Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

позов мотивований тим, що між КС «Злагода» та [PERSON] 27.06.2013 року був укладений договір про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок згідно з яким позивач внесла на рахунок спілки 30 000 грн. під 28,4% річних, строк дії договору - до 27.12.2014 року. Всупереч п.2.7 договору, остання сплата процентів була здійснена відповідачем у жовтні 2014 року, по закінченні дії договору сума вкладу не повернута. Крім того, між КС «Злагода» та [PERSON] 20.12.2013 року був укладений договір про залучення строкового внеску (вкладу) на депозитний рахунок згідно з яким позивач внесла на рахунок спілки 30 000 грн. зі сплатою 27,9 % річних, строк дії договору - до 20.01.2015 року. Всупереч умовам договору остання сплата процентів була здійснена відповідачем у жовтні 2014 року, по закінченні дії договору сума вкладу позивачу не повернута. В зв`язку з невиконанням КС «Злагода» свого зобов`язання позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з відповідача суму боргу по договорам разом із відсотками та інфляцією в розмірі 106 877 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про кредитні спілки» та загальними нормами ЦК щодо зобов`язань (розділ 1 Книги 5 ЦК України). Згідно ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Відповідно до ст. 23 Закону внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. 27.06.2013 року між КС «Злагода» та членом кредитної спілки [PERSON] був укладений договір №2658дв про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок (а.с. 2) згідно з яким [PERSON] внесла на депозитний рахунок спілки на умовах строковості, зворотності та платності внесок в розмірі 30 000, 00 грн. на строк до 27.12.2014 року. Процентна ставка за внеском - 28,4% річних. Відповідно до п. 2.4 нарахування процентів на внесок починається з наступного дня після внесення членом КС внеску та припиняється в день, визначений п. 1.1 договору (27.12.2014 року) в якості закінчення строку внеску, або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання цього договору. Пунктом 2.8 договору визначено, що спілка зобов'язується повернути члену КС суму внеску, а також нараховані, але не сплачені проценти на внесок в день, визначений п.1.1 цього договору в якості закінчення строку внеску. Відповідно до п. 7.1 договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків згідно цього договору. Квитанцією від 27.06.2013 року підтверджено внесення [PERSON] до КС «Злагода» суми 30 000 грн. на підставі договору №2658дв від 27.06.2013 року (а.с. 3). Крім того, між КС «Злагода» та членом кредитної спілки [PERSON] 20.12.2013 року був укладений договір №3062дВ про залучення строкового внеску (вкладу) на депозитний рахунок згідно з яким позивач внесла на рахунок спілки 30 000 грн. під 27,9 % річних, строк дії договору - до 20.01.2015 року (а.с. 4-8). Пунктом 2.3.1 (1) визначено, що нарахування процентів на внесок починається з наступного дня отримання спілкою внеску та припиняється в день, визначений п. 1.2 договору (20.01.2015 року) в якості закінчення строку дії договору, або в день повернення внеску у випадку дострокового розірвання за ініціативою вкладника або в день, що передує плановій даті розірвання договору вказаній спілкою в повідомленні про дострокове розірвання цього договору. Відповідно до п. 2.3.3 виплата процентів здійснюється щомісяця на вимогу вкладника, що пред'являється в усній або письмовій формі, однак остання сплата процентів була здійснена відповідачем у жовтні 2014 року. Всі виплати на користь вкладника здійснюються спілкою в національній валюті через касу спілки, або шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок вкладника (за письмовою заявою останнього) (п.2.3.4). П.3.2.5 передбачено зобов'язання спілки повернути вкладникові внесок та нараховані відсотки у строки та в розмірах, які передбачені умовами даного договору. Згідно квитанції від 20.12.2013 року [PERSON] внесла до КС «Злагода» 30 000 грн. на підставі договору №3062дВ від 20.12.2013 року (а.с. 9). При укладенні договору позивач розраховувала на отримання винагороди за користування грошовими коштами - відсотків за вкладом щомісяця і на гарантії повернення свого вкладу повністю, проте в судовому засіданні було встановлено, що кредитна спілка останні виплати по відсоткам здійснила у жовтні 2014 року. У листопаді, грудні 2014 року, та в 2015 році КС «Злагода» не здійснювала виплати відсотків позивачці за договорами від 27.06.2013 року, від 20.12.2013 року, що свідчить про неналежне виконання умов договору відповідачем. Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача грошового вкладу в сумі 30 000 грн. за договором від 27.06.2013 року №2658дв та в сумі 30 000 грн. за договором від 20.12.2013 року №3062дВ. Оскільки відповідачем не були виплачені відсотки за період листопад- грудень 2014 року по договору від 27.06.2013 року в сумі 1423,89 грн. (графік розрахунків на а.с.3) і за період листопад-грудень 2014 р., січень 2015 р. в сумі 2109,71 грн. (графік розрахунків на а.с. 9), дані суми також підлягають стягненню на користь позивача. Відповідач не спростував розрахунок позивача, тому суд приймає до уваги докази, надані позивачем (ст.ст. 11, 60 ЦПК). Суд вважає, що вимога про стягнення відсотків за обома договорами за період до жовтня 2015 року включно задоволенню не підлягає, оскільки договорами від 27.06.2013 року, від 20.12.2013 року визначено кінцеві дати, до яких проводиться нарахування процентів, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач подала розрахунок боргу з урахуванням інфляції - 1,39%, відповідно до якого інфляційне збільшення становить 29 986,95 грн. Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання по видачі сум вкладів та відсотків по договору від 27.06.2013 року з - 27.12.2014 року до 27.10.2015 року включно в сумі 31423,62 грн., а по договору від 20.12.2013 року - з 21.01.2015 року до 20.10.2015 року в сумі 32109,71 грн. Інфляційне збільшення по договору від 27.06.2013 року за відповідний період становить 12420 грн. (1,39%), а по договору від 20.12.2013 року - 11 344,68 грн. (1,35%). Таким чином, загальна сума що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - 87 298,01 грн. (31423,62 грн. + 32109,71 грн. + 12420 грн. + 11344,68 грн. = 87 298,01 грн.). Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 872,98 грн., оскільки позивач [PERSON] від сплати судового збору була звільнена відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: approved