Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцком Банк» (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 33 449,10 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 19 грудня 2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк Соцком Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцком Банк») та [PERSON] укладено Договір банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0001343. 19 грудня 2006 р. між тими ж самими сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 19 грудня 2006 р. (далі - додаткова угода), що вказує на встановлення кредитної схеми картрахунку. На виконання умов Договору, пунктом 13.1.1. Розділу 13 Додаткової угоди було встановлено загальний ліміт овердрафту по картрахунку у розмірі 10000 гривень, при цьому доступний ліміт встановлено у розмірі 9000 гривень (п. 13.1.2. розділу 13 Додаткової угоди). Аналогічну додаткову угоду було укладено 06 березня 2008 р., 09 лютого 2009 р. на тих самих умовах. Банком було виконано свій обов'язок та надано кредитні кошти відповідачу для власного користування. Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості, на користь відповідача неодноразово здійснювалася видача овердрафту. У свою чергу відповідач неодноразово здійснював погашення овердрафту, але не в повному обсязі. Таким чином, відповідач свій обов'язок щодо погашення заборгованості не виконав та створив заборгованість перед банком. В якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів 09 лютого 2009 р. між Позивачем та [PERSON] (далі - Поручитель) укладено Договір поруки, за яким [PERSON] виступив поручителем перед Позивачем. Згідно п. 2.1. Договору поруки поручитель зобов'язався відповідати по Договору як солідарні боржники з основним боржником у разі невиконання останнім зобов'язань по договору, на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Станом на 01 квітня 2013 р. заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 33449,10 гривень (тридцять три тисячі чотириста сорок дев'ять гривень, 10 копійок), з яких: 11 841,10 грн. - заборгованість по картковому рахунку; 21 608,00 грн. - пеня. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в частині стягнення з відповідачів суми основного боргу. Представником відповідачів надано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що станом на час закінчення строку дії ліміту овердрафту 09 лютого 2010 року відповідач [PERSON] не здійснила повне погашення овердрафту, у зв'язку з чим було нараховано пеню та у позивача виникло право звернутись з позовом до суду, проте з 09 лютого 2010 року по 03 січня 2014 року відповідачі не отримували повідомлень Банку про виконання своїх грошових зобов'язань. Посилаючись на ст.ст. 256-258, 261 ЦК України зазначає, що перебіг позовної давності за договором кредиту починається з дня прострочення чергового платежу. Тобто строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за овердрафтом закінчився 09 лютого 2013 року, а строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за прострочення виконання закінчився 09 лютого 2011 року. Щодо вимог про стягнення заборгованості з поручителя, посилаючись на ст. 559 ЦК України зазначає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зв'язку з цим вважає, що право пред'явити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту виникло у банку з 10 лютого 2009 року протягом наступних шести місяців, однак таку вимогу банк не пред'явив до теперішнього часу, у зв'язку з чим порука [PERSON] припинена з 09 серпня 2010 року і позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з нього задоволенню не підлягають. У судовому засіданні відповідачі та їх представник проти позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили у задоволенні позову відмовити. При цьому визнали наявність основного боргу в сумі 11 841,10 грн. Представником позивача надано письмовий відзив на заперечення відповідачів, в яких він вважає заперечення необґрунтованими та зазначає, що оскільки пунктом 9.1. договору [NUMBER] від 19.12.2006 року передбачено, що він діє до дня закриття картрахунку клієнта, а вказаний рахунок станом на даний час не закритий, тобто договір є чинним, то строк позовної давності не сплинув. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. 19 грудня 2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк Соцком Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцком Банк») та [PERSON] укладено Договір банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER]. 19 грудня 2006 р. між тими самими сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 19 грудня 2006 р. (далі - додаткова угода), що вказує на встановлення кредитної схеми картрахунку. На виконання умов Договору, пунктом 13.1.1. Розділу 13 Додаткової угоди було встановлено загальний ліміт овердрафту по картрахунку у розмірі 10000 гривень, при цьому доступний ліміт встановлено у розмірі 9000 гривень (п. 13.1.2. розділу 13 Додаткової угоди). Аналогічну додаткову угоду було укладено 06 березня 2008 р., 09 лютого 2009 р. на тих самих умовах. Банком виконано свій обов'язок та надано кредитні кошти відповідачу для власного користування. У свою чергу відповідач неодноразово здійснював погашення овердрафту, але не в повному обсязі. Таким чином, відповідач свій обов'язок щодо погашення заборгованості не виконав та створив заборгованість перед банком. В якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів 09 лютого 2009 р. між Позивачем та [PERSON] (далі - Поручитель) укладено Договір поруки, за яким [PERSON] виступив поручителем перед Позивачем. Згідно п. 2.1. Договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати по Договору як солідарні боржники з основним боржником у разі невиконання останнім зобов'язань по договору, на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 01 квітня 2013 р. заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 33449,10 гривень (тридцять три тисячі чотириста сорок дев'ять гривень, 10 копійок), з яких 11 841,10 грн. - заборгованість по картковому рахунку, 21 608,00 грн. - пеня. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1067 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі статтею 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. У свою чергу статтею 1064 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Обов'язок позичальник повернути позику врегульовано статтею 1049 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наслідки порушення договору позичальником передбачені статтею 1050 ЦК України, згідно з якою Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] укладено договір банківського рахунку, за яким встановлено кредитну схему картрахунку, тобто надано відповідачеві кредит на умовах, передбачених договором. Банком виконано свій обов'язок та надано кредитні кошти відповідачу для власного користування. У свою чергу відповідач неодноразово здійснював погашення овердрафту, але не в повному обсязі. Таким чином, відповідач свій обов'язок щодо погашення заборгованості не виконав та створив заборгованість перед банком, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 01 квітня 2013 року складає 33 449,10 грн., з яких 11 841,10 грн. - заборгованість по картковому рахунку, 21 608,00 грн. - пеня. Проти існування основної суми заборгованості перед банком в розмірі 11 841,10 грн. відповідачі в судовому засіданні не заперечували. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності до вказаних вимог, суд виходить з наступного. Посилання представника відповідачів на закінчення строку позовної давності 09 лютого 2013 року суд вважає необґрунтованими та зазначає, що статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного або інтересу. Загальна позовна давність згідно зі статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України, застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина 1 статті 261 ЦК України. Наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є відмова у позові - частина 4 статті 267 ЦК України. Частиною 1 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-8), останнє внесення коштів на погашення овердрафту відповідачем [PERSON] здійснене 14.11.2011 року, у зв'язку з чим строки позовної давності були перервані і розпочали перебіг від цієї дати, тобто строк позовної давності щодо вимоги про стягнення суми основної заборгованості спливає 14.11.2014 року. Таким чином, на момент звернення до суду з даним позовом 24.09.2013 року позовна давність щодо вимог про стягнення суми основного боргу не спливла. Щодо вимог про стягнення пені за прострочення сплати основного боргу суд зазначає, що згідно зі статтею 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи, що перебіг строку позовної давності щодо стягнення боргу розпочався 14.11.2011 року, позовна давність щодо вимог про стягнення з відповідача пені сплинула 14.11.2012 року, тобто до звернення до суду з даним позовом. Оскільки доказів поважності причин пропуску позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення пені позивачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені в сумі 21 608,00 грн. Щодо вимоги про стягнення суми боргу з відповідачів солідарно суд зазначає, що згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Ураховуючи, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, станом на час розгляду справи порука вважається припиненою, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення боргу солідарно з [PERSON] та [PERSON] як поручителя задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача суми основного боргу в розмірі 11 841,10 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, підлягають присудженню позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 334,50 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 118,41 грн.

Outcome: partial