Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536\~ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.\~615\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно\~ст. 1054 ч.1\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ч.2\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 20.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 210/06/КД/136, згідно якого АКБ «Укрсоцбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18500,00 грн. зі сплатою 28,00 % річних з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 19.12.2009 року.\~За умовами договору відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с.5-9). Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» від 14 червня 2010 року, найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Досліджені документи щодо правонаступництва АТ «Альфа-Банк» переконали суд у необхідності процесуального правонаступництва на стороні позивача і заміну ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником у справі № 234/9128/16-ц. Факт отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором №210/06/КД/136 від 20.12.2007 року у сумі 18500 грн. підтверджується меморіальним ордером №02-001 від 20.12.2007 року (а.с.4) та відповідачкою не спростований. Отримавши кредит, відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів за графіком та відповідно до Кредитного договору не виконала, чим порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №210/06/КД/136 від 20.12.2007 року, станом на 26.02.2016 року заборгованість відповідачки складає: заборгованість за кредитом в сумі 4606,97 грн., заборгованість за відсотками в сумі 5468,82 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2449,63 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 2907,90 грн., інфляційні витрати за кредитом в сумі 1778,29 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 2110,97 грн., а всього 19322,58 грн. Факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором, який відповідачкою не спростовано. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 серпня 2019 року, справа № 2004/1979/12, у правовому висновку звернула увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 529 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Матеріали справи не містять даних щодо належного оформлення сторонами у справі письмової угоди щодо збільшення строку позовної давності. За умовами кредитного договору №210/06/КД/136 від 20.12.2007 року, сторонами погоджений кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом - не пізніше 19.12.2009 року (п.1.1 кредитного договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено відповідачкою 10.03.2010 року (а.с. 10). До суду позивач звернувся 02.06.2016 року поштою, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с.23). Тому суд приходить до висновку про те, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про що відповідачкою було заявлено у заяві про його застосування відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у сумі 4606,97 грн., заборгованості за відсотками у сумі 5468,82 грн., інфляційних витрат за кредитом у сумі 1778,29 грн., інфляційних витрат за відсотками 2110,97 грн., у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2449,63 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2907,90 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено мараторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями, заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] проживає в м.Макіївка Донецької області. Оскільки на теперішній час м. Макіївка, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачку\~ [PERSON] \~і звільняють її від обов`язку по оплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідача\~ [PERSON] \~на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2449,63 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2907,90 грн., що утворилася за період з 26.02.2015 року по 25.09.2015 року, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed