Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на слідуючи обставини. 04 листопада 2000 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицької районної державної адміністрації Запорізької ради, актовий запис №587. Від цього шлюбу сторони по даній справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні. В січні 2014 року відповідач припинив з позивачем шлюбні стосунки. Після припинення стосунків відповідач припинив надавати належну матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей і не надає по теперішній час, хоча зобов'язаний надавати. Відповідач працює трактористом в ТОВ «Заповіт Ілліча», в с.Зелений Гай Томаківського району Дніпропетровської області. Домовленості з відповідачем про його участь в утриманні дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Позивачу роз'яснено порядок заочного розгляду справи, проти чого він не заперечує і дав свою згоду. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про їх народження, серії [NUMBER], виданого 04.11.2000 року, серії [NUMBER] виданого 26.03.2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицької районної державної адміністрації Запорізької ради, з яких вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками [PERSON], [PERSON]. На утримання дітей відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір'ю. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний у вищевказаних свідоцтвах батьком дітей, а тому зобов'язаний утримувати їх до їх повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дітей суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дітей, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третьої частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved