Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачу на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В поданій заяві позивач зазначає, що у вказаній квартирі прописана відповідачка із неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], але з 2012 року відповідачка із сином фактично не мешкає за місцем реєстрації, так як має інше постійне місце мешкання. Ніяких власних речей відповідачки у зазначений квартирі немає. На прохання позивача, відповідачка добровільно виписатися з квартири відмовляється. За цих підстав позивач звернувся в суд із заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право на житло, у зв'язку з тим, що вона разом із сином виїхала до іншого місця проживання, не проживає по зазначеній адресі з причини, так як має інше постійне місце проживання, і тому позивач у поданій заяві просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право на житло розташоване за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що відповідачка відсутня за зазначеним місцем проживання понад встановлений строк. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, згідно поданих заяв справу просили розглядати без їх участі. Відповідачка до суду не з'явилась, про місце та час розгляду справи в суді була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке вона отримала особисто заперечень на позов не надавала. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст..224 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Попаснянської райдержадміністрації також надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, на заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача. З встановлених обставин випливають правовідносини між членами сім*ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім'ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. З копії договору купівлі-продажу /а.с.7/ вбачається, що позивач купив квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2008 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] / а.с.9/ . З копії домової книги /а.с.10-11/ вбачається, що відповідачка - дійсно прописана із неповнолітнім сином [PERSON],[INFO] у вищезазначеній квартирі. Актом обстеження житлово-побутових умов /а.с.15/ підтверджується той факт, що відповідачка - [PERSON] із неповнолітнім сином [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] - не проживають з 2012 року, ніяких їх особистих речей в квартирі немає. На підставі ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ніяких доказів або відомостей про наявність будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування житлом суду не надано. При цьому, згідно ст.29 Цивільного Кодексу України - місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного із них, з ким вона проживає. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачка із своїм неповнолітнім сином не мешкає в житловому приміщенні позивача понад 1 рік, тобто більше терміну, встановленоого законодавством, тому що вони виїхали до іншого місця проживання, а тому на підставі ст. 405, 29 ЦК України відповідачка [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування житлом позивача. До цього ж, суд зазначає, що згідно Постанови Верховної Ради України № 1693-УІІ від 07.10.2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Луганської області …» - м.Гірське віднесено до Попаснянського району, тому адресу житла позивачки правильно вважати такою: [ADDRESS] По справі необхідно винести заочне рішення.

Outcome: approved