Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду із позовом, в якому просить: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 1 517 969 грн. 60 коп., а саме: за кредитом - 788 223 грн. 70 коп., по відсотках - 526 514 грн. 68 коп., пеня - 203 231 грн. 22 коп.; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. В обґрунтування пред'явлених вимог зазначив наступне. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ФК «Віктор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до п.п.2.1, 2.2 якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п.п.2.1, 2.2 якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відповідно до ст.514 ЦК України відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 01 квітня 2008 року № 0308/0408/98-074, позичальником згідно якого є [PERSON] 01 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] уклали кредитний договір №0308/0408/98-074, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов договору, банк зобов'язується надати боржнику (позичальникові) кредит у сумі 64 800 доларів США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 64 800 доларів США. В свою чергу, вона неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01 вересня 2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 60 105 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 788 223 грн. 70 коп.; по відсотках - 40 148 доларів США 71 цент, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 526 514 грн. 68 коп. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору їй нарахована неустойка: пеня в розмірі 42 157 доларів США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 552 858 грн. 18 коп. Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня в розмірі 15 497 доларів США 14 центів, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 203 231 грн. 22 коп. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 01 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] уклали договір поруки №0308/0408/98-074-Р-1, за умовами якого [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Суд розглядає справу в межах вимог про стягнення заборгованості лише з позичальника [PERSON] відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року (т.1 а.с.212-215). У судовому засіданні представник позивача пред'явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Зауважив, що кредитна заборгованість відповідачами не погашена, а рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості не виконано. При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора в забезпечуваних зобов'язаннях не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, адже забезпечуване зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечуване, у зв'язку з чим не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Пояснила, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року у справі №215/2339/13-ц в рахунок погашення кредитної заборгованості вже звернуто стягнення на предмет іпотеки. Судове рішення набрало законної сили, на даний час перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС. Відтак, стягнення заборгованості за кредитним договором в рамках даного спору спричинить виникнення подвійного стягнення за одним зобов'язанням, що не можливо ні юридично, ні фізично. Крім того відповідачка [PERSON] подала заперечення проти позову, які підтримала. Зазначила, що кредитор на власний розсуд вже виконує рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, що забезпечував в повному обсязі всі кредитні зобов'язання. Оцінку вартості предмету іпотеки здійснював банк з урахуванням більшого обсягу, ніж кредитував. До того ж, ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ під час касаційного перегляду попереднього рішення по даній справі звільнив від відповідальності за цим позовом її чоловіка [PERSON] - поручителя по кредитному договору. Зауважила, що відповідно до змісту позовної заяви, з дня отримання кредиту не було здійснено жодного платежу, тобто з 01 квітня 2008 року порушено право кредитора. В силу ст.ст.514, 517 ЦК України новий кредитор був обізнаний про припинення нею розрахунків за кредитним договором саме з 01 квітня 2008 року, однак до суду з позовом звернувся 30 жовтня 2014 року. Насправді погашення кредиту вона здійснювала до 16 листопада 2009 року, сплативши загалом 34 620 грн. та згідно графіку 126 186 грн., які банк конвертував самостійно в долари США для погашення кредитних зобов'язань. Після 16 листопада 2009 року каса ПАТ «Сведбанк» була зачинена і подальші платежі вона не мала можливості вносити саме з вини банку, самостійно знайти діючий банк вона не мала можливості. В жовтні 2012 року ПАТ «Сведбанк» повідомило її про ліквідацію регіональної мережі банку з вересня 2011 року. Наступним листом від 14 грудня 2012 року банк повідомив їй про наявність заборгованості, яку вона повинна сплачувати новому кредитором ТОВ «Кредитні ініціативи». Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» свідомо 28 листопада 2012 року придбано у ПАТ «Сведбанк» прострочену заборгованість. Відтак, позивачем свідомо пропущено строк позовної давності без поважних причин. Таким чином, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на те, що позивач вже реалізував на власний розсуд своє право на судовий захист, що визначає відсутність предмету спору, а також пропустив строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов від нього до суду не надходило. В ході розгляду справи відповідачкою [PERSON] заявлялися клопотання: про витребування доказів, яке судом задоволено; про зупинення виконавчого провадження, в задоволенні якого судом відмовлено. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: кредитний договір (т.1 а.с.4-9), додаткові угоди до кредитного договору (т.1 а.с.10-19), заява-анкета про надання кредиту (т.1 а.с.20), договори факторингу (т.1 а.с.26-39, 40-50), акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (т.1 а.с.51-53), повідомлення про зміну кредитора (т.1 а.с.54, 55), свідоцтва (т.1 а.с.56, 57-58), статут (т.1 а.с.59-61), довідка з Реєстру (т.1 а.с.64), реєстр заборгованостей боржників (т.1 а.с.68-70), розрахунки заборгованості (т.1 а.с.71, 145, 146, 241, 242), повідомлення (т.1 а.с.72, 100), рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.147-151), постанова про відкриття виконавчого провадження (т.2 а.с.75), ухвала ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року (т.2 а.с.6-7). Суд,

Outcome: partial