Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

ПрАТ «Галичина» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником, в розмірі 324.579 грн. 70 коп. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що згідно наказу про прийняття на роботу № 01/11/08 від 01.11.2008 року відповідач [PERSON] з 01.11.2008 року був прийнятий на роботу на посаду керівника регіонального структурного підрозділу ЗАТ «Галичина» в м.Черкаси. У відповідності до рішення позачергових зборів акціонерів ЗАТ «Галичина» від 29.08.2011 року найменування товариства змінено із ЗАТ «Галичина» на ПрАТ «Галичина». 02.07.2012 року відповідач був переведений на посаду керівника з розвитку дистрибуції, що підтверджується наказом № 02/07-к від 02.07.2012 року. У відповідності до посадової інструкції до обов»язків керівника з розвитку дистрибуції м.Черкаси входить приймання готової продукції від виробничих підрозділів на склад, раціональне зберігання та підготовка до відправлення споживачам, тобто безпосереднє обслуговування товарно-матеріальних цінностей, у зв»язку з чим з [PERSON] 02.07.2012 року було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що в ході проведеної інвентаризації 23.11.2012 року на складах ПрАТ «Галичина» в м.Черкаси та м.Звенигородка Черкаської області виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 324.579 грн. 70 коп., за які матеріально відповідальним є [PERSON], що підтверджується: -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10676 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 6000,10 грн.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10677 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 63299 грн. 48 коп.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10678 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 83976 грн. 60 коп.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10679 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 25452 грн. 57 коп.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10680 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 35275 грн. 10 коп.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10681 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 60720 грн. 93 коп.; -інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10682 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 49854 грн. 92 коп. Як вказує позивач, фактичне надходження товарно-матеріальних цінностей на склади підтверджується накладними на внутрішнє переміщення: № ГАЛ00110253/ВН від 11.11.2012 року; № ГАЛ00110166/ВН від 10.11.2012 року; № ГАЛ00108681/ВН від 08.11.2012 року; № ГАЛ00108075/ВН від 07.11.2012 року; № ГАЛ00107296/ВН від 06.11.2012 року; № ГАЛ00106571/ВН від 06.11.2012 року; № ГАЛ00105674/ВН від 04.11.2012 року. Проте, документів, які підтверджують вибуття зі складу товарно-матеріальних цінностей на суму 324.579 грн. 70 коп., відповідач не надав, а перед цим подав 21.11.2012 року заяву про звільнення за власним бажанням. Посилаючись на викладені обставини, положення ст.ст.130,134 КЗпП України позивач вважає, що відповідач [PERSON] заподіяв шкоду під час роботи у позивача, внаслідок порушення покладених на нього трудових обов»язків, тому має відшкодувати заподіяні збитки у повному розмірі в сумі 324.579 грн. 70 коп., у зв»зку з чим просить задовольнити його позовні вимоги. Представник ПрАТ «Галичина», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився. Відповідно до заяви від 27.03.2014 року, представник позивача просить суд у разі відсутності представника позивача розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами (а.с.161). Інших заяв від представника позивача не надходило. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність, а також на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 324.579 грн. 70 коп.. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази їх сукупності, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 01.11.2008 року був прийнятий на роботу у ЗАТ «Галичина» (на даний час ПрАТ «Галичина») на посаду керівника регіонального структурного підрозділу м.Черкаси відповідно до наказу № 01/11/08 від 01.11.2008 року (а.с.10 т.1). Згідно наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 02.07.2012 року, відповідача [PERSON] було переведено на посаду керівника з розвитку дистрибуції РСП Черкаси ПрАТ «Галичина» з 02.07.2012 року (а.с.11 т.1). Відповідно до посадової інструкції керівника з розвитку дистрибуції м.Черкаси (розділ IV), керівник з розвитку дистрибуції несе повну матеріальну відповідальність за надані йому основні засоби і матеріальні цінності для здійснення господарської діяльності в ввіреному регіоні; за наявність товару і тари на складах підприємства (а.с.12-14 т.1). Крім того, 02.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно п.1 якого працівник, який займає посаду керівника з розвитку дистрибуції, бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей, і в зв»язу з цим зобов»язується: 1.1дбайливо ставитись до переданих йому на збереження або для інших цілей матеріальних цінностей і вживати заходи щодо запобігання пошкодженню або знищенню цього майна; 1.2своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених йому матеріальних цінностей; 1.3вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; 1.4брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Відповідно до п.3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру збитку, заподіяного підприємству, і його відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством (а.с.15 т.1). В подальшому, 14.11.2012 року відповідачем було подано заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 27.11.2012 року (а.с.54 т.1). Як зазначає позивач у позовній заяві, в ході проведеної інвентаризації 23.11.2012 року на складах ПрАТ «Галичина» в м.Черкаси та м.Звенигородка Черкаської області виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 324.579 грн. 70 коп., за які матеріально відповідальним є [PERSON] При цьому документів, які підтверджують вибуття з складу товарно-матеріальних цінностей на вказану суму відповідач не надав, у зв»язку з чим позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому заподіяну шкоду у розмірі 324.579 грн. 70 коп. Суд вважає, що вказані доводи позивача не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Так, згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України визначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Стаття 137 КЗпП України встановлює, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Згідно ст.138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Як встановлено судом, в обґрунтування факту нестачі товарно-матеріальних цінностей в розмірі 324.579 грн. 70 коп. з вини матеріально відповідальної особи [PERSON] позивач посилається на: -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10676 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 6000 грн. 10 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10677 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 63299 грн. 48 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10678 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 83976 грн. 60 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10679 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 25452 грн. 57 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10680 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 35275 грн. 10 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10681 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 60720 грн. 93 коп.; -інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 10682 з порівняльною відомістю у цінах на 23.11.2012 року - сума недостачі 49854 грн. 92 коп.; а також на накладні на внутрішнє переміщення: № ГАЛ00110253/ВН від 11.11.2012 року; № ГАЛ00110166/ВН від 10.11.2012 року; № ГАЛ00108681/ВН від 08.11.2012 року; № ГАЛ00108075/ВН від 07.11.2012 року; № ГАЛ00107296/ВН від 06.11.2012 року; № ГАЛ00106571/ВН від 06.11.2012 року; № ГАЛ00105674/ВН від 04.11.2012 року (а.с.16-53 т.1). Відповідач в особі своїх представників стверджував, що нестачі немає та на підтвердження своїх доводів просив призначити судово-економічну експертизу (а.с.169-170 т.1). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 4919/14-45 від 30.07.2014 року, документально підтвердити нестачу товарно-матеріальних цінностей, встановлених інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 1076, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 та порівняльними відомостями до них на ПрАТ «Галичина» за період роботи з 01.07.2012 року по 03.12.2012 року матеріально відповідальної особи [PERSON] в розмірі 324.579 грн. 70 коп. не видається за можливе. Як зазначено у висновку експерта, інвентаризаційна різниця за інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 1076, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 та порівняльними відомостями до них на ПрАТ «Галичина» складає 45.500 одиниць вартістю за цінами на 23.11.2012 року - 324.579 грн. 70 коп. При цьому, експертом звернуто увагу на те, що відповідно до п.11.12 Інструкції по інвентаризації основних засобів нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів від 11.08.1994 року № 69, при регулюванні інвентаризаційних різниць складається Протокол інвентаризаційної комісії, який повинен бути у 5-денний термін розглянутий і затверджений керівником підприємства, а затверджені результати інвентаризації відображаються в бухгалтерському обліку підприємства в тому місяці, в якому закінчена інвентаризація, але не пізніше грудня місяця звітного року. Як вказує експерт, на дослідження не надано протоколу інвентаризаційної комісії у складі керівника відділу аналізу та контролю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за результатами інвентаризації складів регіонального структурного підрозділу м.Черкаси 23.11.2012 року та відомостей про результати контрольної перевірки інвентаризації, наявність яких обумовлена відсутністю підпису матеріально-відповідальної особи на інвентаризаційних описах від 23.11.2012 року № 1076, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082. Тому, документально підтвердити нестачу товарно-матеріальних цінностей, встановлених інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 23.11.2012 року № 1076, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 та порівняльними відомостями до них на ПрАТ «Галичина» за період роботи з 01.07.2012 року по 03.12.2012 року матеріально відповідальної особи [PERSON] у розмірі 324.579 грн. 70 коп. не видається за можливе (а.с.180-187 т.1). При таких обставинах, аналізуючи висновок експерта разом з іншими доказами по справі в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що факт нестачі не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами. При цьому, суд враховує і те, що 06.10.2014 року позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення повторної судової економічної експертизи з урахуванням вищевказаних зауважень експерта, надавши для проведення експертизи копію протоколу інвентаризаційної комісії у складі керівника відділу аналізу та контролю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за результатами інвентаризації складів регіонального структурного підрозділу м.Черкаси 23.11.2012 року; копію наказу про проведення інвентаризації № 20/11-01 від 20.11.2012 року; копію наказу про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику товариства № 1 від 03.01.2012 року (а.с.196-204 т.1). Однак, позивачем не було надано відомостей про результати контрольної перевірки інвентаризації, наявність яких обумовлена відсутністю підпису матеріально-відповідальної особи на інвентаризаційних описах від 23.11.2012 року № 1076, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082, на необхідність яких для проведення експертизи вказував судовий експерт. В подальшому повторна судово-економічна експертиза не була проведена в зв»язку з тим, що позивачем не проведено оплату вказаної експертизи, хоча в клопотанні про призначення повторної судово-економічної експертизи позивач просив покласти витрати саме на нього (а.с.196-197, 234 т.1). Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано переконливих, належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог, а саме не доведено факт нестачі товарно-матеріальних цінностей, в зв»язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 324.579 грн. 70 коп. При таких обставинах, підстав для задоволення позову ПрАТ «Галичина» суд не вбачає. Оскільки суд відмовляє в задоволені позовних вимог в повному обсязі, то, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed