Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач, Публічне акціонере товариство «Райффайзен Банк Аваль», звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі - 1 554 200 (один мільйон п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 27 копійок, та понесених судових витрат по справі, а саме, судовий збір у розмірі - 3 654,00 гривень, посилаючись на наступне. 21.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 223325487, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі - 139 200 (сто тридять дев'ять тисяч двісті) доларів США 00 центів на строк 240 місяців до 21.05.2028 року. Процентна ставка за користування кредитом, згідно умов п. 1.2.1 договору складає 14,25 % річних. Відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 08.09.2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 223325487 від 21.05.2008 року перед позивачем складає - 1 554 200 (один мільйон п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 27 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по справі, а саме, судовий збір у розмірі - 3 654,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд, вважає за можливе слухати справу заочно, без участі відповідача, за наявними у справі документами. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 223325487, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі - 139 200 (сто тридять девять тисяч двісті) доларів США 00 центів на строк 240 місяців до 21.05.2028 року, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням. Процентна ставка за користування кредитом, згідно умов п. 1.2.1 договору складає 14,25 % річних. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту 21 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту (п. 7.2 кредитного договору) За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в договорі (п. 16.3 кредитного договору). 21.05.2008 року між позичальником та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що після отримання позичальником документа, що підтверджує право власності на об'єкт нерухомості та оформлення в іпотеку банку такої нерухомості, процентна ставка за користування кредитом складає 13 % річних. 26.02.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, на умовах якої продовжено строк кредиту, дата остаточного погашення 21.09.2033 року, а також на період з 26.02.2009 року по 26.02.2010 року встановлено пільгову ставку - 12,5 5 річних. 19.10.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду 3 2 до кредитного договору, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ на території України, строк кредиту збільшено ще на 56 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту 21.05.2038 року. А також позичальнику тимчасово, на період з 21.10.2010 року до 20.10.2011 року позичальнику зменшено розмір щомісячного платежу, встановлено відстрочку сплати процентів. Позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 08.09.2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 223325487 від 21.05.2008 року перед позивачем складає - 1 554 200 (один мільйон п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 27 копійок, з яких: · заборгованість за кредитом - 47 452,57 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 608 446,34 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 488,15 доларів США, що еквівалентно - 6 259,16 гривень; · заборгованість за відсотками - 11 379,73 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 145 913,17 гривень, в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками - 11 075,51 доларів США, що еквівалентно - 142 012,40 гривень; · розрахована пеня - 799 840,76 гривень. 26.09.2014 року позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань згідно кредитного договору, за вих.. № 114-0-0-00/15-5334, проте заборгованість у зазнаний строк відповідачем не була. У відповідності до ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Невиконання відповідачем умов кредитного договору дало право позивачу достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у позичальника. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач довів свої позовні вимоги належним чином, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат в сумі - 3 654,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved