Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Дата Майнінг Груп» 09.11.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500440273 від 17.12.2013 року в розмірі 80275,06 гривень, а також про стягнення судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1218 гривень, сплачених позивачем при зверненні до суду. З позовної заяви вбачається, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік договір, що відступаються. Відповідно до п.п 1.1, 1.3 зазначеного договору Фактор - ТОВ «Дата Майнінг Груп» зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта - ПАТ «Альфа банк» за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500440273 від 17.12.2013 позичальником згідно якого є відповідач [PERSON]. 17.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500440273. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 52351,51 гривень. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 52351,51 гривень. У порушення умов договору відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.10.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 52351,51 гривень, за відсотками 12155,58 гривень, по комісії 15767,97 гривень. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога на дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. На підставі цього позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 500440273 від 17.12.2013 року в розмірі 80275,06 гривень, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218 гривень, сплачених позивачем при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача ТОВ «Дата Майнінг Груп» не з'явився, але на адресу суду від нього надійшло клопотання про те, що просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв про відкладання слухання по справі або про розгляд справи за її відсутності не надала. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до умов договору Фактор - ТОВ «Дата Майнінг Груп» зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта - ПАТ «Альфа банк» за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата майнінг груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500440273 від 17.12.2013 року позичальником згідно якого є відповідач [PERSON]. 17.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500440273. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 52351,51 гривень у строк з 17.12.2013 року до 18.12.2016 року. Відповідач в свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 52351,51 гривень. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 18.10.2015 року має прострочену заборгованість у розмірі 80275,06 гривень, яка складається з: - 52351,51 гривень - по кредиту; - 12155,58 гривень - по відсотках; - 15767,97 гривень - по комісії. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору та дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст. 634 ЦК України зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» було сплачено 1218 гривень судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 16382 від 29.10.2015 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 гривень, понесених позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved