Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач у травні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що у він із 31.12.1991 значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] . У вказаному господарстві, зі згоди власника, він фактично проживає з 1999 року та відкрито і добросовісно користується комунальними та іншими послугами, оплачуючи електро та газопостачання. Також позивач зазначив, що з моменту фактичного проживання у вказаному господарстві він здійснив ремонт будинку та перепланування внаслідок чого житлова площа збільшилася. Позивач вважає, що він має достатньо підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яким фактично добросовісно, відкрито володіє та користується понад 10 років. Посилаючись на указані обставини позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.05.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 11.06.2021 було замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав та вказав, що він відмовляється від свого права власності на житло на яке претендує позивач. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спорами про право власності, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.1998 [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7) Згідно інформаційної довідки КП Охтирської міської ради «БТІ та АПР» від 20.04.2021 №\~407 за адресою: [ADDRESS] , станом на 22.03.2021 на земельній ділянці розташований житловий будинок під літ. «А-1», прибудова під літ. «а», погрібнняк під літ. «В», погріб під літ. «пг», ворота «№1» та огорожа «№2». Будинок одноповерховий, з 2-х житлових кімнат, загальною площею 80,2 кв.м. Рік будівництва житлового будинку - 1970 рік. Також у довідці зазначено, що житлова площа збільшилась на 11,6 кв.м. у зв`язку з переобладнанням кухні під житлову кімнату, що не потребує дозволу згідно постанови Кабінету Міністрів № 406 від 07.06.2017; прибудова «а» існуюча будівля, у минулому вказані сіни; сарай «Б» знесений (а.с.8). З довідки Тростянецької міської ради Сумської області від 12.04.2021 № 25 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою інших зареєстрованих осіб не має (а.с.14). З довідки Тростянецької міської ради Сумської області від 12.04.2021 № 28 вбачається, що згідно погосподарської книги головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , 1791 року народження. За даною адресою інших зареєстрованих осіб немає (а.с.15). З паспорта позивача вбачається, що зареєстрованою адресою його місця проживання з 31.12.1991 значиться [ADDRESS] (а.с.\~4). Відповідно до рахунків на оплату послуг та квитанцій позивач є користувачем послуг газопостачання та електропостачання у будинку розташованому по [ADDRESS] (а.с. 16-20). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, суд виходить з такого. За змістом частин 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, зі змісту вказаної норми ЦК України, а також роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу. Так, виходячи зі змісту частини 1 статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивач (статті 13, 81 ЦПК України), є: законність об`єкту володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (строк володіння); безтитульність володіння. Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Відповідно до правового висновку, якого дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18), правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Установлені судом обставини свідчать про те, що позивач фактично володіє спірним будинком без будь-якого правового титулу більше десяти років, володіння позивача є відкритим і безперервним. Також судом не встановлено обставин, які свідчать про недобросовісне заволодіння [PERSON] спірним будинком. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірний житловий будинок та господарські будівлі. При ухваленні рішення суд також враховує, що у зв`язку з адміністративно-територіальною реформою в Україні у 2020 році був утворений Охтирський район до складу якого увійшла Тростянецька міська територіальна громада до складу якої увійшло с. Станова. На підставі викладеного та

Outcome: approved