Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2007 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На погашення заборгованості за кредитом відповідач зобов'язаний був сплачувати борг за кредитом, проценти за його користування та комісії, в порядку і в терміни, встановлені договором, проте зобов'язання за договором не виконав та має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 лютого 2016 року складає 22745,29 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 8379,78 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 12410,54 гривень, заборгованість з комісії 395,67 гривень, у зв'язку з чим йому нараховано штраф у розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 1059,30 гривень (процентна складова). З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 22745,29 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить розглянути справу в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 14 березня 2007 року між публічним акціонерним товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку. Заява позичальника підписана 14 березня 2007 року особисто, і в цій заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в «Приватбанк». Відповідно до умов зазначеного кредитного договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.13 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу продовжується не однократно без явки клієнта в банк. При цьому обчислення нового строку починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Судом не встановлено, а відповідачем не надано жодних доказів, які б стверджували про припинення кредитного договору від 14 березня 2007 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Всупереч вказаним вимогам закону [PERSON] умов договору належним чином не виконував. Зокрема, як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2007 року, станом на 17 лютого 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 8379,78 гривень. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з п.п. 5.5. Правил користування платіжною карткою за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до п.п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 6.6. умов боржник зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Як слідує з розрахунку заборгованості за договором від 14 березня 2007 року, [PERSON]нараховано 12410,54 гривень заборгованості за процентами та 395,67 гривень заборгованості з комісії за користуванням кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та встановлений договором розмір нарахованих процентів. Зазначених вимог закону [PERSON]належним чином не виконав, заборгованості за кредитним договором та суми нарахованих процентів не сплатив. Відповідно до ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). З цих підстав позивач має право на одержання від відповідача неустойки за прострочення сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до п.п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш як на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Як установлено з наданого позивачем розрахунку, за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором[PERSON] нараховано штрафи в розмірі 1559,30 гривень, в тому числі: 500 гривень фіксована частина та 1059,30 гривень процентна складова. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом 8379,78 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом 12410,54 гривень, заборгованості з комісії за користування кредитом 395,67 гривень, штраф: 500 гривень фіксована частина та 1059,30 гривень процентна складова. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 550, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved