Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач- Шкарупа А.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що з червня 2018 року син проживає з ним і перебуває на його утриманні, місце проживання неповнолітнього сина визначено з батьком згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини, що змусило позивача звернутися до суду. Зазначає, що відповідач [PERSON] має від іншого шлюбу двох неповнолітніх дітей , 2001 року і 2014 року народження, є працездатною особою, отримує дохід від підприємницької діяльності. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву про часткове визнання вимог, вказуючи, що у серпні 2018 року вона придбала для сина путівку для літнього відпочинку в таборі «Артек», до 2017 року отримувала від [PERSON] аліменти, доки він не звільнився з роботи, відносини між колишнім подружжям були зіпсовані через розповсюдження позивачем компрементуючі листівок, скарг до поліції. Оскільки на утриманні у [PERSON] , як вона стверджує, залишилося троє неповнолітніх дітей, влітку 2018 року вона змушена була виїхати на два місяці за кордон, залишивши сина на мати позивача. Після повернення з відрядження, [PERSON] заявив їй, що син буде проживати з ним. Кошти на утримання сина після звільнення [PERSON] з роботи відправлялись ним на депозитний рахунок виконавчої служби і [PERSON] зазначає, що їх не отримувала. В маніпулятивній формі з погрозами, позивач наполягав на поверненні йому цих коштів, що відповідач змушена була здійснити, тому ці кошти є внеском на утримання сина. На теперішній час дитина проживає не з батьком, а з бабусею. При винесенні рішення просить врахувати, що 41 675 грн. були перераховані [PERSON], як аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що у березні 2016 року [PERSON] приїхала за місцем роботи [PERSON] і написала заяву про перерахування на її рахунок аліментів, незважаючи на те, що син [PERSON] протягом шести місяців поживав з ним. Починаючи з червня 2017 року , відповідач частіше залишала дитину у матері [PERSON] і літо 2018 року син провів у бабусі. У зв'язку з тим, що відповідач не телефонувала дитині, [PERSON] звернувся до поліції з метою встановлення місця її знаходження. З відповідачем було досягнуто домовленість щодо встановлення місця проживання сина з батьком та повернення [PERSON] боргу по аліментам за час, коли син проживав з ним, а саме за вересень 2015- серпень 2016 років, червень-листопад 2018 року. Справа про скасування виплати аліментів розглядається, за його позовом, в іншому провадженні. Посилається на те, що у платежах, що надійшли на його рахунок, не вказано, ким внесені ці кошти, а повернуті у січні 2019 року 37260 грн. та у лютому 3400 грн. не є аліментами на утримання сина за період з березня 2019 року, а враховуються ним як аліменти на його користь на час перебування дитини з ним. Один з платежів у січні 2019 року на суму 1015 грн. є добровільною оплатою аліментів. Стверджує, що перераховані ним 2027 грн. аліментів за лютий і березень 2019 року відповідачем не повернуті. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити , виходячи з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 03.07.2009 року ( а.с. 6,7). За виконавчим листом, виданим Ленінським районним судом м.Харкова № 2-2832 від 22.12.2010 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, починаючи з 08.02.2010 року. Виходячи з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з 27.04.2016 року по 01.11.2018 року, проведеного Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві з квітня 2016 року по лютий 2017 року включно аліменти не стягувались і виплачено у березні 2017 року 5441,90 грн., починаючи з квітня 2017 року аліменти утримуються , у липні 2017 року оплачено 5691,68 грн., у грудні 2017 р.-7000 грн., отже станом на 01.11.2018 надлишково сплачених аліментів становить 12595,99 грн. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 06.02.2019 № 45 визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON] ( а.с. 9). Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до статті 3 конвенції держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи. Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Визначаючи розмір аліментного платежу суд враховую, що [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], за даними позивача є фізичною особою-підприємцем. Інформації про матеріальне становище відповідача або зобов'язання щодо сплати аліментів на утримання інших дітей або непрацездатних членів сім'ї , суду не надано. З огляду на зазначені обставини , суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд не погоджується з вимогами [PERSON] про стягнення аліментів з дня пред'явлення позову з огляду на наступне. Норма ст. 191 СК України визначає час, з якого аліменти присуджуються на дитину, але не регулює визначення часу з якого змінюється раніше визначений рішенням суду спосіб або розмір стягуваних аліментів. За рішенням Ленінського районного суду м.Харкова , згідно виконавчого листа, виданого 22.12.2010 року зі [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 08.02.2010 року. Законом не передбачено одночасне стягнення аліментів на дитини і з матері , і з батька при зміні місця проживання дитини з одним з батьків, як того вимагає позивач. Виконавчий лист, виданим на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, не скасовано, а отже як на час звернення до суду з позовом, так і на час вирішення даного спору по суті є чинним та обов'язковим до виконання на всій території України, відповідно до приписів закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки закон спеціально не встановлює особливості визначення часу з якого аліменти підлягають стягненню у новий спосіб , то можна дійти висновку, що відповідні зміни настають з часу набрання законної сили новим рішенням суду. Крім того п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується доводів [PERSON] про врахування повернутих [PERSON] 41 675 грн., які ним сплачені на її користь у період, коли дитина тимчасово проживала у батька, то кошти, що будуть перераховані на неповнолітнього сина після набрання рішення законної сили можуть бути зараховані в процесі його виконання. Не встановлюються нормами закону повернення частини отриманих аліментів на той час, коли дитина тимчасово перебуває у того з батьків, з яким вона не проживає, оскільки син знаходився повністю на утриманні матері і вона несла основні витрати на задоволення необхідних потреб дитини, не тільки на харчування, а і на його розвиток, навчання, дозвілля, придбання одягу, предметів особистого вжитку, оплату комунальних послуг, тощо. Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомога, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і небросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню тільки у разі наявності цих фактів. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування. За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved