Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України звернувся до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.12.2019 року сталась ДТП, в якій автомобіль позивача Daewoo Lanos, військовий номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2020 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.07.2020 року, відповідача визнано винною за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що сталося 26.12.2019 року. На момент ДТП автомобіль відповідача не був застрахований, а тому позивач звернувся із вказаним позовом до відповідача, як винної в ДТП особи, про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 26 357,84 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн., судового збору в розмірі 2 102,00 грн.. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2019 року близько 06 год. 50 хв. по вул. Чорновола, 51 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху та зміною напрямку руху не переконалась в безпеці дорожнього руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого нанесла механічні пошкодження транспортним засобам. Згідно Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2020 року у справі № 369/652/20 [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що сталося 26.12.2019 року. Постановою Київського апеляційного суду від 16.07.2020 року вказану постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2020 року залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно технічного талону транспортного засобу серія [NUMBER] автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачу. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 26.12.2019 року вказано, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ Daewoo Lanos, держ.№ [NUMBER] в наслідок ДТП, складає 26 357,84 грн. До суду не надано доказів того, що цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент ДТП була застрахована. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як випливає з ст. 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то винний має довести відсутність своєї вини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на наявні в матеріалах справи докази матеріальної шкоди у розмірі 26 357,84 грн., яка завдана автомобілю позивача, то суд задовольняє ці вимоги повністю. Що стосується стягнення витрат на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн., то суд відмовляє в стягнення цих витрат, оскільки до суду не подано доказів оплати таких витрат, а договір та акт не є доказами оплати витрат. З відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 919,90 грн.

Outcome: partial