ІК «Агросоюз-РП». Згідно дослідженого в судовому засіданні статуту ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» затвердженого Загальними Зборами засновників (учасників) ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» Рішення №2 від 01 липня 2016 року, директор діє від імені Товариства в межах встановлених законодавством України та цим Статутом, зокрема, розпоряджається майном та засобами Товариства. Вчиняє дії від імені Товариства правочини, підписує договори, угоди, контракти, та інше в сумі, що не перевищує 100\~000 доларів США (на дату укладання таких договорів та угод). Розпоряджається майном та засобами Товариства в межах, встановлених Статутом, але дії щодо його відчуження (платного або безоплатного тощо) повинні узгоджуватися загальними зборами учасників Товариства (п. 7.14 Статуту) (а.с. 156-160). В той же час, предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу товару. Проте, позивач жодним чином не вказує на порушення обов`язків щодо представництва відповідачем [PERSON] , не доводить факту порушення Статутних повноважень. Тому у цьому випадку, суд не вбачає в діях відповідача щодо укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу порушення чи перевищення повноважень визначених Статутом Товариства. Окремо слід зазначити, що в розумінні положень ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на зазначене, вбачається, що неповернута сума грошового зобов`язання, визначеного договором купівлі-продажу як оплата за товар за своєю суттю є боргом, а не збитками, в розумінні положень ст. 22 ЦК України. Отже, з наведеного вище вбачається, що [PERSON] на час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу не допустив будь-якого порушення прав Товариства, яке він представляв як директор, діяв на підставі Статут в межах наданих йому повноважень. Окремо слід зазначити, що суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що до обов`язків відповідача [PERSON] , як директора Товариства, входило не лише здійснення відчуження майна позивача, а й контроль за виконанням договорів, у тому й числі щодо оплати та надходження коштів від продажу такого майна на банківський рахунок або в касу позивача, спростовується дослідженим в судовому засіданні Статутом даного Товариства. Інших доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем суду не було надано. Таким чином, з урахування викладеного вище, обставин встановлених в судовому засіданні, що підтвердженні належними доказами, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача боргу в розмірі 130000грн. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1950грн., що підтверджується квитанцією № 56304 від 08.12.2019. Отже, до стягнення із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» підлягає сума 1950грн. судового збору.

Outcome: partial