Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк (надалі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 12.06.2006р між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], відповідачем у справі, був укладений кредитний договір № DNН4КР39260065, відповідно до якого останній наданий кредит в розмірі 2925грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов мотивує тим, що Банк свої зобов'язання по Кредитному договору виконав цілком, коли як [PERSON] свої зобов'язання згідно умов договору належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 29.08.2011р. утворилась заборгованість в загальній сумі 27 167,07грн, яку просив стягнути з відповідача на користь Банку, а також просив стягнути з відповідача у рахунок повернення судових витрат: 271,67грн - судового збору, 120грн - витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Відповідач - [PERSON], не погодившись із позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 27 167,07грн, 20.05.2013р надала до суду зустрічну позовну заяву, вказуючи, що про існування укладеного з нею Банком кредитного договору вона дізналася лише, коли підприємством, де вона працює, отримано виконавчий лист щодо стягнення з неї зазначеної заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що ніякого кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» вона не укладала. Крім того, після її звернення 30.11.2005р до міліції із заявою про втрату свого паспорту, було встановлено, що її паспорт вкрали і невстановленою слідством особою 12.06.2006р був отриманий кредит. Зазначає, що оскільки 28.04.2006р. вона отримала новий паспорт серії ВК № 220153, тому на момент укладання кредитного договору 12.06.2006р. у неї був вже новий паспорт. Вважає, що без зловживань з боку працівників банку інша особа не могла отримати вказаний вище кредит. Крім того, вона неодноразово надавала працівникам банку довідку з міліції, однак, вже через 5 років банк вирішив стягнути з неї заборгованість. Також, зазначає, що в кредитному договорі від 12.06.2006р, на копіях паспорту, які подані працівнику банку, підпис від її імені виконаний не нею, а іншою особою. Посилаючись на ст.ст.215, 216 ЦК України просила визнати недійсним кредитний договір № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р? укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., судовій збір в сумі 114,70грн., і витрати з проведенням судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 3444 грн. 48 коп. Свої вимоги відповідач підтримала цілком, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову [PERSON] та надав суду пояснення, зазначені у зустрічному позову, а також просив відмовити у задоволені позовних вимог банку. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Єрмак В.М. вимоги зустрічного позову [PERSON] не визнала, надала до суду заперечення, в якому зазначила, що у відповідності до ст.60 ЦПК України позивач за первинним позовом в якості доказів на підтвердження своїх вимог за первинним позовом надав кредитний договір, укладений з відповідачем [PERSON], розрахунок заборгованості та інші документи і з наданих позивачем документів не вбачається факт укладення кредитного договору не [PERSON], а іншою особою, коли як остання в свою чергу, в якості доказів на підтвердження своїх вимог не надала жодного доказу, який би доводив би факт укладення вказаного кредитного договору не нею, а іншою особою. Вважає, що надані органами внутрішніх справ довідки про те, що [PERSON] зверталась до них з приводу втрати паспорту та що за фактом отримання кредиту на її ім'я порушена кримінальна справа, не можуть розглядатися в якості беззаперечних доказів у зв'язку з наступним. Так, факт звернення позивачки за зустрічним позовом до органів МВС з заявою про втрату паспорту може свідчити не лише про те, що вона не отримувала кредит, а й про те, що таким чином вона намагалася уникнути узятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту. Звертаючи увагу, вказала, що під час отримання кредиту був наданий паспорт, в якому наявна реальна фотографія [PERSON], тобто фото не переклеювали. І це може також свідчити про те, що кредит отримувався саме позивачкою за зустрічним позовом, але навмисно не за новим, а за старим паспортом. Крім того, у довідці про порушення кримінальної справи не вказано, про який саме кредитний договір йде мова, і яка саме банківська установа видала вказаний кредит. До того ж, кримінальна справа порушена за фактом, а не у відношенні встановленої особи, й на сьогоднішній день вказана кримінальна справа призупинена, результатів розслідування немає, тобто відсутні будь-які підстави стверджувати, що злочин, про який заявляє [PERSON] дійсно був скоєний. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні її зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору в повному обсязі. Задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», які викладені в первинному позові в повному обсязі. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бондаренко Д.Ю. наполягав на задоволенні первісного позову з підстав вказаних в запереченнях представника Єрмак В.М. щодо зустрічного позову [PERSON] та в наданій заяві просив розглядати справу у свою відсутність. Суд, з урахування думки представника [PERSON], який не заперечував, вважає можливе розглянути справу у відсутність не з*явившихся осіб і поставити у справі рішення на підставі доказів, що маються у справі. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], раніше дані пояснення представника Банку Єрмак В.М., відповідача - позивача [PERSON], оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р. ПАТ КБ «ПриватБанк» надав гр. [PERSON] кредит в сумі 2925грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.3-5). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем - [PERSON] числиться заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 27 167,07грн, яка складається з наступного: 2925грн - заборгованість за кредитом; 9862,91грн - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 12 609,30грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи - 500грн (фіксована частина), штраф - 1 269,86грн (процентна складова), в загальній сумі 27 167,07грн. ( а.с.2). З довідки із Харцизького МВ МВС України в Донецькій області від 15.09.2006р видно, що 30.11.2005р [PERSON] зверталась до Харцизького МВ з приводу втрати свого паспорту серії ВС № 872262, виданого 24.02.2001р Харцизьким МВ і 28.04.2006р їй був виданий новий паспорт замість втраченого (а.с.46). Крім того, з наданої відповіді із Харцизького МВ МВС України в Донецькій області від 11.04.2013р вбачається, що на підставі звернення 15.09.2006р [PERSON] до Харцизького МВ із заявою про прийняття мір до невідомих осіб, які використали її втрачений паспорт для оформлення кредиту, 25.09.2006р була порушена кримінальна справа (а.с.70-72). Постановою слідчого Харцизького МВ від 29.01.2007р провадження досудового слідства по кримінальній справі стосовно невстановлених осіб, які у відділенні № 1 Харцизького ВАТ КБ «Надра», використавши паспорт на ім'я [PERSON], шляхом омани оформили кредит на суму 1828грн - призупинено до встановлення осіб (а.с.73). Згідно висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 5103/02/5104/03 від 16.01.2014р з таблицею до нього, підписи від імені [PERSON] в: 1) - заяві позичальника № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р., розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Позичальник: [PERSON]А….»; - акті прийому-передачі товару № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р, розташований в графі: «Прийняв», в рядку «Покупець….»; - копії 1, 2-3 аркушів паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 24.02.2001р на ім'я [PERSON], розташований в другому рядку: «Копія вірна…»; - копії 10-11 аркушів паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 24.02.2001р на ім'я [PERSON], та в копії довідки від 26.08.1999р про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON], розташований в другому рядку: «Копія вірна…»; - заяві від 12.06.2006р на ім'я керівника кредитного центру Сінченка С.А. (документ № 1), розташований в рядку: « 12 июня 2006г…([PERSON])»; - заяві від 12.06.2006р на ім'я керівника кредитного центру Сінченка С.А. (документ № 2), розташований в рядку: « 12 июня 2006г…([PERSON].)» - виконані не [PERSON], а іншою особою. 2) - рукописний запис «[PERSON]. 12 июня 2006г» в заяві позичальника № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р., розташований на зворотній стороні документа; - рукописний запис «Копия верна» (другий запис) в копії 1, 2-3 аркушів паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 24.02.2001р на ім'я [PERSON]; - рукописний запис «Копия верна» (другий запис) в копії 10-11 аркушів паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 24.02.2001р на ім'я [PERSON], та в копії довідки від 26.08.1999р про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON]; - рукописний текст (буквений та цифровий), який починається і, відповідно закінчується словами: «Руководителю кредитного центра…» «[PERSON]» - в заяві від 12.06.2006р на ім'я керівника кредитного центру Сінченка С.А. (документ № 1); - рукописний текст (буквений та цифровий), який починається і, відповідно закінчується словами: «Руководителю кредитного центра…» «[PERSON]» - в заяві від 12.06.2006р на ім'я керівника кредитного центру Сінченка С.А. (документ № 2) - виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.121-126). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.09.1984р., вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 01.09.1984р., актовий запис № 33. З рішення народного суду м.Харцизьку від 15.08.1994р., вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.10.1994 р., вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний , актовий запис № 458. З копі трудової книжки серії [NUMBER] на ім*я [PERSON], вбачається що вона має спеціальність - оператор станків з числовим програмний управлінням і ніколи не працювала на посаді бухгалтеру ТОВ « Дослід». Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозиції ( акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В обґрунтування заявлених позивачем вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, послався на укладений 12.06.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитний договір № DNН4КР39260065, відповідно до якого останній наданий кредит в розмірі 2925грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З наданої копії цього договору ( заяви позичальника) (а.с.3 зворот) вбачається, що він підписаний [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти того, що спірний договір - заяву позивальника вона підписувала та надавала Банку копії паспорту та ідентифікаційного номеру на її прізвище та писала дві заяви на ім*я керівника ТОВ Приватбанку Сінченка А.А. Згідно висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 5103/02/5104/03 від 16.01.2014р з таблицею до нього, підписи від імені [PERSON] в заяві позичальника № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р., розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Позичальник: [PERSON]….» виконаний не [PERSON], а іншою особою, а також рукописний запис «[PERSON]. 12 июня 2006г» в заяві позичальника № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р., розташований на зворотній стороні документа виконані не [PERSON], а іншою особою. (а.с.121-126). Також із вказаного висновку вбачається, що в інших документах кредитної справи підписи від імені [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою. Жодного об*єктивного доказу про те, що [PERSON] уклала з позивачем 12.06.2006р. кредитний договір № DNН4КР39260065, представником позивача суд не надано. Таким чином, на підставі наявних доказів у справі, судом встановлено , що відповідач [PERSON] заяву позичальника № DNН4КР39260065 від 12.06.2006р. своїм підписом не посвідчувала, у зв'язку з чим, спірний договір був укладений в супереч ч.3 ст.203 ЦК України, згідно якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішньої волі. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У зв*язку з чим, суд вважає вимоги первісного позову необґрунтовані та такі, що підлягають відмові у задоволені, а вимоги зустрічного позову є обґрунтованими та підлягаю задовольню, і суд визнає недійсним кредитний договір DNH4KP39260065 від 12.06.2006р, укладений між Банком та [PERSON] У відповідності до ст.84 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] у рахунок повернення понесених нею витрат на оплату по проведенню по справі судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 3444,48грн. Згідно до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Відповідності із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої довідки представника позивача за зустрічним позовом - [PERSON], розмір його гонорару за надання правової допомоги [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 20.03.13 р. ( а.с.59) склав - 2000 грн. ( а.с. 135). Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що набув чинності з 01 січня 2012 року, у ст.1 передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевішувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плату у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник [PERSON]- [PERSON], згідно журналів судових засідань - в судовому засіданні 01.04.13 року приймав участь 55 хвилин; 20.05.13 р.- 38 хв. ; 12.07.13 р.- 1 год.39 хв.; 12.02.14 р.- 4 хв.; 25.02.14 р.- 34 хв., а разом - 3 год.50 хв. Із розрахунку - 458 грн.80 коп. ( 1147 грн. ( мінімальна зарплата ) х 40%) х 3 год.50 хв. =1758 грн.73 коп., і в цьому розмірі підлягає стягненню з позивача за первісним позовом , і іншій частині - відмові у задоволенню, так як Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», дає право на компенсацію особі лише витрат пов*язаних з наданням правової допомоги у судовому засіданні. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з Банку на користь [PERSON] понесені нею судові витрати в сумі 114,70грн.

Outcome: approved