Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО» через свого представника у квітні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням уточнення просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі 58 035,00 грн, а з [PERSON] франшизу у розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2019 року в м. Києві по вул. Богатирській, 1-Д водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo», р/н [NUMBER] , з напівпричепом «Kogel», р/н [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення та пошкодження опірного стовпа воріт, що належить позивачу ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО». 28 лютого 2020 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено опірний стовп воріт, що належить позивачу ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО». Вартість завданих збитків становить 60 035,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з лімітом майнової відповідальності 100 000,00 грн та франшизою у розмірі 2 000,00 грн. 21 квітня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також просила стягнути з відповідачів понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 048,00 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав письмовий відзив, у якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована у відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. 26 грудня 2019 року в м. Києві по вул. Богатирській, 1-Д водій відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo», р/н [NUMBER] , з напівпричепом «Kogel», р/н [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення та пошкодження опірного стовпа воріт, що належить позивачу ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО». 28 лютого 2020 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено опірний стовп воріт, що належить позивачу ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО». Згідно довідки ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО» та Оборотно-сальдової відомості по рахунку 104 за 19.03.2010 пошкоджений опірний стовп воріт перебуває на балансі ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО». Згідно Звіту про оцінку збитків, завданих при ДТП, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість збитків за автоматичні ворота в комплекті ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО» становить 60 035,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4230872, з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 100 000 грн (франшиза у розмірі 2 000,00 грн). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог зазначеної норми процесуального законодавства відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що потерпілому ТОВ «ФРОЗЕН ФРІО» сплачено страхове відшкодування та франшизу. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вартість матеріального збитку, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну, що становить 100 000,00 грн, та франшизу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у заподіянні збитків, страхове відшкодування в розмірі 58 035,00 грн. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , як особи, винної у заподіянні збитків, на користь позивача франшизу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 048,00 грн та 2 102,00 грн судового збору. На підставі вищевикладеного та ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved