Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Представник [PERSON], який діє в інтересах позивача, звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Кредекс Фінанс», просив суд визнати недійсним договір від 29.02.2012 про розірвання договору від 22.12.2011. В обґрунтування позову зазначив, що 22.12.2011 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права вимоги №20111222-Г, відповідно до якого банк передав (відступив) ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги (право кредитора) до ряду боржників, зокрема до [PERSON] за договором про іпотечний кредит №1.06030276 від 29.03.2006. Відповідно до умов договору цесії, сторони взяли на себе ряд зобов'язань. Позивач також зазначила, що щодо виконання сторонами за договором цесії прийнятих на себе зобов'язані, спір відсутній. Відповідач ПАТ «Платинум Банк», під час розгляду іншої цивільної справи №761/9005/14-ц, що слухається Шевченківським районним судом м. Києва, повністю підтвердив (визнав обставини) виконання сторонами всіх без виключення вимог вказаного договору цесії, у зв'язку з чим, позивач вважає, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Отже, враховуючи, що сторони за договором цесії виконали прийняті на себе зобов'язання належним чином та у повному обсязі, зобов'язання за вказаним договором цесії припинились виконанням, проведеним належним чином. В подальшому, із матеріалів тієї ж цивільної справи позивачу стало відомо, що: 29.02.2012 ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» уклали договір про розірвання договору відступлення права вимоги боргу №20111222-1Г від 22.12.2011, в подальшому - договір про розірвання договору. Позивач вважає укладений відповідачами договір про розірвання договору таким, що підлягає визнанню недійсним, так як відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, не міг та не може породити наслідки у вигляді заміни кредитора у зобов'язанні. Також вважає,що спірний договір про розірвання договору не тягне за собою виникнення наслідків у вигляді заміни кредитора у зобов'язанні, отже, такий договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, у зв'язку з чим просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк» в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Від представника надійшли до суду заперечення на позовну заяву, де відповідач просив відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначив, що 22.12.2011 між банком та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №20111222-Г, відповідно до якого було відступлено право вимоги, зокрема, за договором про іпотечний кредит №1.06030276 від 29.03.2006. Даний кредитний договір було укладено між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та [PERSON] 29.02.2012 між банком та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про розірвання договору відступлення права вимоги №20111222-Г від 22.12.2011, відповідно до якого дія договору про відступлення припинилися, право вимоги до позичальників, зазначених у договорі відступлення, залишається у банка. У своїх запереченнях представник також посилається на ст.ст.15, 16 ЦК України, при цьому зазначаючи, що звернення особи до суду з позовом про визнання недійсним правочину має бути спрямоване на захист порушених прав та інтересів, однак позивач не вказує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання його цивільних прав внаслідок укладення оспорюваного договору. Представник відповідача вважає, що позивач не є стороною ні кредитного договору, ні договору про відступлення та оспорюваного договору, в той же час внаслідок укладення оспорюваного договору не було й не могло бути порушено прав позивача. Крім того, на момент укладення оспорюваного договору зобов'язання за договором відступлення не були виконанні повністю, відтак не можна вважати договір про відступлення припиненим. Представник відповідача також звертає увагу, що банк та ТОВ «Кредекс Фінанс» у п.10.1 договору про відступлення чітко визначили, що даний довір вступає в силу у дату його підписання сторонами та залишається чинним до дати повного виконання сторонами усіх зобов'язань за цим договором. Таким чином, з п.п.7.2, 10.2 договору про відступлення випливає, що даний договір є строковим. Крім того, зазначив, що відступлені права вимоги за кредитними договорами також мають триваючий характер, оскільки дані кредитні договори є строковими, погашення заборгованості за ними здійснюється періодичними платежами протягом певного строку. Право вимоги за будь-яким кредитним договором триває до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Представник відповідача також посилається на п.5.5 договору про відступлення, де передбачено, що банк у судових та виконавчих провадженнях, порушених по кредитних договорах, залучить ТОВ «Кредекс Фінанс». Даний обов'язок банку також має триваючий характер. Однак банк не виконав даного обов'язку. Крім того, представник відповідача зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним двором, 06.05.2009 приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О. було вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за номером 5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний виконавчий напис було звернуто до виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва. 29.12.2012 за заявою банку державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим написом. Таким чином, не зважаючи на існування договору про відступлення, банк не залучив до виконавчого провадження ТОВ «Кредекс Фінанс», та продовжував бути стороною даного виконавчого провадження. Також між сторонами було досягнуто домовленості (п.4.3 Договору про відступлення), що в день підписання даного договору банк передає ТОВ «Кредекс Фінанс» електронний носій інформації, що містить електронні примірники додатків №№1-4 до цього договору. Однак банк не виконав даної умови та не передав ТОВ «Кредекс Фінанс» відповідну інформацію. Також банк не надав ТОВ «Кредекс Фінанс» повний перелік документів, визначений п.5.1.1 договору про відступлення, зокрема, не було передано документи, на підставі яких видавалися кредитні кошти (докази видачі кредиту). Таким чином зазначив, що договір про відступлення мав триваючий (строковий) характер та до моменту його розірвання не був виконаний належним чином сторонами. А отже, рахує, що не можна вважати, що зобов'язання за даним договором були припинені. Крім того, представник відповідача вважає, що оспорюваний договір було укладено сторонами у повній відповідності до норм законодавства України та дійсність оспорюваного договору не ставиться під сумнів його сторонами, а позивач не є стороною оспорюваного договору. Представник відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс» в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити, при цьому зазначив, що оскаржуваний договір був укладений відповідно до норм закону та сторони договору не ставлять під сумнів його дійсність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2006 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1.06030276, відповідно до умов п.п.1.1, 1.2 ст.1 якого кредитор на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 75000 доларів США на строк користування 180 місяців, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування у розмірі 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році та 30 днів у місяці, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлений даним договором розмірах і строках і виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі. Кредит надається позичальнику для придбання у власність нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] права власності на яку позичальник набуває за договором купівлі-продажу нерухомості, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Швець Л.С. за реєстровим №271 (а.с.7-11). 22 грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №20111222-Г, де відповідно до п.4.1 ст.4 встановлено, що з дати укладання цього договору до нового кредитора переходять всі права вимоги первісного кредитора за договорами в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у зв'язку з чим новий кредитор набуває права вимагати від відповідних боржників своєчасного та належного виконання зобов'язань за договорами, в тому числі, погашення суми кредитів, сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій, інших платежів за договорами, в тому числі і прострочених платежів за ними, а також права та обов'язки первісного кредитора, що виникли на будь-яких стадіях судового та виконавчого провадження (а.с.12-16). В додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20111222-Г від 22.12.2011 - реєстр кредитних договорів право вимоги за якими відступається, значиться позичальник (боржник) [PERSON] та кредитний договір №1.06030276 від 29.03.2006. Пунктами 10.1, 10.2 ст.10 цього договору передбачено, що цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та залишається чинним до дати повного виконання сторонами усіх зобов'язань за цим договором. Сторони цим підтверджують, що вони дійшли згоди з усіх істотних умов цього договору. Листом від 22.12.2011 №60-07-01/70/11 ПАТ «Платинум Банк» повідомив [PERSON] про відступлення прав вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» кредитного договору №1.06030276 від 29.03.2006 та зазначив нові реквізити нового кредитора про погашення заборгованості, де станом на 22.12.2011 заборгованість складала 750002,01 грн та сума пені 624453,55 грн (а.с.17). В подальшому, листом від 10.01.2012 вих.№22/12/11/П-2 ТОВ «Кредекс Фінанс» звертався до [PERSON] з вимогою про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.530, 1082, 1084 ЦК України (а.с.18-10). Матеріали справи містять договір від 29.02.2012 про розірвання договору про відступлення права вимоги №20111222-Г, укладеного сторонами в м. Києві 22.12.2011 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», де п.1.2. ст..2 договору передбачено, що з дати укладання цього договору дія договору відступлення припиняється і відповідно право вимоги до боржників, зазначених у договорі відступлення, залишається у первісного кредитора (а.с.20-21). На підставі виконавчого напису, посвідченого 06.05.2009 приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О. та зареєстровано в реєстрі за №318, звернуто стягнення на нерухоме майно, яким є квартира №5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с.53). Надалі, на підставі заяви ПАТ «Платинум Банк» від 27.12.2012 №50-04-03/33137 (а.с.54-55) державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Н.В. постановою від 29.12.2012 було закінчено виконавче провадження №15289296 у зв'язку зі смертю боржника (а.с.56). Згідно відповіді Третьої КДНК від 12.12.2013, 12.12.2013 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру №5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON] на імя його сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 21.12.2005 ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві), який мешкає в [ADDRESS] (а.с.57). Вказане також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке міститься в матеріалах справи. Факт смерті [PERSON] засвідчується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 05.03.2011 Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2014 було відкрито провадження по цивільній справі №761/9005/14-ц за позовом ПАТ «Платинум Банк» до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осіб з житлового приміщення (а.с.58-59). Позивачем надані до суду письмові пояснення представника ПАТ «Платинум Банк», що подавались до Шевченківського районного суду м. Києва в рамках розгляду вищевказаної справи (а.с.23-25), де, як вважає позивач, відповідач повністю підтвердив (визнав обставини) виконання сторонами всіх без виключення вимог вказаного договору цесії, у зв'язку з чим посилається на ч.1 ст.61 ЦПК України, та вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Однак як встановлено судом в ході розгляду справи та підтверджено письмовими запереченнями представника відповідача ПАТ «Платинум Банк» договір про відступлення мав триваючий (строковий) характер та до моменту його розірвання не був виконаний належним чином сторонами, у зв'язку з чим не можна вважати, що зобов'язання за даним договором були припинені. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, виходячи із наведених приписів, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним договір від 29.02.2012 про розірвання договору від 22.12.2011, не будучи його стороною, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст.60 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 передбачено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, договір від 29.02.2012 про розірвання договору відступлення права вимоги №20111222-Г був укладений з урахуванням волевиявлення сторін договору: ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», оскільки сторони погодилися з його умовами та вказаний договір не оспорюють. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, позивач вважає, що в силу ст.599 ЦК України, зобов'язання сторін за Договором цесії припинилися, а тому, сторони не могли укладати договір про його розірвання вже після його повного виконання, тобто після припинення зобов'язань за договором. Однак, в спростування вказаних доводів позивача представником відповідача ПАТ «Платинум Банк» у своїх запереченнях підтверджено факт, що на момент укладення оспорюваного договору зобов'язання за договором про відступлення не були виконані в повному обсязі. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Відповідно до ст.203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивачем не доведений факт укладення спірного договору між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» з порушенням діючого законодавства України, а тому зазначений правочин не може бути визнаний судом недійсним. Також, необхідно зауважити, що вказані позивачем підстави щодо визнання договору від 29.02.2012 про розірвання договору відступлення права вимоги №20111222-Г недійсним не порушують її права, свободи та інтереси, які відповідно в такому разі не потребують відповідно і судового захисту, а вимоги позивача стосовно визнання недійсним вказаного договору є безпідставними. Отже, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed