Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Представник АК «Харківобленерго» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 4468 грн. 30 коп., посилаючись на те, що відповідач по справі фактично користувалася електроенергією та не сплачувала кошти відповідно до встановлених тарифів на електроенергію. Оскільки відповідач відповідно до особового рахунку №2504121 фактично користувалася електроенергією, позивач просить стягнути на його користь заборгованість за надані послуги. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Вказав, що не заперечує проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлені про час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою: «вручено 13 жовтня 2016 року», причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 08 травня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №2504121 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією договору (а.с. 6-7). В результаті систематичної несплати коштів за надану електроенергію у відповідача виник борг за постачання та користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], який відповідно до розрахунку складає 4468 грн. 30 копійок (а.с. 5). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою наданою адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 13). Однак фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується підписом [PERSON] в рекомендованому почтовому відправленні на вищевказану адресу (а.с. 16, 19). Згідно п. 19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26 липня 1999 р. N 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Ґрунтуючись ст.ст. 67,68 Житловим кодексом України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004\~№\~1875-IV вказує, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідач отримувала якісні послуги з надання електроенергії, що підтверджується тим, що від відповідача не надходило письмових повідомлень про недоліки обслуговування, що передбачено п.3.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не встановлена обов'язкова письмова форма договору надання житлово-комунальних послуг. Тобто, такий договір може носити і усний характер. Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» відповідно до ч.7 ст. 1 передбачено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим документом, в даному випадку укладеним договором про користування електричною енергією, тобто з цього можна зробити висновок, що між позивачем і відповідачкою виникли правовідносини на підставі правочину. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, які надаються позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у неї виникло зобов'язання сплатити за отримані послуги відповідно до наведених норм та Правил користування електричною енергією і надання наведених вище послуг. Даних про те, що АК «Харківобленерго» відповідачам послуги не надавали чи надавали неналежної якості, до суду не надано. Таким чином, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Отже, позов обґрунтований і судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved