Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь за спожитий природний газ заборгованість у розмірі 17 863,60 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 3 149,04 грн, 3% річних у розмірі 1 186,77 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . На утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги з газопостачання. Відповідач отримав від позивача послуги з газопостачання. Однак відповідач за спожиті послуги за період з 01.07.2015 по 31.03.2020 не сплатив. У зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 17 863,60 грн. 04 серпня 2020 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач зареєстрований, проживає та є споживачем комунальних послуг в квартирі [ADDRESS] . Частинами 4,5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у статті 19 Закону України «Про ринок природного газу». Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Позивач є постачальником послуг з природного газу до квартири [ADDRESS] . Позивачем надано письмові докази про надання послуг з газопостачання до квартири [ADDRESS] за період з 01.07.2015 по 31.03.2020 на суму 17 863,60 грн, які не спростовані відповідачем. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати ним грошових коштів за отримані від позивача послуги. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів за послуги з газопостачання суму інфляційних втрат у розмірі 3 149,04 грн та 3% річних у розмірі 1 186,77 грн. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконував своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів з газопостачання до квартири, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2 102,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 9, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved