Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON]заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 140920-181928 від 20.09.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 400,00грн. строком на 15 днів до 04.10.2014 року зі сплатою відсотків у розмірі 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732% річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Відповідно до п.3.1 кредитного договору відповідач зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 400,00грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 120,00грн.. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач ухилився від виконання умов кредитного договору, у зв»язку з чим станом на 15.10.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 12296,00грн., яка складається з наступного: 400,00грн. сума основного боргу, 120,00грн. проценти за договором, 11776,00грн. пеня за договором. В звязку з тим, що відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашена, просять суд стягнути з відповідачаПетрушина С.В.заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12296,00грн., а також понесені судові витрати у виді оплати судового зборуза подання позовної заяви до суду у розмірі 1762,00грн. та комісію банку 17,62грн.. Представник позивача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача.Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.69,77). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача [PERSON]вбачається, що відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO]. Однак, у зв»язку з тим, що у Департаменті на дану особі відсутня картка реєстрації особи, підтвердити зазначену інформацію не представляється можливим(а.с.42). На вказану адресу відповідачу [PERSON] було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Конверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання.Разом з тим, враховуючи надану інформацію Департаментом реєстраційних послуг, відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 12.02.2019року про явку в судове засідання, призначене на 27.02.2019 року.Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач [PERSON] до суду повторно не з»явився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про реєстрацію фінансової установисерії ІК №118 від 24.09.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зареєстровано як фінансова установа відповідно до Розпорядження національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3311 від 24.09.2013 року(а.с.38). ТОВ «Служба миттєвого кредитування» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ(а.с.33). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.9.6 Кредитного договору №140920-181928 від 20.09.2014 року позичальник [PERSON] підтвердив, що перед укладанням цього договору він був письмово повідомлений про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також підтвердив, що вся інформація відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» була надана йому в повному обсязі(а.с.4-5). Відповідно до умов Кредитного договору позичальник [PERSON] від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» отримав кредит у розмірі 400,00грн. строком на 15 днів до 04.10.2014 року зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732% річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік)(п.2.1, 2.2, 3.1 договору). Відповідно до п.6.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов*язався сплачувати кредитодавцю неустойку з розрахунку 2(два) відсотки за кожен день прострочення платежу та штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кредитним договором. Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України, становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 20.09.2014 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений кредитний договір. Відповідач [PERSON]висловив свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначив, що він був письмово повідомлений про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також підтвердив, що вся інформація відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» була надана йому в повному обсязі. Пунктом 2.2 Кредитного договору встановлено, що позичальник шляхом підписання цього договору підтверджує отримання суми кредиту в повному обсязі(а.с.4). Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З п.3.3 Кредитного договору вбачається, що позичальнику запропоновано два варіанти повернення кредиту: перший варіант перший платіж 03.10.2014 року у розмірі 287,44грн., другий платіж 04.10.2014 року у розмірі 229,05грн.; другий варіант перший платіж 03.10.2014 року у розмірі 112,00грн., другий платіж 04.10.2014 року у розмірі 108,00грн.. Відповідно до п.6.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов*язався сплачувати кредитодавцю неустойку з розрахунку 2(два) відсотки за кожен день прострочення платежу та штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 15.10.2018 року складає 12296,00грн., з якої: тіло кредиту400,00грн., відсотки120,00грн., пеня-11776,00грн.(а.с.9-32).Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON]належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення.Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий ТОВ «Служба миттєвого кредитування» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обовязок передбачений ст.ст. 12,13 ЦПК України. Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 12296,00грн. підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. При розгляді спору по суті, суд також враховує, що відповідач був ознайомлений з Умовами надання та обслуговування кредитів ТОВ «Служба миттєвого кредитування», зокрема, з розміром процентів, що нараховуються товариством, можливістю нарахування штрафних санкцій внаслідок неналежного виконання умов договору, та за власним бажанням погодився із запропонованими фінансовою установою умовами договору. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач в порушення умов договору кредит не повернув, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача виниклої заборгованості за кредитним договором у розмірі 12296,00грн. є обгрунтованими иа підлягають задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62грн. суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Згідно квитанції 3224-0505-6323-6300 від 19.10.2018 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» сплатило суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1762,00грн., сума комісії банку складає 17,62грн.(а.с.1). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~повязані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. Заявлена до стягнення сума плати за послуги банку17,62грн. не є ані судовими витратами, оскільки не пов?язані із розглядом справи, ані збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором.Отже, позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в частині стягнення на їх користь 17,62грн., які були сплачені банку в якості комісії при проведені платежу зі сплати судового збору, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню в цій частині. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенні у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову до суду у розмірі 1762,00грн..

Outcome: partial