Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0159 від 25.03.2008 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень строком користування з 25.03.2010 до 24.03.2010 року зі сплатою 23% річних. Відповідно до п. 4.4.1 кредитного договору позичальниця зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно до встановленого графіка. В порушення зазначеного, позичальниця не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальниці згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.05.2013 року. Всього заборгованість відповідачки перед банком за договором складає 23715,73 гривень. Позивач просив суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість в сумі 23715,73 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. На підставі абз. 4, абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачка була повідомлена про слухання справи, не сповістила суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За вимогами ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які божник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлені наступні обставини. Між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0159 від 25.03.2008 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень строком користування з 25.03.2010 до 24.03.2010 року зі сплатою 23% річних. кредитного договору позичальниця зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно до встановленого графіка. В порушення зазначеного, позичальниця не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальниці згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.05.2013 року. Всього заборгованість відповідачки перед банком за договором складає 23715,73 гривень. На теперішній час борг відповідачкою не погашений. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приймає до уваги, що спірний договір було укладено 25.03.2008 року строком користування з 25.03.2010 до 24.03.2010 року, а позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права 26.06.2013 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (відповідно до тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Виходячи з викладеного, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 536, 546, 550 ЦК України та

Outcome: dismissed