Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач у березні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 01.02.2007 р. між сторонами, а також третьою особою був укладений тристоронній договір № 1668/07-310-з про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр»; також тристоронній договір був укладений за № 5-12-11з від 11.10.2012 р. про підготовку магістра, відповідно до яких позивач є замовником освітніх послуг, а третя особа - виконавцем з надання цих послуг відповідачу. Позивач зазначає, що у 2014 р. відповідач закінчив навчання та отримав диплом за спеціальністю «Спеціалізовані комп'ютерні системи», у зв'язку з чим був направлений на працевлаштування до ВП ЗАЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», даним направленням був встановлений обов'язок відповідача прибути на працевлаштування до 03.03.2014 р., у зв'язку з чим, по прибуттю на підприємство, відповідачем на ім'я генерального директора було подано заяву про погодження працевлаштування від 13.03.2014 р. з визначенням умов прийому на роботу, форми та системи оплати праці та режиму роботи. Проте, згідно з службовою запискою Управління кадрів від 30.07.2014 р., відповідач після погодження його заяви, не прибув до управління кадрів для отримання проекту наказу про працевлаштування, надання необхідних документів для працевлаштування та отримання направлення на працевлаштування. Подальші письмові вимоги позивача направлені на адресу відповідача про прибуття для працевлаштування, останнім були залишенні без реагування. Таким чином, оскільки відповідачем порушені вимоги п. 4.4 Договору щодо прибуття для працевлаштування, останній зобов'язаний відшкодувати позивачу кошти, витрачені на його навчання. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість витрат на його підготовку, як фахівця за період навчання з 01.02.2007 р. по 30.06.2013 р. в розмірі 41 105,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, шляхом розміщення судової повістки на сайті Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 31, 38, 43), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності останнього за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2007 р. між сторонами, а також третьою особою був укладений тристоронній договір № 1668/07-310-з про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр»; також тристоронній договір був укладений за № 5-12-11з від 11.10.2012 р. про підготовку магістра, відповідно до яких позивач є замовником освітніх послуг, а третя особа - виконавцем з надання цих послуг відповідачу [PERSON] (а.с. 8-9, 10-16). Судом встановлено, що у 2014 р. відповідач [PERSON] закінчив навчання та отримав диплом магістра за спеціальністю «Спеціалізовані комп'ютерні системи» (а.с. 23). Відповдіно до п. 4.4. Договору № 5-12-11з від 11.10.2012 р. про підготовку магістра, відповідач зобов'язався, відповідно до направлення на роботу своєчасно прибути в підрозділ ВП ЗАЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» для працевлаштування та відпрацювати не менше 4 років. Встановлено, що відповідно до направлення № 5 відповідачу [PERSON] був встановлений обов'язок прибути до ВП «Запорізька АЕС» на працевлаштування до 03.03.2014 р. (а.с. 17). Судом встановлено, що по прибуттю на підприємство, відповідачем [PERSON] на ім'я генерального директора було подано заяву про погодження працевлаштування від 13.03.2014 р. з визначенням умов прийому на роботу, форми та системи оплати праці та режиму роботи (а.с. 18). Проте, відповдіно до службової записки Управління кадрів № 03-50/66268 від 30.07.2014 р., відповідач [PERSON] після погодження його заяви, не прибув до управління кадрів для отримання проекту наказу про працевлаштування, надання необхідних документів для працевлаштування та отримання направлення на працевлаштування (а.с. 19). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання по договорам виконав в повному обсязі, що здійснив проведення оплати навчання відповідача [PERSON] в Севастопольський національний університет ядерної енергетики та промисловості, про що свідчать оглянуті в судовому засіданні платіжні доручення за навчання за 2007 р., 2008 р., 2009 р., 2011 р., 2012 р. та акти надання освітніх послуг за Договорами за вказаний вище період. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Розрахунку затрат на підготовку курсаната ЗАЕС [PERSON] з 01.02.2007 р. по 30.06.2013 р. варітсть наданих останньому освітніх послуг станвоить 41 107,00 грн. (а.с. 21). Встановлено, що відповідно до п. 5.1. та п. 5.1.3. Договору № 5-12-11з від 11.10.2012 р. про підготовку магістра, відповідач [PERSON] повністю відшкодовує позивачу понесені ним витрати за навчання в разі неприбуття або несвоєчасного прибуття відповідача у підрозділи ВП ЗАЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» для працевлаштування та направлення на роботу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що станом на день постановлення рішення відповідач [PERSON] кошти витрачені позивачем на його навчання, як фахівця не сплатив, у зв'язку з неприбуттям до підрозділу позивача для працевлаштування та направлення на роботу, а тому вказані кошти в розмірі 41 105,00 грн. підлягають примусовому стягненню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідно до ст. 60 ЦПК України доведені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved