Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі права власності на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», шляхом проведення природних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, а також просить стягнути з відповідача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 7667,04 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2005 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України [PERSON] уклали Договір кредиту № 851/10/27-11/5-54. 26.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON], уклали Договір кредиту № 851/10/27-11/8-107. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умом: забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі за кредитним договором №851/10/27-11/5-54 від 08.08.2005 року - 135000,00 гривень, та за кредитним договором №851/10/27-11/8-107 від 26.02.2008 року - 15000,00 доларів США. У порушення умов договорів, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.05.2017 року має заборгованість за кредитним договором №851/10/27-11/5-54 від 08.08.2005 року в розмірі: за кредитом - 82974,53 грн., за відсотками - 34673,04 грн., по комісії 260,00 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить - 6053,51 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками становить - 4230,10 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 14688,31 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 10425,04 грн. За кредитним договором №851/10/27-11/8-107 від 26.02.2008 року заборгованість складається в розмірі: за кредитом - 13665,72 доларів США; за відсотками - 15764,24 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 1406,30 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 4413,40 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 08.08.2005 року банк та відповідач [PERSON], уклали іпотечний договір № 851/11/27-11/5-100, а 26.02.2008 року уклади іпотечний договір № 851/11/27-11/7-075, відповідно до яких останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов договорів кредиту та іпотечних договорів, відповідачу було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак дана вимога виконана не була. З викладених підстав просить суд позов задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача - Певний А.О. надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 08.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянином України - [PERSON] було укладено договір кредиту № 851/10/27-11/5-54 (а.с. 5-8). Відповідно до пункту 1.1. договору кредиту №851/10/27-11/5-54, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 135000,00 гривень, зі сплатою 15,0 процентів річних із зазначенням порядку погашення суми основної заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 08.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 851/11-27-11/5-100 (а.с. 10-11). З пункту 1.1. даного іпотечного договору вбачається, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №851/10/27-11/5-54 від 08.08.2005 року, укладений між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухому майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв.м. , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року посвідчений Кошель Т.В. приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим № 2367, витяг з державного реєстру правочинів № 1324684, номер правочину 758466, право власності зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7995512, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 08.08.2005 року. 26.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та [PERSON] уклали договір кредиту № 851/10/27-11/8-107 (а. с. 13-14). Відповідно до пункту 1.1. договору кредиту №851/10/27-11/8-107, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних із зазначенням порядку погашення суми основної заборгованості. Також, 26.02.2008 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір № 851/11/27-11/7-075 (а.с. 22-26) Пунктом 1.1 іпотечного договору № 851/11/27-11/7-075 визначено, що іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №851/10/27-11/8-107 від 26.02.2008 року, укладений між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухому майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 08.08.2005 року Кошель Т.В. приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим № 2367, Витяг з Державного реєстру правочинів № 1324684, номер правочину 758466, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 08.08.2005 року на підставі витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 7995512. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» свої зобов'язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти. Надалі, рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 09 березня 2010 року було змінено тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Згідно з статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. В порушення умов кредитних договорів позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.05.2017 року має заборгованість, а саме: за кредитним договором № №851/10/27-11/5-54 від 08.08.2005 року в розмірі: за кредитом - 82974,53 грн.; за відсотками - 34673,04 грн.; по комісії - 260,00 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом становить - 6053,51 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками становить - 4230,10 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 14688,31 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 10425,04 грн. Та за кредитним договором 851/10/27-11/8-107 від 26.02.2008 року в розмірі: за кредитом - 13665,72 доларів США; за відсотками - 15764,24 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту, становить - 1406,30 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 4413,40 грн., що підтверджуються розрахунками заборгованості (а.с. 33-42). Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на виконання умов договорів кредиту та іпотечних договорів надсилалися на адресу відповідача [PERSON] вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимоги виконані не були (а.с. 30-31). 25.09.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку майна, де згідно звіту № ВА 170925-003 про незалежну оцінку вартості іпотечного майна, ринкова вартість квартири [ADDRESS], становить 511136,00 грн. (а.с. 51-80). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотети іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (чч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. З пунктів 4.1. іпотечних договорів укладених між банком та відповідачем, вбачається, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Беручи до уваги обставини справи, та виходячи із сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що ефективним відновленням прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї із умов надання (отримання) кредиту. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За таких підстав, суд вважає що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 7667,04 грн.

Outcome: approved