Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

ПозивачПублічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» з 04.02.2011 року та звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором № 21/2008/2090 Фкз від 03.09.2008 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 03.09.2008 року між ВАТ КБ „Надра» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 21/2008/2090 Фкз, на підставі якого відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 40 000,0 доларів США. Відповідно до умов договору кредит позичальнику надано строком до 20.08.2018 року. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15, 99% річних ( п.1.3.1Договору). Згідно з п.3.3.2 договору позичальник зобовязується щомісячно сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 671, 53 доларів США. Згідно з п.5.1 договору у разі порушення позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення виконання зобовязань, позичальник зобовязаний сплатити банку штрафні санкції, визначені в договорі ( п. 5.2 договору). В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, позичальник укладає з банком договір іпотеки, предметом якого є квартира № 83, що знаходиться в будинку № 33 по вул. Радянській в м. Енергодар, Запорізької області, загальною площею 49,4 кв.м.. Для забезпечення повернення кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором 03.09.2008 року між позивачем по справі та [PERSON] укладено договір поруки № 21/2008/2090 Фкз, відповідно до умов якого поручитель безвідривно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань. Згідно з договором поруки поручитель відповідає перед банком в тому ж обємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами ( п.1.2,1.4 договору поруки). Порушуючи умови договору відповідачі по справі не здійснюють виконання своїх зобовязань тривалий час, в звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Станом на 06.05.2014 року загальний борг позичальника складає 83 940, 38 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 962 760,57 грн., з яких: - Сума для погашення заборгованості за кредитом становить 39149,89 доларів США( що в еквіваленті до гривні становить 449 032,64 грн.); - Сума для погашення заборгованості за відсотками становить 35 231,25 доларів США ( що в еквіваленті до гривні становить 404 087,50 грн.); - Сума заборгованості за пенею становить 5 559,24 доларів США ( що в еквіваленті до гривні становить 63 762,13 грн.); - Сума нарахованого штрафу, відповідно до вимог п.5.2 кредитного договору складає 4 000,0 грн. ( що в еквіваленті до гривні складає 45878,30 грн). Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу в розмірі 962 760,57 доларів США, та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 145,146). В судове засідання відповідачі не зявилися повторно, належним чином повідомлялися про розгляд справи, про що свідчать копії повісток ( а.с. 135,137) та поштові повідомлення про отримання відповідачами судових повісток особисто ( а.с. 143,144), заперечень не надано. З метою запобігання виникнення тяганини при розгляді справи суд ухвалив слухати справу у порядку заочного провадження, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є правонаступником ВАТ КБ « Надра» ( а.с. 35-39). Між ВАТ КБ « Надра» і відповідачем [PERSON] дійсно був укладений кредитний договір № 21/2008/2090Фкз від 03.09.2008 року ( а.с. 8,9), відповідно до якого відповідач отримав 40 000, 0 доларів США. Умови договору узгоджені між сторонами, про що свідчать підписи сторін на договорі. Для забезпечення повернення кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором 03.09.2008 року між позивачем по справі та [PERSON] укладено договір поруки № 21/2008/2090 Фкз, відповідно до умов якого поручитель безвідривно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань ( а.с. 10). Згідно з договором поруки поручитель відповідає перед банком в тому ж обємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами ( п.1.2,1.4 договору поруки). Умови договору узгоджені між сторонами. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, позичальник [PERSON] уклав з банком договір іпотеки, предметом якого є квартира № 83, що знаходиться в будинку № 33 по вул. Радянській в м. Енергодар, Запорізької області, загальною площею 49,4 кв.м. ( а.с. 14-,15). Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував обовязки передбачені умовами договору № 21/2008/2090 Фкз від 03.09.2008 року. Згідно із розрахунком заборгованості за вищевказаним договором заборгованість за відповідачем по договору станом на 06.05.2014 року складає 962 760,57 грн. ( а.с. 6,7). Позивач має належні дозволи на здійснення операцій з валютними цінностями ( а.с. 25-29). При зверненні до суду позивачем сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 654, 0 грн. ( а.с. 1, 2 ). Відповідно до наданих документів належним позивачем на час розгляду справи є Публічне акціонерне товариство « Комерційний банк «Надра » ( а.с.35). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу України. Суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на умовах Договорів та діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Відповідно до розяснень, наданих у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, судовий збір з кожної особи стягується окремо у рівних частках.

Outcome: approved