Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги, які неодноразово уточнено (а.с. 161 - 162) мотивує тим, що 25.12.2014 р. між Кредитною спілкою «ЛІГА» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2268/4130, відповідно до якого останньому як члену кредитної спілки надано 15000 грн. 00 коп. строком на 18 місяців, враховуючи день видачі та день його повернення з 25.12.2014 р. до 24.06.2016 р. з процентною ставкою, що нараховується на залишок 49% річних. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх договірних зобов'язань за вказаним кредитним договором 25.12.2014 р. між Кредитною спілкою «ЛІГА» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 2268/4130, за яким останні поручалися перед кредитодавцем за виконання [PERSON] у повному обсязі взятих на себе кредитних зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 02.03.2017 р. склала 18273 грн. 07 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11185 грн. 08 коп., залишок нарахованих несплачених відсотків за користування кредитом за період з 24.06.2016р. по 02.03.2017 р. - 7087 грн. 99 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку, а судовий збір у дольовому порядку. Також позивач просив стягнути 38 грн. за направлення повідомлень рекомендованим листом. У судовому засіданні представник позивача - Шатрюк І.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] отримав кредит і за умовами укладеного договору щомісяця повинен був сплачувати - тіло кредиту у сумі 608 грн. та 583,93 грн. - відсотки. Однак, відповідач [PERSON] став порушувати умови договору - погашати кредит не у повному обсязі, сплачені кошти йшли на відсотки і не йшли на погашення тіла кредиту у зв'язку з чим збільшувалася процентна ставка до 98 %. Внесена ним 22.06.2017 р. сума у розмірі 12100 грн. пішла на погашення відсотків у першу чергу, тому кредит повністю погашений ним не був. Оскільки кошти не повернуто до цього часу вони нараховували відсотки по ставці 98 % у тому числі і під час розгляду справи у суді. Вказувала що 38 грн. які вони просять стягнути з відповідачів витрачені ними на відправку кореспонденції відповідачам - вимог про погашення заборгованості. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. В обґрунтування заперечень вказував, що загальна сума коштів, яку [PERSON] повинен був сплати за договором кредиту разом з відсотками за користування кредитом складає 21457 грн. 98 коп. Всупереч вимогам діючого законодавства, позивачем, шляхом приховування дійсного змісту даного договору було включено до умов кредитного договору п. 3.8. відповідно до якого при несвоєчасній сплаті (простроченні) планового платежу, з першого дня прострочення процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 98 %, який нараховується на непогашену суму кредиту. Вважає, що включення вказаного пункту до умов кредитного договору суперечить діючому законодавству, та призвело до створення істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду йому, як споживачу. Тобто, підвищені проценти, про які йдеться у Кредитному договорі, нараховуються у разі прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором і за своєю правовою природою не являються процентами за користування кредитним коштами, а виступають неустойкою, тобто, компенсацією, яка відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» не може становити більше 50% вартості продукції у разі невиконання позичальником зобов'язань за договором. Вважає, що положення викладені в п. 3.8 договору Кредиту є нікчемними. Тобто наслідком визнання нікчемним п. 3.8 договору Кредиту щодо підвищених відсотків у розмірі 98 %, є стягнення на користь позивача тіла кредиту - 15 000 грн. та процентів, нарахованих із процентної ставки 49 % відповідно до графіку - зобов'язання - 6457,38 грн. без стягнення підвищених відсотків у розмірі 98 % з урахуванням сплати по вказаному договору. Отже, він повинен був сплатити за договором кредиту - 21457,38 грн. (15 000 + 6457,38 = 21457,38). Вказана сума передбачена також графіком повернення кредиту. [PERSON] на виконання умов вказаного договору було сплачено 22783 грн.00 коп., тобто всю суму, яку він повинен був сплатити відповідно до умов договору (включаючи відсотки за користування кредитними грошима). Дійсно відповідач через хворобу, скрутне матеріальне становище, навчання сина погашав щомісячний платіж не у повному обсязі. Вказує, що позичальником виконано умови договору, а тому вимоги до нього і поручителів є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.12.2014 р. між Кредитною спілкою «ЛІГА» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2268/4130 ( далі - Договір), відповідно до якого Кредитною спілкою «ЛІГА» надано [PERSON] 15000 грн. 00 коп. строком на 547 днів (18 місяців), враховуючи день видачі та день його повернення з 25.12.2014 р. до 24.06.2016 р. з процентною ставкою, що нараховується на залишок 49% річних згідно Графіка розрахунків. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору (пункт 2.3.) Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в порядку: в першу чергу сплачуються всі нараховані проценти, а за відсутності заборгованості по процентах - погашається сума кредиту (пункт 3.6. Договору). За будь - яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком (пункт 3.7 Договору). Пунктом 3.8 Договору передбачено, що протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 98% річних (а.с. 6, 7). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 530 ЦК України зазначає строки виконання зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов'язання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Кредитодавець свої умови виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти [PERSON] у сумі 15000 грн. 00 коп. 25.12.2014 р. за видатковим касовим ордером, що не спростовується відповідачем (а.с. 19). Внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість станом на 24.06.2016 р. по тілу кредиту у розмірі 11185,08 грн. За частиною 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 25.12.2014 р. між Кредитною спілкою «ЛІГА» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір поруки № 2268/4130, за яким останні поручалися перед кредитодавцем за виконання [PERSON] у повному обсязі взятих на себе кредитних зобов'язань по кредитному договору № 2268/4130 від 25.12.2014 р. (а.с. 8). Відповідно до п. 2 Договору поруки поручителі і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Пунктом 4 Договору поруки передбачено, що у разі сплати позичальником чергового платежу пізніше ніж передбачено графіком розрахунків платежів, кредитодавець збільшує річну відсоткову ставку в 2 рази. За умовами п. 10 Договору своїми підписами, поручителі підтвердили, що ознайомлені з умовами Договору про надання кредиту. Не визнаючи позовні вимоги в частині підвищених відсотків (98% річних) представник відповідачів [PERSON] вказував, що вони обмежують права споживача, оскільки передбачають непропорційну велику суму компенсації. Суд не може погодитися з даними твердженнями, оскільки відповідно до ст.ст. 6, 204, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а правомірність договору презюмується, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Умовами укладеного між сторонами Кредитного договору № 2268/4130 від 25.12.2014 р., за будь яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком (пункт 3.7). Пунктом 3.8 передбачено, що протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 98% річних. Системний аналіз вказаних положень кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором сторін підвищені відсотки є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою. [PERSON] при укладенні Договору, ознайомився з його умовами, у п 5.1.4 Договору зазначено, що він чітко усвідомлює всі умови цього Договору та не перебуває під впливом помилки чи обману, у п. 11.5 також зазначено, що позичальник підтверджує, що зміст ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» йому відомий, а Кредитодавець повідомив позичальнику зазначену у вказаній нормі інформацію. Як вбачається з розрахунку наданого суду позивачем, заборгованість по кредиту (а.с. 188 - 189) на 02.03.2017 р. склала 18273 грн. 07 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11185 грн. 08 коп., залишок нарахованих несплачених відсотків за користування кредитом за період з 24.06.2016р. по 02.03.2017 р. - 7087 грн. 99 коп., при цьому заборгованість по відсоткам обрахована з розрахунку відсоткової ставки 49% річних та підвищеної ставки 98% річних, як за період дії договору так і після його закінчення з 24.06.2016 р. по 02.03.2017 р. Усупереч вимог ст.ст. 10, 57 - 60 ЦПК України відповідачі не надали суду належних доказів на спростування розрахунку заборгованості по Кредитному договору, яка утворилася станом на 24.06.2016 р. Проте суд не може погодитись з розрахунком відсотків, що проведений позивачем за період після закінчення дії Кредитного договору - з 24.06.2016 р. по 02.03.2017 р., оскільки договором не передбачено застосування в даний період відсоткової ставки ні 49% річних, ні підвищеної ставки 98% річних. Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відтак, розмір процентів за період з 24.06.2016 р. по 02.03.2017 р., що підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку, виходячи із суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11185 грн. 08 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 1143 грн. 34 коп., що розраховано наступним чином: За період з 24.06.2016 - 28.07.2016 р. (ставка НБУ 16,5%, кількість днів - 35) - 176,97грн.; з 29.07.2016 р. - 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів - 49) - 232,74 грн.; з 16.09.2016 р. - 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15 %, кількість днів - 42) -193,06 грн.; з 28.10.2016 р. - 08.12.2016 р. (ставка НБУ 14 %, кількість днів - 42) - 180,19 грн.; з 09.12.2016 р. - 26.01.2017 р. (ставка НБУ 14 %, кількість днів - 49) - 210,22 грн.; з 27.01.2017 р. - 02.03.2017 р. (ставка НБУ 14 %, кількість днів - 35) - 150,16 грн., а всього на суму 1143 грн. 34 коп. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «ЛІГА» заборгованість за кредитним договором № 2268/4130 від 25.12.2014 року у розмірі: 12328 грн. 42 коп., з яких: 11185 грн. 08 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1143 грн. 34 коп. - заборгованість по відсоткам, обрахованих виходячи з облікової ставки НБУ, за період з 24.06.2016 р. по 02.03.2017 р., тобто в межах заявлених вимог. Разом з тим вимоги в частині стягнення 38 грн. за направлення повідомлень рекомендованим листом задоволенню не підлягають, оскільки умовами укладеного Кредитного договору та Договору поруки не передбачено додаткове фінансування боржниками витрат на поштову кореспонденцію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 927 грн. 78 коп. (12328,42 грн. х 1378 грн./(18273,07+28)), тобто по 231 грн. 94 коп. з кожного.

Outcome: partial