Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за період з липня 2008 року по червень 2018 року в розмірі 12227,63 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , особовий рахунок № 45231. Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з липня 2008 року по червень 2018 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Ухвалою суду від 21.02.2020 року було прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергі» до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Замінено первісного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відповідно до \~ст.280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. \~\~На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що за адресою: [ADDRESS] у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке надає послуги з постачання теплової енергії,\~ відкритий особовий рахунок № 45231. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №1984417024 від 31.01.2020 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 15.08.2013 року (а.с.44). Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні відомості стосовно набуття відповідачем права власності на вказану квартиру з 15.08.2013 року, доказів на підтвердження того, що новий власник майна бере на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за послуги з теплопостачання за попереднім власником не надано, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми боргу з 15.08.2013 року по червень 2018 року у сумі 11729,08 грн., виходячи з наступного. Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.6-7) за період з 15.08.2013 року по червень 2018 року було нараховано суму 26765,53 грн., оплачено за розрахунковий період 6643,81 грн., сума субсидії становить 8392,64 грн., тобто відповідач за вказаний період з урахування оплати та суми субсидії має заборгованість у розмірі 11729,08 грн. (26765,53 грн. 6643,81 грн. 8392,64 грн.=11729,08 грн). З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2013-2018 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с.13-24). Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. \~ Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Оцінюючи докази\~у їх\~сукупності,\~оскільки відповідач-споживач\~не здійснив\~в повному\~обсязі оплату\~за послуги\~з постачання\~теплової енергії,\~надані позивачем,\~за період\~з 15\~серпня 2013\~ року по червень 2018 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачу суму боргу, яка утворилася за вказаний період у розмірі 11729,08 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо заборгованості за період з липня 2008 року по 15.08.2013 року у розмірі 498,55 грн., оскільки вказана заборгованість виникла до моменту набуття відповідачем права власності на вказану квартиру. Одночасно суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно задоволеної частині позовних вимог у розмірі 2016,24 грн.

Outcome: partial