Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ту обставину, що 06.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №490053226, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 16705,94 доларів США, які останній зобов'язувався повернути з виплатою процентів за користування кредитом в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань третьої особи - [PERSON] між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №4900053226-П від 06.12.2007 року, відповідно до умов якого остання поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути у майбутньому. Оскільки третьою особою в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконані, утворилась заборгованість, яка станом на 06.04.2014 року становить 293311,47 грн., яку складають заборгованість за кредитом, процентами та пеня за 12 місяців, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. Відповідачем у справі [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, яку прийнято до спільного розгляду з позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилалася на ту обставину, що згідно розрахунку, наданого публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», отриманого нею разом із копією позовної заяви, 01.09.2008 року було підвищено відсоткову ставку за користуванням кредиту з 13% річних до 16,5 % річних без її повідомлення, таким чином збільшивши обсяг її відповідальності без її згоди. Крім того, зважаючи що третьою особою, починаючи з 06.03.2013 року щомісячні платежі не вносились, відповідач за зустрічною позовною заявою, маючи право вимоги про дострокове виконання зобов'язання боржником, не звернувся до поручителя протягом шести місяців з вимогами після виникнення даного права. Тому, враховуючи наявність внесення змін до кредитного договору без згоди позивача за зустрічним позовом та збільшення обсягу його відповідальності відповідно до договору поруки без його згоди та пропущення банком строку пред'явлення вимоги до позивача за зустрічним позовом, просила визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки, такою що припинена. У судове засідання представник позивача не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі а також надав пояснення до позовної заяви, згідно яких, 26.09.2008 року банком була підвищена процентна ставка, що передбачено п.5.2 кредитного договору, однак за договором поруки поручителю відомо про всі умови основного договору та зобов'язується перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала пояснення згідно яких вона проти позову заперечувала, зважаючи що, оскільки договір поруки є таким що припинений, вона не є поручителем за виконання [PERSON] зобов'язання перед публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що в позові публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості слід відмовити, а зустрічна позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, 06.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №490053226, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 16705,94 доларів США, які останній зобов'язувався повернути з виплатою процентів за користування кредитом в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір поруки №4900053226-П від 06.12.2007 року, відповідно до умов якого остання поручається за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути у майбутньому. Будь-яких умов щодо можливості зміни умов кредитного договору без згоди поручителя даний договір не містить. Задовольняючи зустрічну позовну вимогу, суд виходив з того, що згідно розрахунку та пояснень наданих публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», відсоткова ставка за користування кредитом з 06.12.2007 року становить - 13,00%, з 01.09.2008 року - 16,50%. Таким чином, починаючи з 01.09.2008 року збільшилась процентна ставка за користування кредиту. Позивачем за позовом про стягнення заборгованості не надано суду жодного доказу того, що відповідач була належним чином повідомлена про зміну процентної ставки, як істотної зміни обставин, що передбачають збільшення відповідальності відповідача, всупереч п.5.4 договору поруки від 06.12.2007 року. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 10 жовтня 2012 року в справі N 6-112цс12, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Тобто, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Посилання представника позивача на ту обставину, що за договором поруки поручителю відомо про всі умови основного договору, п.5.2 якого передбачено підвищення процентної ставки, а тому цей факт виключає підставу визнання договору поруки припиненим з підстав збільшення процентної ставки за користування кредитом без повідомлення поручителя - не відповідає вимогам закону. Так, згідно роз'яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №15 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення його відповідальності, то відповідно до положень до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи, договір поруки не містить положення, щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом. Таким чином, збільшення процентної ставки за користування кредитором без згоди поручителя є підставою для припинення поруки. Оскільки в договорі поруки від 06.12.2007 року сторони не узгодили умови про можливість зміни розміру відсоткової ставки без додаткового повідомлення поручителя та укладення з ним додаткової угоди, а з матеріалів справи не вбачається інформованості поручителя [PERSON] та її згоди на збільшення її відповідальності, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України договір поруки з 1 вересня 2008 року припинив свою дію і правовідносини сторін щодо поруки припинились. Разом з тим, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом безпідставно є посилання на підставу для припинення договору поруки виходячи з положення ч.4 ст.559 через не пред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1, 3 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч.1 ст.252, ч.1 ст.253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до п.5.3 договору поруки №4900053226-П від 06.12.2007 року строк дії договору поруки діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором. Відповідно до ч.1 п.2.3 датою остаточного повернення кредиту є 06.12.2014 року. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, висновок позивачки про те, що обрахування передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку має здійснюватися з моменту невнесення основним боржником чергового платежу, є помилковим. В даній справі днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік шестимісячного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, буде - 06.12.2014 року, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, на момент розгляду справи шестимісячний строк не сплив. Таким чином, суд задовольняючи зустрічний позов виходив із підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України. Відмовляючи позивачу - публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» в задоволенні позову до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України термін «порука» використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Зважаючи, що порука за договором поруки припинилася то відповідно до ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін право відношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати, а тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: approved