Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 9029,58грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 18.08.2006 року Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу вищевказані грошові кошти. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов,язання, в зв,язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій просив відмовити в задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 18.08.2006 року Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконувалися й не виконуються до теперішнього часу. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідача станом на 30.11.2014року має заборгованість - 10948,76 грн. , яка складається з наступного: - 1954,89 грн. - заборгованість за кредитом; - 8993,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума , у розмірі 2825,35 грн. , яка була задоволена судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2008 року з відповідача на користь позивача , різниця становить 8123,41 грн.; а також штрафи: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 406,17 грн. - штраф (процентна частина). Отже заборгованість становить 9029,58 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що кредитним договором передбачено, що позичальник зобов»язується повернути суму кредиту , відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Як зазначає в позовній заяві представник позивача 18.08.2006 року з відповідачем було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання Банківських послуг, де визначено, що строк дії Карти вказаний на лицевій стороні Карти та вказані умови продовження строку дії Карти, однак копії Карти представником позивача до матеріалів справи не додано, що унеможливлює суд перевірити термін дії Карти. Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. · За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. · Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. · Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 21 січня 2015 року, строк звернення до суду сплинув, про наслідки застосування якого просив відповідач [PERSON], суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволенні позову . · На підставі викладеного та

Outcome: dismissed