Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Перша» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01.11.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та ТОВ «Транс-Логістик» укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 06-07.00.19.00454, за умовами якого застрахованим транспортним засобом був напівпричіп марки «Wielton», д/н [NUMBER] . 11.02.2020 на автодорозі М-18-Харків-Сімферороль-Алушта-Ялта, 236 км в с. Вербове сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Scania», д/н [NUMBER] , з напівпричепом марки «Wielton», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «FAW», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення підтверджується постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.08.2020 у справі № 314/2379/20. Так як [PERSON] є особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, страхувальник ТОВ «Транс-Логістик» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» із повідомленням про настання страхового випадку, про що 18.03.2020 страхувальником було надано заяву про виплату страхового відшкодування. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту страхувальником ТОВ «Транс-Логістик» позивачу надано рахунок на оплату № АРМ-56428 від 13.03.2020, за яким сума ремонту пошкодженого напівпричепу марки «Wielton», д/н [NUMBER] , становить 159177,62 грн. Зі звіту № 326 від 19.05.2020 про оцінку напівпричепу марки «Wielton», д/н [NUMBER] , виконаного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту становить 158944,51 грн. За результатами отриманих документів 23.03.2020 складено страховий акт № ТР-006792 та на рахунок страхувальника ТОВ «Транс-Логістик» платіжним дорученням від 14.04.2020 позивачем переведено виплату страхового відшкодування на суму 159177,62 грн. Позивач із посиланням на розширену довідку МТСБУ зазначає, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , на момент її вчинення, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 004313854, була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування», куди позивачем і направлено заяву від 14.05.2020 № 496 про виплату страхового відшкодування у порядку суброгації. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило страхове відшкодування на рахунок позивача у розмірі 87512,42 грн. Позивач просить стягнути із [PERSON] у порядку суброгації суму грошових коштів у розмірі 71432,09 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 13.05.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 06-07.00.19.000454, укладеного 01.11.2021 між страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та страхувальником ТОВ «Транс-Логістик» вбачається, що за його умовами застрахованим транспортним засобом є напівпричіп марки «Wielton», д/н [NUMBER] , (номер кузова [NUMBER] ). Із розширеної довідки МТСБУ встановлюється, що 11.02.2020 о 14 годині 10 хвилин на автодорозі М-18-Харків-Сімферороль-Алушта-Ялта 236 км в с. Вербове за участю транспортного засобу марки «Scania», д/н [NUMBER] , з напівпричепом марки «Wielton», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «FAW», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода, на момент вчинення якої цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 004313854 застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Із повідомлення (страхувальника) ТОВ «Транс-Логістик» серії Ф-ДВТ.12-02/01 від 14.02.2020 про настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), водій авто марки «FAW», д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості та дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення із напівпричепом марки «Wielton». Із рахунку на оплату страхувальника ТОВ «Транс-Логістик» № АРМ-56428, направленого позивачу 13.03.2020 вбачається, що сума ремонту пошкодженого напівпричепу марки «Wielton», д/н [NUMBER] , складає 159177,62 грн. Зі звіту № 326 від 19.05.2020 про оцінку напівпричепу марки «Wielton», д/н [NUMBER] , виконаного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту складає 158944,51 грн. Страховим актом № ТР-00-6792 позивачем 23.03.2020 визначено вигодонабувачу ТОВ «Транс-Логістик» суму до виплати у розмірі 159177,62 грн., яку переведено платіжним дорученням від 14.04.2020. Із заяви про виплату страхового відшкодування у порядку суброгації від 14.05.2020 № 496 вбачається, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 87512,42 грн. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.08.2020 у справі № 314/2379/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, суд не може не взяти до уваги п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», яким роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону,-МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За положеннями ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору (ч. 1 ст. 988 ЦК України). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ч. 1 ст. 993 ЦК України). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 20.04.2018 у справі № 910/8982/17 вказав, що основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес-право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове-пов`язане саме з регресною вимогою. Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником-страховик. Деліктне зобов`язання-первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 cт. 991 ЦК України ), але не навпаки. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто, заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Із роз`яснень, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлюється, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі, страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96 встановлено особливий правовий режим. Аналізуючи зміст наведених норм законодавства суд не може не дійти висновку, що від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки, що кореспондується із правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 № 6-112 цс 13. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, враховуючи отриману суму страхового відшкодування, приходить до беззаперечного висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved