Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач у грудні 2018 року звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 3 жовтня 2011 року у розмірі 47517,28грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 3 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач надав згоду на те, що підписана заява № б/н від 3 жовтня 2011 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що опубліковані на офіційному сайті позивача, складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань до 25 числа місяця, що слудує за місяцем, в якому були здійсненні витрати, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування /п.2.1.1.12.1 договору/, а у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом сплачує банку проценти у подвійному розмірі, що зазначено у Тарифах, що діють на дату нарахування /п.2.1.1.12.2.1 договору/. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28.11.2018 року становить 47517,28 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21751,16 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 9586,40 грн., заборгованості за пенею у розмірі 13440,80 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. і процентної складової штрафу у розмірі 2238,92 грн. З огляду на зазначене, позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від від 3 жовтня 2011 року у розмірі 47517,28 грн. та судові витрати у розмірі 1762 гривень. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2019 року по справі призначено судове засідання з викликом сторін. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 11 червня 2018 року визнано [PERSON] , [INFO] , недієздатним. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 9 листопада 2018 року призначено опікуном над недієздатним [PERSON] його матір [PERSON] . Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року замінено первісного відповідача належним відповідачем [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав клопотання, в якому позов підтримав та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13 жовтня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 14000,00 грн. /а.с.9/. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms//а.с.11-25/, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» /а.с.10, зворот. а.с. 10/, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 3 жовтня 2011 року станом на 28 листопада 2018 року /а.с. 6-8/, копію заяви позичальника від 03.10.2011 року /а.с.9/ та копію паспорта [PERSON] /а.с.26, зворот. а.с. 26/. За наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28 листопада 2018 року становить 47517,28 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21751,16 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 9586,40 грн., заборгованості за пенею у розмірі 13440,80 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. і процентної складової штрафу у розмірі 2238,92 грн. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 3 жовтня 2011 року процентна ставка не зазначена. АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 3 жовтня 2011 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов зрозумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приват Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року винесеній по справі № 342/180/17. Відповідно вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється\~засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Згідно з частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу вимог ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що\~\~відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною 2\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» \~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов,\~\~які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами в розмірі 9586,40 грн., пені у розмірі 13440,80 грн. та штрафів за період невиконання\~\~зобов`язань за договором у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2238,92 грн. (процентна складова). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21751,16 грн., то суд приходить до наступних висновків. Так, у позовній заяві зазначається, що 3 жовтня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000 грн. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказані твердження позивача. Разом з тим, в матеріалах справи не містить ніяких відомостей щодо надання позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] додаткових кредитних коштів, які б призвели до збільшення вищевказаного кредитного ліміту у розмірі 14000 грн. На підтвердження вказаних позовних вимог позивачем було надано до суду розрахунок заборгованості, в якому зазначається, що заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 21751,16 грн. Проте розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів, якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, з огляду на таке. Зі змісту позову вбачається, що позивач обґрунтовує своє вищевказане твердження тим, що умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, передбачені пунктом 2.1.1.12.2 кредитного договору. Разом з тим, ні анкета-заява від 3 жовтня 2011 року, ні Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не містять пункту 2.1.1.12.2. За таких обставин, суд вважає не коректним твердження позивача про те, що сторонами були узгоджені умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань відповідача за кредитом, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого зазначеного твердження. Таким чином, суд, беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 14000 грн. в добровільному порядку ПАТ КБ «Приватбанк» не повернуті, що свідчить про порушення прав банку, вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню зазначена сума заборгованості. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 21751,16 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню 14000 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п. 9 ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~року №\~3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1 та 2 груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно пенсійного посвідчення №2962507234, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 2-ї групи загального захворювання з дитинства. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 9 листопада 2018 року призначено опікуном над недієздатним [PERSON] його матір [PERSON] . Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково і відповідач звільнений від сплати судового збору, тому підлягають компенсації Акціонерному товариству комерційному банку „ПРИВАТБАНК судові витрати по сплаті судового збору за подання позову за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 14000 грн., а тому підлягає компенсації позивачу за рахунок держави судовий збір в розмірі 519 грн. 14 коп. /14000х1762:47517,28/. На підставі наведеного та

Outcome: partial