Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» в листопаді 2020 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 25190,36 грн. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2019 року по пр-т. Правди, буд. 58 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Фольксваген Поло» д.н.з. [NUMBER] , під керувнням [PERSON] та «Фольксваген Пасат» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП трапилося внаслідок порушення з боку [PERSON] , п. 13.1, 2.3 б, 2.5 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.200 №1306. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/13153/19 від 21.02.2020 року відповідач винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген Поло» д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно Полісу №ЕР173294394 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Компанія «Ван Клік». 07.10.2019 року до ПрАТ «Ван Клік» звернуся водій пошкодженого автомобіля з повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов Полісу №ЕР173294394 та на підставі Звіту № 4255 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Фольксваген Поло» д.н.з. [NUMBER] від 05.10.2019 року, Страхового акту № 0024100.10.19/1 від 05.03.2020 року та Розрахунку страхового відшкодування у розмірі 25190,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6962 від 16.04.2020 року. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпечуваного транспортного засобу, який спричинив ДПТ, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З моменту виплати ПрАТ «Ван Клік» страхового відшкодування , виникає нове регресивне зобов`язання де ПрАТ «СК «Ван Клік» є кредитором. Страхова сума за шкоду завдана майну згідно умов Полісу №ЕР173294394 становить 25190,36 грн. 17.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» направило відповідачу претензію № 06272 про відшкодування шкоди в порядку регресу з додатками, яку останнім не було отримано, по що свідчить повідомлення про вручення. Також було здійснено ряд дзвінків з боку первинного кредитора, а також поточного кредитора, тобто позивачем. Крім того, 01.01.2020 року між ПрАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 року, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно Акту прийому - передачі документів №05-02 від 17.04.2020 року до договору № 01.01.2020- ВК від 01.01.2020 року у ПрАТ «СК «Ван Клік» до [PERSON] . Відповідно до пункту 6 Переліку переданих регресивних вимог № 02-20 (за період з 01.04.2020 року по 03.06.2020 року), який є невід`ємною частиною договору факторингу № 01.01.2020- ВК від 01.01.2020 року право вимоги до [PERSON] , перейшло до фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». Як зазначено у переліку переданих регресивних вимог № 02-20 (за період з 01.04.2020 року по 03.06.2020 року), за регресивні вимоги фактор сплачує клієнту - ПрАТ «СК «Ван Клік» 87 923,74 грн. включно до 31.12.2020 року. На виконання відповідної умови, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» сплатило необхідну суму у повному обсязі на користь ПрАТ «СК «Ван Клік», що підтверджується платіжним дорученням від 14.09.2020 р. № 33, від 22.09.2020 р. № 407. ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу. Таким чином, оскільки відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Провадження у справі відкрито ухвалою від 04.12.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, в позовній заяві вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 05.10.2019 року о 20 год. 16 хв. в місті Києві за адресою: вул. пр-т Правди, 58, [PERSON] керував автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого два автомобілі зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, крім цього водій [PERSON] мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п. 13.1, 2.3б, 2.5 ПДР чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КпАП України. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 21.02.2020 року у справі 758/13153/19 визнано [PERSON] винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченнями на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті дій відповідача, автомобіль «Фольксваген Пасат» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності, отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 4255 від 05.10.2019 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Фольксваген Пасат» д.н.з. [NUMBER] становить 25 190,36 грн. ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» було сплачено Потерпілому 25 190,36 грн. на підставі розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0024100.10.19/1 від 20.11.2020 року. Позивачем дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складений страховий акт № 0024100.10.19/1 від 20.11.2020 р. та згідно заяви страхувальника здійснено потерпілому виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №6962 від 16.04.2020 року в розмірі 25190,36 грн., копія якого наявна в матеріалах справи. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, зокрема, відповідно до п.38.2.1. ст. 38 даного Закону страховик після сплати страхового відшкодування має правоподати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених упункті 13.1 статті 13 цього Закону. Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове, відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування) коефіцієнта фізичного зносу)та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищення або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідач заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Таким чином, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивач виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини відповідача, а тому до позивача, як до страховика перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки у вигляді виплаченого відшкодування в розмірі 25 190,36 гривень. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, оскільки є заснованими на законі, обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 2 102,00 грн., підтверджений платіжним дорученням № 515 від 17.11.2020 р. На підставі викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved