Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Правопопередник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, зазначивши (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 17.11.2015 року), що 22.12.2006 року між ним та відповідачем [PERSON] ( далі : відповідач-1) було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №11103732000 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 92100,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 08,49% на рік до 22.12.2017 року. 22.12.2006 року позивачем з відповідачем [PERSON] (далі: відповідач-2) було укладено договір поруки №11103732000/п, яка виступила поручителем відповідача-1. Відповідач-1 своїх обов'язків згідно укладеного договору не виконує, станом на 09.11.2015 року має заборгованість в сумі 96121,68 швейцарських франків та 659429,17 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 65129,66 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 30992,02 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 365141,10 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 294288,07 гривень. 12.10.2007 року позивачем з відповідачеи-1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11229905000 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 25700,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,99% на рік до 12.10.2018 року. 12.10.2007 року позивачем з відповідачем-2 було укладено договір поруки №11229905000/п, яка виступила поручителем відповідача-1. Відповідач-1 своїх обов'язків згідно укладеного договору не виконує, станом на 09.11.2015 року має заборгованість в сумі 27518,99 швейцарських франків та 195487,36 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 17327,28 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 10191,71 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 100851,67 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 94635,69 гривень. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що другого договору він взагалі не укладав, кредитних коштів не отримував, позивач отримання ним коштів не довів, розрахунок заборгованості провів невірно, оскільки ним було переплачено вартість отриманого кредиту, подав письмові пояснення, заперечення та відзив, в яких виклав свою позицію, заявив клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи правильності проведеного розрахунку заборгованості. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, висновки проведеної судової експертизи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Ст.1050 ЦК України передбачає, що в разі невиконання позичальником умови договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. 22.12.2006 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №11103732000 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 92100,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 08,49% на рік до 22.12.2017 року. 22.12.2006 року позивачем з відповідачем [PERSON] (далі: відповідач-2) було укладено договір поруки №11103732000/п, яка виступила поручителем відповідача-1. 12.10.2007 року позивачем з відповідачем-1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11229905000 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 25700,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,99% на рік до 12.10.2018 року. 12.10.2007 року позивачем з відповідачем-2 було укладено договір поруки №11229905000/п, яка виступила поручителем відповідача-1. Позивач свої вимоги ґрунтує на тому, що відповідачі своїх обов'язків згідно укладених договорів не виконують, станом на 09.11.2015 року мають заборгованість по кредитному договору №11103732000 від 22.12.2006 року в сумі 96121,68 швейцарських франків та 659429,17 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 65129,66 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 30992,02 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 365141,10 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 294288,07 гривень, по кредитному договору №11229905000 від 12.10.2007 року мають заборгованість в сумі 27518,99 швейцарських франків та 195487,36 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 17327,28 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 10191,71 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 100851,67 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 94635,69 гривень. Обставини щодо укладення відповідачем-1 спірних кредитних договорів були предметом судового розгляду у справі № 279/1449/13-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про розірвання договорів споживчого кредиту, договорів іпотеки та стягнення безпідставно набутого майна, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 03.02.2016 року в якій в задоволенні позовних вимог було відмовлено, тому ці обставини є встановленими і судом повторно не перевіряються. В той же час за клопотанням відповідача була призначена та проведена судова бухгалтерсько-економічна експертиза, висновком №969/17-25, 28/18-25 від 20.03.2018 року якої встановлено, що підтвердити відповідність умовам договорів про надання споживчих кредитів №11103732000 від 22.12.2006 року та №11229905000 від 12.10.2007 року визначеної позивачем заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованою по відсоткам за користування кредитними коштами та пенею, не можливо. Експертом було встановлено, що меморіальні ордери від 22.12.2006р. №0601954598, від 21.09.2007р. №0607192023, від 12.10.2007р. №0608216738, від 31.10.2007р. №0608461915 не могли бути складені від імені АТ «Укрсиббанк», оскільки станом на їх оформлення найменування банку було АКІБ «Укрсиббанк». Враховуючи дату підписання договору №11103732000 від 22.12.2006 року та його вступ у дію з дати підписання, підстав для оформлення заявки про продаж іноземної валюти 13.12.2006 року №3 не було, тому не можливо стверджувати про здійснення продажу коштів у сумі 77900,00 швейцарських франків на її підставі. Згідно даних, наданих експерту квитанцій про сплату заборгованості по кредитам, представлених суду відповідачем-1, та тих відомостей, які надав банк щодо погашення кредиту (порівняння документально підтверджених платежів та платежів, відображених банком у виписці про погашення кредитів (додатки до висновку №7,8)), різниця між даними, які вказав позивач по договору №11103732000 від 22.12.2006 року становить 37574,62 швейцарські франки, по договору №11229905000 від 12.10.2007 року - 7055,46 швейцарські франки, а всього 44630,08 швейцарські франки. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено та не обґрунтовано правомірність та правильність розміру визначеної заборгованості за спірними договорами, вжитими судом заходами (призначення експертизи) правильність визначеного розміру заборгованості та його правомірність не підтверджено, представлені позивачем дані щодо виконання відповідачами зобов'язань не достовірні, є суттєво заниженими, проведений розрахунок не враховує погашення боргу на суму 44630,08 швейцарські франки, що тягне за собою його недостовірність, тому позовні вимоги як необґрунтовані задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачем-1 понесено судові витрати на оплату експертизи, що підтверджено документально, понесені ним судові витрати підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved