Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ (20600, Черкаська область, м. Шпола, вул.. Таранця, 20, код 40860735) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до укладеного договору № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 200000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних від суми кредиту. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, визначеному п. 2.1 кредитного договору. Згідно з п. 1.6. кредит надано строком на 36 календарних місяці з 27 лютого 2019 року по 26 лютого 2022 року. Відповідно до п. 4.9. 1. Договору дострокове повернення кредиту може відбуватись за ініціативою Кредитодавця у випадках передбачених п.5.4.3. даного Договору. Згідно п. 5.4.3. Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування Кредитом у випадку затримання сплати Позичальником частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується платіжним дорученням № 1125 від 27 лютого 2019 року. Між тим, відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. В забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] 27 лютого 2019 року було укладено договір поруки № 56-Ч/ФОП. Відповідно до п. 1.1. Договору вона поручилася за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п.1.1. даного Договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 56-Ч/ФО П від 27 лютого 2019 року передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Станом на 18.11.2020 року сума до повного погашення фінансового кредиту за Договором № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року складає: 171306,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 141072,70 грн.; заборгованість за відсотками - 30215,47 грн.; заборгованість за пенею - 18 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» солідарно заборгованість у розмірі 171306,17 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019року та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2569грн. 60 коп. 24 грудня 2020 року ухвалою суду цивільну справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23 лютого 2021 року через канцелярію суду представник позивача надав клопотання, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] частково погасила борг за кредитом. Станом на 23.02.2021 року заборгованість складає: тіло - 95042,40 грн.; відсотки - 3330,96 грн.; пеня - 17,96 грн.; а всього - 98391,32 грн. А тому, просять стягнути з [PERSON] та [PERSON] на їхню користь солідарно заборгованість у розмірі 98391,32 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 56/Ч/ФО від 27 лютого 2019 року та стягнути судові витрати . Представник позивача ТОВ « Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» за дорученням в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В заяві звід 23 лютого 2021 року зазначили, що просять проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] надала суду клопотання, в якому зазначила, що в зв`язку з тим, що вона увійшла в графік погашення кредиту, вона не заперечує проти стягнення з неї боргу в сумі 76086,58 грн. Також зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подано. Враховуючи думку представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 27 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» - кредитодавець і [PERSON] (позичальник) укладений договір про надання фінансового кредиту (для фізичних осіб) № 56-Ч/ФО. Відповідно до п.п. 1.1., 1.4., 1.5, 1.6 якого, кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит на наступних умовах: сума кредиту 200000,00 грн., строк кредиту 36 місяців а саме з 27 лютого 2019 по 26 лютого 2022; тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - споживчі цілі. Відповідно до п. 1.7 даного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит протягом 3 (трьох) банківських днів із дня підписання цього договору. Згідно з п. 1.9 цього договору датою видачі кредиту є дата зарахування на банківський рахунок позичальника, вказаний у заяві про отримання кредиту, відповідної суми коштів, передбаченої п. 1.1 договору, списаної з рахунку кредитодавця, або дата отримання зазначеної суми коштів у касі кредитодавця. Згідно з п. 2.1 даного договору, плата за користування кредитом становить 36,00% річних від суми виданого кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 21,5% процентів. Пунктом 4.1. даного договору, визначено, що протягом строку передбаченого в п. 1.6 договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за його користування частинами в розмірах та в строки, визначені згідно графіка платежів, що є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Крім того, пунктами 5.1.2, 5.1.3 договору визначено, що позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням. Повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та нарахованою пенею в термін, визначений п. 1.6 цього договору, із урахуванням строків, передбачених графіком платежів. Відповідно до п. 5.4.3 договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування кредитом у випадку наявності: використання позичальником кредиту не за цільовим призначенням; затримки сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці. Згідно з п. 8.3 даного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати чергових платежів, визначених цим договором, невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 0,05 відсотка, починаючи з 31 календарного дня такого прострочення, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ та не може бути більшою за 15 відсотків 56369-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року відповідачу надано інформацію, що тип кредиту - фінансовий кредит, сума/ліміт кредиту - 200000,00 грн., строк кредитування - 36 місяці, мета кредитування - споживчі цілі, процентна ставка - 36,0 % річних, тип процентної ставки - фіксована, реальна процентна ставка - 21,5 % річних, пеня - від простроченої суми за кожен день прострочення починаючи з 31-го календарного дня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 0,05%. (а.с. 9). 27 лютого 2019 року в забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено договір поруки № 56-Ч/ФОП. Відповідно до п. 1.1. Договору вона поручилася за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п.1.1. даного Договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 56-Ч/ФО П від 27 лютого 2019 року передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як зазначено у ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики, згідно з умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1. ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , починаючи з 10 лютого 2021 року, періодично сплачувала заборгованість. Відповідно до Прибуткового касового ордеру № 16 від 10 лютого 2021 року , [PERSON] було погашено відсотки 23834,29 грн. та кредит -26164,71 грн. на підставі Договору 56-Ч/ФО від 27.02.2019. Відповідно до Прибуткового касового ордеру № 19 від 11 лютого 2021 року, [PERSON] було погашено відсотки в розмірі 8427,08 грн. та кредит в розмірі 11573,92 грн. на підставі Договору 56-Ч/ФО від 27.02.2019. Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру № 27 від 19 лютого 2021 року, [PERSON] було погашено відсотки в розмірі 4234,25 грн. та кредит в розмірі 5765,75 грн. на підставі Договору 56-Ч/ФО від 27.02.2019. Відповідно до Фіскального чеку від 05.03.2021, [PERSON] було погашено відсотки в розмірі 2471,30 грн. та кредит в розмірі 6628,70 грн. Крім того, відповідно до Повідомлення ФК «Віва Капітал» № 980 від 23.04.2021 року, станом на 23.04.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Віва Капітал» згідно Кредитного договору № 56 - ЧЯ/ФО від 27.09.2019 року становить 76086 грн. 58 коп.Прострочена заборгованість відсутня.Тобто, станом на 23.04.2021, неповернутою залишається лише сума кредиту у розмірі 76086,58 грн. А тому, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів відсотків та пені. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а тому солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 76086грн. 58 коп. Крім того, враховуючи, що Договір № 56-Ч/ФО від 27 лютого 2019 року був укладений з відповідачем [PERSON] , на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 2569 грн. 60 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved