Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач, Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приват Банк» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа - [PERSON] про виселення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву у якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і винести рішення, яким виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки) за адресою: [ADDRESS], а також, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву у якій не заперечував проти пред'явленого позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] (третя особа по справі) 19.09.2007 року, уклали кредитний договір №DNІ0GK000001350. Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 62862,50 Доларів США строком до 19.09.2027 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» і третя особа, 19.09.2007 року уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 51,90 кв.м, житловою площею 20,80 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] та який належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» виконав в повному обсязі, надавши третій особі кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, третя особа зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 23.03.2012 року суд виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 51,90 кв.м, житловою площею 20,80 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, №50, код ЄДРПОУ 14360570). Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачка [PERSON], яка зареєстрована у спірному будинку та усі інші мешканці підлягають виселенню з даного житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа мас право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового поговору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно до ч.ч. 9, 10 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи); позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved