Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач уточнивши позовні вимоги звернувся з позовом в суд в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду завдану залиттям приміщення в розмірі 41 236 грн.; моральну шкоду завдану залиттям приміщення в розмірі 5 000 грн. та судові витрати в розмірі 12 590, 80 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення № 1001 (перший поверх) у будинку [ADDRESS]. Поверхом вище, квартира № 3, яка належить відповідачу [PERSON] 29.09.2016 року приміщення було залито водою з вини відповідачів, оскільки вказана квартира належить відповідачу [PERSON], а на день її залиття приміщення в ній проживав відповідач [PERSON] Причиною залиття приміщення стало халатне відношення відповідачів до стану санітарно - технічних приладів в квартирі - вирвано гнучкий шланг, вказане було встановлено актом комісії. Заявок від власника або мешканців квартири № 3 щодо несправностей сантехнічного обладнання в ТОВ «ЖЕК - 2617» не надходило, також у останнього не було зафіксовано аварійних проривів сантехнічної системи будинку, тобто затоплення сталося з вини відповідачів. В результаті затоплено - стелю, колону, від затоплення впали та розбились світильники, пошкоджено електропроводку, пошкоджено комп'ютер та принтер, пошкоджено ресепшн, тумбу, книжкову полицю, що також було встановлено актом комісії ТОВ «ЖЕК - 2617», з яким було ознайомлено власника квартири № 3 - [PERSON] У зв'язку із затопленням приміщення та речі, що належать позивачу, потребують ремонту або заміни, що встановлено в Звіті про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 14.12.2016 року, який виконано ТОВ «Бізнес АССІСТ». Згідно вказаного звіту, розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття приміщення становить 41 236 грн. Крім того, позивач також зазначив, що крім майнової шкоди йому також було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що в приміщенні, яке йому належить і яке було затоплено, розташована стоматологічна клініка, яка працює та кожен день веде прийом пацієнтів. Затоплення сталося біля стойки адміністратора у золі приміщення, яке є лицем клініки. Плями від затоплення, пошкоджені меблі у центральному приміщенні клініки, справляють негативне враження щодо всього закладу, що особливо неприємно позивачу, яка забезпечила в тому числі, достойний естетичний вигляд для клініки. Позивачу довелось проводити термінові ремонтні роботи, оскільки прийом пацієнтів вести було неможливо. Відповідачі до цього часу добровільно не відшкодували заподіяні збитки, змусили позивача за захистом свої прав звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні повністю підтримав та просив суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в уточненій позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині позовних вимог щодо відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення приміщення з [PERSON] не визнав повністю, оскільки він дійсно є власником вказаної квартири, однак на момент залиття приміщення позивача в його квартирі проживала інша особа - [PERSON] та збитки завдані саме з вини останнього, в частині відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення приміщення з [PERSON] визнав частково, в частині стягнення майнової шкоди в сумі 39 527, 20 грн., оскільки зазначені збитки завдані з його вини, в частині стягнення моральної шкоди заперечував повністю, оскільки позивачем не було надано доказів, що залиттям приміщення йому було завдано моральної шкоди. Допитаний у с удовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його зятем. Вказав, що дійсно з 2013 року він та його жінка проживають в квартирі № 3 по [ADDRESS]. В 2016 році сталося затоплення з його вини, оскільки в туалеті був відірваний кран з бочка, ним було перекрито воду, однак сталося залиття. Пояснив також, що він несе відповідальність за утримання будинку та сплачує комунальні послуги, він згодний компенсувати шкоду. Ухвалою суду від 16.01.2018 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, свідка, дослідивши письмові докази по справі вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу - [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення № 1001 (перший поверх) у будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 24.03.2014 року, виданого Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області (а.с. 9-14). З акту від 29.09.2016 року комісії у складі директора ТОВ «ЖЕК - 2617» Старовойтової І.І., інженера [PERSON] та слюсаря - сантехніка [PERSON], встановлено факт затоплення нежитлового приміщення № 1001, яке знаходиться на 1 поверсі будинку за адресою: [ADDRESS], що призвело до матеріальних збитків: затоплено стелю з гіпсокартону; затоплено колону з гіпсакортону; від затоплення впали та розбилися світильники в кількості 2 штук; пошкоджена електропроводка - 6 точок; пошкоджені комп'ютер та принтер; пошкоджені ресепшн, тумба та книжкова полиця, затоплення сталося внаслідок того, що в квартирі № 3 за вищевказаною адресою сталася аварійна ситуація - було вирвано гнучкий шланг. З вказаним актом було ознайомлено як власника квартири [PERSON] так і власника нежитлового приміщення [PERSON] (а.с. 15). Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином суд приходить до висновку, що факт залиття приміщення № 1001, яке знаходиться на 1 поверсі будинку за адресою: [ADDRESS], яке належить позивачу [PERSON] є належним чином зафіксованим. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, складеного ТОВ «БІЗНЕС АСІСТ», завданого [PERSON], внаслідок залиття нежилого приміщення 1001, за адресою: [ADDRESS], складає 41 236 грн.(а.с. 16-38). [PERSON] було сплачено послуги за складання вказаного звіту у розмірі 4 000 грн., що підтверджується актом № ОУ - 0000377 здачі - приймання робіт (надання послуг) від 19.12.2016 року (а.с. 35). Власником квартири № 3 по [ADDRESS] з якої відбулося залиття нежитлового приміщення позивача є [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 55-56). Відповідно до договору позички від 01.07.2016 року укладеного між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] встановлено, що [PERSON] передав безоплатно користувачу [PERSON] квартиру № 3 по [ADDRESS], для користування протягом строку встановленому вказаним договором, з метою проживання. Відповідно до п. 13 цього договору вказано, що шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням квартирою, наданою в позичку, відшкодовується користувачем [PERSON] на загальних підставах (а.с. 77-79). Актом № 145 від 16.11.2017 року депутата Вишгородської міської ради Поліщук О.Г. встановлено, що фактично з вересня 2013 року [PERSON] проживає за адресою: квартира № 3 по [ADDRESS] (а.с. 81). Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування ; збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Так, ст. ст. 151, 177, 178 ЖК УРСР та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Отже, власник житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Оскільки, станом на момент залиття вказаного приміщення в квартирі № 3 по [ADDRESS] фактично проживав [PERSON] та відповідно до п. 13 Договору позички вказаної квартири від 01.07.2016 року він взяв на себе обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої третім особам у зв'язку з користуванням цією квартирою, наданою в позичку, на загальних підставах, та того що відповідач [PERSON] не заперечує факту причини залиття цього приміщення саме з його вини, то суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог саме в частині стягнення матеріальної шкоди завданої залиттям приміщення з [PERSON] в сумі 41 236 грн., при цьому бере до уваги саме цю суму, як таку що визначена висновком з незалежної оцінки. Даний доказ для суду є переконливим з огляду на норми цивільного процесуального законодавства України стосовно допустимості, належності та достатності доказів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Уточнені позовні вимоги до [PERSON] суд вважає не обґрунтованими та не доведеним, а тому задоволенню вони не підлягають. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Питання розподілу судових витрат, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що судові витрати позивача по справі складаються з судового збору, який станом на час звернення позивача до суду з позовом становив по 640,00 грн., а тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при зверненні до суду судовий збір, який склав 640 грн. Крім того, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] витрат пов'язаних з проведенням незалежної оцінки вартості матеріального збитку сплачених [PERSON] у розмірі 4 000 грн. Також, у п. п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано суду витяг з договору про надання правової допомоги від 04.09.2017 року (а.с. 97), а також рахунку - фактури від 02.03.2018 року на суму 7 950,80 грн., а тому з огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial