Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 20231,97 грн. за кредитним договором б/н від 27.03.2014 року. Також просив стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору. Уточнені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2014 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000,00 грн. на платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 25.06.2018 року має заборгованість 20231,97 грн., яка складається з наступного: 7546,41 грн. заборгованість за кредитом; 2495,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8750,80 грн. заборгованість за пенею. Також позивачем нараховані судові штрафи 500,00 грн. фіксована частина та 939,62 грн. - процентна складова. У зв'язку з невиконанням відповідачкою кредитних зобов'язань позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 24.09.2018 року відкрито провадження у цій справі. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Пояснив, що відповідачка [PERSON] отримала в АТ «ПРИВАТБАНК» кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. У звязку з невиконанням відповідачкою кредитних зобовязань утворилась заборгованість за кредитом у сумі 20231,97 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотками, неустойкою, яка нарахована відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Оскільки відповідачка добровільно не виконує кредитних зобовязань, просив стягнути суму заборгованості за рішенням суду. Вказав, що при заповненні анкети-заяви допущена описка у написанні прізвища відповідачки та замість «Чоботарьова» було помилково зазначено «Чеботарьова». Просив врахувати той факт, що вказана анкета-заява містить посилання на паспортні дані відповідачки [PERSON], які повністю узгоджуються з копією паспорту громадянки України серія МЮ №349488, виданого на імя [PERSON]. Копія паспорту отримана позивачем від відповідачки при укладанні кредитного договору та надана позивачем до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялась належним чином за місцем реєстрації її проживання. За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. За даними зворотних поштових повідомлень, які надійшли на адресу суду, [PERSON] неодноразово повідомлена про час і місце судового розгляду. (а.с. 50, 55, 60). В судове засідання, призначене на 11.01.2019 року [PERSON] не зявилася. За даними зворотного поштового повідомлення [PERSON] відмовилася від одержання судової повістки. (а.с.75). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № б/н від 27.03.2014 року встановлено, що він складається з заяви [PERSON], та укладений між останньою (позичальник) та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор). Суд приймає до уваги пояснення представника позивача в частині того, що при заповненні анкети-заяви допущена описка у написанні прізвища відповідачки. Вказана анкета-заява містить посилання на паспортні дані відповідачки [PERSON], які повністю узгоджуються з копією паспорту громадянки України серія МЮ №349488. (а.с.27) В умовах та правилах надання банківських послуг детально визначено права та обовязки банку, права та обовязки клієнта, умови обслуговування та правила користування платіжною карткою, відповідальність сторін. (а.с. 12-26). За даними позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 21.05.2018 року змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.06.2018 року становить 20231,97 грн., яка складається з наступного: 7545,41 грн. заборгованість за кредитом; 2495,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8750,80 грн. заборгованість за пенею. Також позивачем нараховані судові штрафи 500,00 грн. фіксована частина та 939,62 грн. - процентна складова, всього нараховані штрафи в сумі 1439,62 грн. ( а.с. 7-9). Відповідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору. Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного судочинства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За правилами ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка [PERSON] зобовязання по кредитному договору від 27.03.2014 року не виконує, у звязку з чим їй згідно з умовами кредитного договору позивач нараховує відсотки, пеню та штрафи. Відповідачка не надала суду доказів сплати кредиту, відсотків, пені та штрафів та не спростувала даних розрахунку заборгованості по кредиту. Надані позивачем до справи докази вказують на те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] ґрунтуються на укладеному договорі. При цьому, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивача штрафів 500 грн. - штраф (фіксована частина), 939,62 грн. - штраф (процентна складова), суд вважає за необхідне у їх стягненні відмовити. При цьому суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в якій роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК\~України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції\~України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у звязку з неповерненням відповідачем грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягають заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами та пеня. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду. Виходячи з суми сплаченого позивачем судового збору (1762,0 грн.), до відшкодування позивачу підлягає судовий збір у розмірі 1520,17 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial