Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису № 4605 від 01.06.2016 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню. Провадження у справі відкрито на підставі ухвали суду від 03.05.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, натомість подала заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направили, належним чином повідомлені про слухання справи, відзиву на позов не надали. Третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, натомість матеріали справи містять письмові пояснення по суті позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 03.09.2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000015773333, з терміном дії картки до 08/09. 01.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором кредиту № SAMDN03000015773333 від 03.09.2007 року, на загальну суму 11 208 дол. США 27 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.04.2016 року складає 287 465, 67 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 3 000 дол. США 00 центів; сума заборгованості за відсотками складає 7 603 дол. США 85 цент; комісії 70 дол. США 69 цент., штрафи 533 дол. США 73 цент.та суми плати, що здійснена ПАТ КБ «Приватбанк» за вчинення виконавчого напису у сумі 1 700,00 грн. Вказаний виконавчий напис був пред'явлений відповідачем до виконання. На підставі подання державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дінропетровській області хвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.09.2016 року [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон. В червні 2018 році ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». Даний факт є загальновідомим, а тому доказування не потребує в силу частини 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштовогозв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги проусунення порушення виконання зобов'язання. Разом з цим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» суду не надано доказів того, що позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за договором кредиту № SAMDN03000015773333 від 03.09.2007 року. У зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої для стягнення. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved