Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 06.12.2012 у розмірі 10360, 61 гривень на 18.10.2020 та судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 06.12.2012 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформований про умови кредитування в Банку, які їй були надані для ознайомлення у письмовій формі. Представник позивача зазначає, що відповідно до ст.634 ЦК України з відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Виконання відповідачкою договору простежується згідно виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідно до бажання відповідачки, їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 12000 гривень. Крім цього, при укладенні договору відповідачка надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, що відповідає п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору - п. 2.1.1.12.3. Відповідачка зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Проте відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно п.2.1.12.7.2 договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.12.6.1 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.12.11. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що вразі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка на 18.10.2020 року має заборгованість 10360,61 гривень, з яких: 10360,61 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі : 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10360,61 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0, 00 гривень - нарахована пеня; 0, 00 гривень - нарахована комісія. Згідно відповіді на запит № 29 від 14.01.2021, наданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2021 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 11.02.2021 та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.01.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача подав клопотання про слухання справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачку належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи конвертом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який вона отримала 23.01.2021. Відповідачка у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подала, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомила, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не поступала. 11.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки розгляд справи відкладено на 03.03.2021. У судове засідання 03.03.2021 відповідачка не з`явилася, хоча була повідомлена про розгляд справи належним чином, судова повістка повернулась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Розгляд справи відкладено на 22.03.2021. У судове засідання 22.03.2021 відповідачка повторно не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про розгляд справи, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який вона отримала 11.03.2021. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.12.2012 року між АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею 06.12.2012 заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. До заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг представником позивача додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», які відповідачкою не підписані. Також надані суду на підтвердження умов кредитування Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що [PERSON] згідно договору б/н отримала наступні кредитні картки: № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та три з них з терміном дії до 06/21, 10/22 року. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , стверджується, що 06.12.2012 їй встановлено кредитний ліміт 300 гривень, 25.07.2013 збільшено кредитний ліміт до 4000 гривень 30.07.2013 збільшено кредитний ліміт до 8000 гривень; 23.05.2017 збільшено кредитний ліміт до 10000 гривень, 22.08.2017 збільшено кредитний ліміт до 12000 гривень, з 08.02.2020 до 22.04.2020 зменшено кредитний ліміт до 12000 гривень, 04.05.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень. З виписки про рух коштів встановлено, що відповідачка з грудня 2012 року активно користувалася карткою, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредитні кошти, у зв`язку з чим на 18.10.2020 року має заборгованість 10360,61 гривень, з яких: 10360,61 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі : 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10360,61 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0, 00 гривень - нарахована пеня; 0, 00 гривень - нарахована комісія.. Згідно наведеного розрахунку заборгованість за «тілом кредиту» та «прострочене тіло кредиту», про що зазначається позивачем в позові, - це одна і та ж сума, що становить 10360,61 гривень. І представник позивача, зазначаючи дану суму в позові двічі не просить стягнути її з відповідача додаючи до суми боргу окремо і «тіло кредиту» і «прострочене тіло кредиту». Крім цього, позивач також не покликається в позові і на обов`язок відповідача сплатити окремо «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту» відповідно до умов надання кредиту відповідачу, які б були підписані відповідачем. Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив стягнути тільки суму, яку фактично отримала в борг позичальник (тіло кредиту), а тому суд вирішує спір тільки щодо заявленої представником позивача вимоги. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Щодо пред`явленої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про сплату заборгованості за тілом та простроченим тілом кредиту у розмірі 10360,61 гривень, суд враховує, що відповідачка [PERSON] фактично отримала та використовувала надані позичальником кошти, що підтверджено випискою про рух коштів, та те, що у добровільному порядку кошти АТ КБ «ПриватБанк» не повернула. Враховуючи наведене, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, суд зауважує, що відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути всю суму кредиту, яку він отримав. Вимогою Банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів. За таких обставин, є підстави для стягнення 10360,61 гривень заборгованості за тілом кредиту(простроченим тілом кредиту). Щодо наданого позивачем клопотання про огляд веб-сайту, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Виходячи з вищевикладеного, суд не знайшов підстав для задоволення вказаного клопотання про огляд веб-сайту, оскільки представником позивача не наведено достатніх підстав, вважати, що Умови та правила надання банківських послуг, які діяли на день приєднання відповідачем до відповідних умов, які просить оглянути на власному веб-сайті представник позивача, неможливо надати суду. До того ж, огляд веб-сайту по своїй суті є способом забезпечення доказів, передбаченим законодавством, підстави для застосування якого в суду відсутні, оскільки дане клопотання не відповідає вимогам статті 117 Цивільного процесуального кодексу України, яка регламентує вимоги щодо змісту заяви про забезпечення доказів. Виходячи з умов кредитного договору, укладеного між сторонами, анкети-заяви підписаної відповідачкою, беручи до уваги розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачкою, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» 10360,61 гривень заборгованості за тілом кредиту(простроченим тілом кредиту), оскільки відповідачка порушила зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості суми кредиту. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідачки 10360,61 гривень заборгованості, то на користь позивача з відповідачки необхідно стягнути 2102 гривень сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved