Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в результаті проведеної внутрішньої перевірки в ПАТ КБ «ПриватБанк» було встановлено, що за період з квітня 2011 року по березень 2012 року касир-операціоніст Березівського відділення Південного ГРУ [PERSON] та касир-операціоніст Березівського відділення Південного ГРУ [PERSON], будучи матеріально відповідальними особами, з якими укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, зловживаючи службовим становищем, навмисно порушуючи посадову інструкцію касира-операціоніста, умови трудових договорів та наказ «Облікова політика касових операцій» ГО № PR-2007-95 від 24 січня 2007 року, виданий ПАТ КБ «ПриватБанк», таємно вилучали в касі Березівського відділення Південного ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти без складання будь-яких документів, на загальну суму 566150, 00 грн. та передавали їх підприємцю [PERSON], а також здійснювали переказ грошових коштів та поповнення карткових рахунків за його вказівкою без внесення готівки в касу. Також представник позивача зазначив, що у зв'язку з відсутністю контролю за роботою касирів-операціоністів з боку керівника Березівського відділення Південного ГРУ [PERSON], розкрадання грошових коштів стало можливим, оскільки відповідачем в порушення чинного законодавства не проводилося звіряння фактичної наявності грошових коштів операційної каси з даними бухгалтерського обліку в кінці робочого дня, не приймалась участь у відкритті і закритті грошового сейфу-сховища, що дозволило тривалий час здійснювати одноособове відкриття і закриття зазначеного сейфу відповідачами [PERSON] та [PERSON] Таким чином позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 566 150, 00 грн., з яких 56 300, 00 грн. відповідачами було відшкодовано, у зв'язку з чим розмір невідшкодованих збитків становить 509 850, 00 грн. Крім того, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ТОВ «УФА «ВЕРУС» було укладено договір поруки № 470 від 15 січня 2009 року, відповідно до якого останнє поручилося за виконання боржниками вищезазначеного зобов'язання в частині повернення суми у розмірі 10 000, 00 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на свою користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 499 850, 00 грн., відповідно до умов договору поруки № 470 від 15 січня 2009 року стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «УФА «ВЕРУС» 10000, 00 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні (том 2 а. с. 199). Відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову щодо вимог до [PERSON] (том 2 а. с. 160-162), посилаючись на його безпідставність в цій частині, а також надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності (том 2 а. с. 166). Представник відповідача ТОВ «УФА «ВЕРУС» до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є підставою для розгляду справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі трудового договору від 06 жовтня 2008 року та наказу про прийняття на роботу № КП-2008/2-57 від 09 жовтня 2008 року, відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк» та з 06 жовтня 2008 року працювала на посаді касира-операціоніста Департаменту касового обслуговування (том 1 а. с. 12-14). На підставі наказу № 1169 від 11 грудня 2008 року відповідач [PERSON] з 11 грудня 2008 року була переведена на посаду касира-операціоніста в Березівському відділенні Південного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (том 1 а. с. 20). 06 жовтня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (том 1 а. с. 21). На підставі трудового договору від 23 липня 2008 року та наказу про прийняття на роботу № Э00-КП-2008-344 від 25 липня 2008 року, відповідач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON], том 1 а. с. 70) перебувала у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк» та з 28 липня 2008 року працювала на посаді касира-операціоніста в Березівському відділенні Південного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (том 1 а. с. 8-11, 16-19). 23 липня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (том 1 а. с. 22). На підставі наказу про прийняття на роботу № 78-к від 17. Травня 2005 року, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк» та наказом № Э.OD-УВ-2011-341-п від 07 грудня 2011 року був звільнений з посади начальника відділення у м. Березівка за згодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (том 1 а. с. 74, 75). 03 лютого 2011 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність № RAS-13-2807 (том 1 а. с. 71-73), який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року був визнаний недійсним (том 2 а. с. 163-166); дане удове рішення суд залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2014 року (том 2 а. с. 167-180). Відповідно до наказу КТ-БТ-2012/2-17124731 від 27 квітня 2012 року станом на 28 квітня 2012 року була проведена раптова ревізія цінностей, які знаходяться в касі відділення в м. Березівка у касира [PERSON] та обліковуються на балансових рахунках, за результатами якої складений акт № 17124764 від 28 квітня 2012 року про нестачу грошових коштів в касі відділення м. Березівка Південного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», а також встановлено нестачу грошових коштів у розмірі 566 150, 00 грн. (том 1 а. с. 57). Крім того, даною внутрішньою перевіркою в ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що за період з квітня 2011 року по березень 2012 року касир-операціоніст Березівського відділення Південного ГРУ [PERSON] та касир-операціоніст Березівського відділення Південного ГРУ [PERSON], будучи матеріально відповідальними особами, з якими укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, зловживаючи службовим становищем, навмисно порушуючи посадову інструкцію касира-операціоніста, умови трудових договорів та наказ «Облікова політика касових операцій» ГО № PR-2007-95 від 24 січня 2007 року, виданий ПАТ КБ «Приватбанк», таємно вилучали в касі Березівського відділення Південного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти без складання будь-яких документів, що підтверджується письмовими поясненнями відповідачів [PERSON] та [PERSON] (том 1 а. с. 58-60, 61-65). Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ТОВ «УФА «ВЕРУС» було укладено договір поруки № 470 від 15 січня 2009 року, відповідно до якого останнє поручилося за виконання боржником вищезазначеного зобов'язання в частині повернення суми у розмірі 10 000,00 грн. (том 1 а. с. 76). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно п. 9 Розділу 1 Постанови Правління НБУ України від 14 серпня 2003 року № 337 «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», банки на підставі цієї Інструкції та з урахуванням переліку операцій, що проводяться, мають розробити і затвердити внутрішні положення (інструкції) про організацію роботи щодо здійснення касових операцій. Відповідно до наказу «Облікова політика касових операцій» № PR-2007-95 від 24 січня 2007 року прийнятого ПАТ КБ «Приватбанк», особи, які уповноважені наказом керівника установи банку, несуть відповідальність за схоронність готівки та цінностей у сховищах і операційних касах установ банків. Такими посадовими особами можуть бути заступник керівника, головний бухгалтер установи банку або його заступник, завідуючий касою, касир та інші посадові особи. При проведенні ревізії або здійсненні звіряння фактичних залишків готівки чи інших матеріальних цінностей в операційній касі, підзвітні матеріально відповідальній особі, касі відділення тощо, може бути виявлено їх недостачу чи надлишок. У разі коли фактичний залишок виявляється меншим, ніж залишок, зафіксований у обліку, складається акт про недостачу, з'ясовуються обставини, що стали причиною виникнення такої недостачі, а також установлюється особа, з вини якої сталася така недостача. Службові особи, відповідальні за збереження цінностей зобов'язані повністю забезпечити збереження цінностей: дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх збереження; вживати заходи щодо запобігання збиткам; своєчасно інформувати керівників філії або відділення про всі обставини, які загрожують безпеці зберігання довірених їм цінностей; ні за яких обставин не розголошувати відомі йому операції: зберігання цінностей, їх відправка, перевезення, охорона, а також службові доручення по касі. Відповідно до п. 1 договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23 липня 2008 року та від 06 жовтня 2008 року, укладених між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами [PERSON], [PERSON], працівник, що займає посаду старшого касира-операціоніста та виконує роботу, безпосередньо пов'язану із обробкою, перерахуванням, прийманням, видачею грошових цінностей і в зв'язку з викладеним зобов'язується: а) обережно поводитися з переданими йому на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходи щодо запобігання шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрацію установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених йому цінностей; в) суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання; г) не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обставин відомі йому операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації, а також службові доручення щодо каси. Згідно п. 3 вищезазначених договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру заподіяної підприємству, установі, організації шкоди і його відшкодування проводиться відповідно до чинного законодавства. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 130 КЗпП України працівники несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей переданих йому для зберігання або для інших цілей. З урахуванням зазначених положень законодавства та встановлених фактичних обставин справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню щодо відповідачів [PERSON], [PERSON], ТОВ «УФА «Верус». З огляду на судові рішення, якими визнано недійсним договір про повну матеріальну відповідальність № RAS-13-2807 від 03 лютого 2011 року, укладений між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо даного відповідача як у недоведених та безпідставних. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial