Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

ПРАТ «ДМЗ» 4 червня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п. 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 27 червня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2018 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2018 року у задоволенні заяв та клопотання про зупинення провадження у справі стороні відповідача було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові, а у ході судового засідання його представник, посилалися на те, що 15 лютого 2018 року о 12 годині 40 хвилин на перехресті вул. Маяковського та вул. Гвардійської у м. Дніпрі відповідач, керуючи велосипедом Optimabikes при виїзді на перехрестя з вул. Гвардійської не надав переваги у русі автомобілю Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу і рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобіль Toyota Camry отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 5361 від 27 лютого 2018 року становить 113\~964 гривні 51 коп. На теперішній час автомобіль не відремонтовано, завдану матеріальну шкоду відповідачем не відшкодовано. Позивач у своєму позові, а у ході судового засідання його представник, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 113 964 гривень 51 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~762 гривень, задовольнивши позов. Представник відповідача у ході судового засідання позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що дійсно у зазначений час та місці сталася ДТП, винним у її скоєнні є [PERSON] Разом з тим, позивач помилково вважає, що вартість завданої матеріальної шкоди згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 5361 від 27 лютого 2018 року становить 113\~964 гривні 51 коп. У п. 2 висновків зазначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Toyota Camry, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 40\~078 гривень 67 коп. Саме у такому розмірі і повинна бути стягнута матеріальна шкода з урахуванням фізичного зносу автомобіля та тієї обставини, що позивачем автомобіль до теперішнього часу не відремонтовано. З урахуванням зазначених обставин, представник відповідача просив суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 40\~078 гривень 67 коп, у задоволенні інших позовних вимог позивачу відмовити. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року о 12 годині 40 хвилин на перехресті вул. Маяковського та вул. Гвардійської у м. Дніпрі [PERSON], керуючи велосипедом Optimabikes при виїзді на перехрестя з вул. Гвардійської не надав переваги у русі автомобілю Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER], який належить ПРАТ «ДМЗ», який є правонаступником ПРАТ «Євраз ДМЗ» (а.с. 7 оберт-8), на праві власності (а.с. 20) і рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.п. 16.12 ПДР. \~ \~ \~ \~Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року [PERSON], як особу винну у скоєнні ДТП, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень (а.с. 19). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова в справі про адміністратвине правопорушення від 11 квітня 2018 року, якою встановлено час, місце скоєння ДТП та особу, яка його скоїла, для суду при вирішенні цієї справи є обовязковою. Крім того, особами, які беруть участь у справі, не заперечувався факт скоєння ДТП та наявності вини [PERSON] у її скоєнні. \~ \~ \~ \~Висновком № 5361 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 27 лютого 2018 року було визначено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 73\~885 гривень 84 коп, а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 40\~078 гривень 67 коп (а.с. 28). \~ \~ \~ \~Згідно формул розрахунку вартості відновлюваного ремонту та вартості матеріального збитку вбачається, що вартість відновлюваного ремонту було розраховано без врахування фізичного зносу досліджуваного автомобіля, а вартість матеріального збитку з врахуванням фізичного зносу автомобіля. \~ \~ \~ \~Тобто в обох формулах автотоварознавцем було застосовано одні і ті самі величини для розрахунку і вартості відновлюваного ремонту, і вартості матеріального збитку, але при обчислені вартості матеріального збитку додано коефіцієнт зносу автомобіля, тому суд не може погодитися з тим, що дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу внаслідок ДТП, становить 113 964 гривень 51 коп, як це у своєму позові зазначає позивач, адже при її обчисленні позивачем було сумовано вартість відновлюваного ремонту, яка становить згідно висновку 73\~885 гривень 84 коп, з вартістю матеріального збитку, який розраховано у розмірі 40\~078 гривень 67 коп. \~ \~ \~ \~Крім того, як було зазначено представником ПРАТ «ДМЗ» у ході судового засідання, на час ухвалення судом рішення автомобіль не відремонтовано через брак коштів у позивача, тому при визначенні розміру завданого матеріального збитку суд виходить з його розрахунку, зробленого саме у висновку експертного дослідження автотоварознавця, оскільки фактичні витрати з відновлюваного ремонту автомобіля на теперішній час позивачем понесено не було. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На підставі абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням)… З урахуванням перелічених норм, шкоду, завдану позивачу відповідачем, слід вважати шкодою, яку завдано джерелом підвищеної небезпеки, а за таких обставин, вона підлягає відшкодуванню [PERSON] на користь ПРАТ «ДМЗ». Таким чином, матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 40\~078 гривень 67 коп. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ПРАТ «ДМЗ» при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1\~762 гривень (а.с. 1). З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено частково з відповідача на його користь слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 619 гривень 65 коп (40\~078 гривень 67 коп х 1\~762 гривень : 113 964 гривень 51 коп = 619 гривень 65 коп). \~ \~ \~ \~Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 40\~698\~гривень 32\~коп(40\~078\~гривень 67\~коп+ 619 гривень 65 коп = 40 698 гривень 32 коп). На підставі викладеного,

Outcome: partial