Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач у січні 2014 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 13.08.2007 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти в розмірі 18 098,72 доларів США строком до 12.08.2014 р. для придбання транспортного засобу автомобіля DAEWOO Lanos д.р.н. [NUMBER], який був переданий Банку у заставу відповідно до Договору застави. Проте, на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києва перебувають ряд виконавчих листів Святошинського районного суду м. Києва з різних цивільних проваджень, та у зв'язку з відкриттям виконавчих поводжень, державними виконавцями було накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. в тому числі, на зазначений вище автомобіль. Позивач вважає, що накладення арешту на транспортний засіб перешкоджає у його реалізації, оскільки боржник не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, крім того, [PERSON] оформив на Банк довіреність на здійснення всіх необхідних дій щодо продажу вказаного вище автомобіля, а тому позивач просить суд зняти арешт з автомобіля DAEWOO Lanos д.р.н. [NUMBER]. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином (а.с. 31), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 13.08.2007 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти в розмірі 18 098,72 доларів США строком до 12.08.2014 р. для придбання транспортного засобу автомобіля DAEWOO Lanos д.р.н. [NUMBER], який був переданий Банку у заставу відповідно до Договору застави (а.с. 6-8). Судом встановлено, що виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києва перебувають ряд виконавчих листів Святошинського районного суду м. Києва з різних цивільних проваджень, та у зв'язку з відкриттям виконавчих поводжень, державними виконавцями було накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі, на автомобіль DAEWOO Lanos д.р.н. [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що за боржником [PERSON] рахується заборгованість по кредитному договору перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка станом на 09.01.2014 р. становить 35 173,19 доларів США (а.с. 9). Встановлено, що боржник [PERSON] 25.10.2010 р. оформив довіреність, відповідно до якої уповноважив ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вчиняти будь-які дії на відчуження заставного автомобіля DAEWOO Lanos д.р.н. [NUMBER] (а.с. 16-17). Згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином судом встановлено, що у разі неналежного виконання відповідачем [PERSON] його зобов'язань по Договору кредиту, позивач зв'язку з накладенням арешту, не зможе реалізувати своє право на звернення стягнення на заставне майно. Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 572, 590 ЦК України та

Outcome: approved