Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач у січні 2015 р. звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 26.05.2012 р. приблизно о 10 годині 20 хв. по [ADDRESS] з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом «Део-Ланос», державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та моторолером А-«Сузукі», державний номер [NUMBER], яким керував він. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди моторолер А-«Сузукі», державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а йому були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середньої ступені тяжкості. Просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на її користь 79103,86 грн. у відшкодування матеріальної шкоди; 150000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 219240 грн. у відшкодування втраченого заробітку за період з 01.06.2012 р. до 01.06.2015 р.; стягувати з відповідачів солідарно щомісячно в рахунок відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди 6090 грн., починаючи з 01.06.2015 р. У лютому 2016 р. позивач уточнив позовні вимоги, зазначив у якості співвідповідача страхову компанію «Кредо», просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], співвідповідача СК «Кредо» солідарно 117968 грн. матеріальної шкоди; 200000 грн. шкоди здоров'ю; 307130 грн. втраченого заробітку за період з 01.06.2012 р. до 01.06.2016 р.; стягувати з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно щомісячно втрачений заробіток через заподіяння шкоди здоров'ю 7250 грн., починаючи з 01.06.2016 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали частково із зазначених у ньому підстав, відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, посилаючись на те, що вини [PERSON] у спричиненні шкоди позивачеві немає; представник відповідача страхової компанії «Кредо» позов не визнав, посилаючись на те, що ні позивач, ні відповідач [PERSON] не зверталися до страхової компанії за відшкодуванням шкоди протягом трьох років. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.05.2012 р. приблизно о 10 годині 20 хв. по [ADDRESS] з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом «Део-Ланос», державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та моторолером А-«Сузукі», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди моторолер А-«Сузукі», державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середньої ступені тяжкості. Вина [PERSON] підтверджується вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.12.2013 року, згідно якого його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідальність [PERSON] було застраховано згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7954024 товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією «Кредо» від 04.01.2012 р., який був дійсний на дату ДТП. Розмір матеріальної шкоди, в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу моторолера А-«Сузукі», державний номер [NUMBER] складає 49806,79 грн. (а. с. 129-157, т. 1 кримінальної справи відносно [PERSON].). Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7954024 товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Кредо» від 04.01.2012 р. ліміт за шкоду майну - 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. Згідно п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. - відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Відповідачі не надали згоди на відшкодування позивачеві завданої матеріальної шкоди. Відповідач страхова компанія «Кредо» не має відшкодовувати позивачеві майнову шкоду, оскільки позивач не звертався до страхової компанії з вимогою про відшкодування зазначеної шкоди протягом більше, ніж три роки. Згідно абзацу 2 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). З огляду на викладене відповідати за завдану позивачеві матеріальну шкоду має відповідач [PERSON], а на відповідачів [PERSON] та страхову компанію «Кредо» не може бути покладено такий обов'язок. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з урахуванням суми, яку повинна була відшкодувати позивачеві страхова компанія «Кредо» 49000 грн. (50000 грн. - 1000 грн.), з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням моторолера, 806,79 грн. (49806,79 грн. - 49000 грн.). Згідно матеріалів кримінальної справи відносно [PERSON] (а. с. 95-105, 185-192, т. 2), [PERSON] витратив на оплату лікування 10238,63 грн. та 2549,56 грн. на лікарські препарати. Вказані суми підлягають стягненню з відповідач [PERSON] на користь позивача. Всього з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 13594,98 грн. (806,79 грн. + 10238,63 грн. + 2549,56 грн.) Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача втраченого заробітку та у відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю, то вони в цій частині жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача втраченого заробітку та відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім матеріальної шкоди позивачеві спричинено і моральну шкоду, яка виразився в тому, що він морально страждав та був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює в 150000 грн. Суд приймає таке обґрунтування моральної шкоди, разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням ступеню моральних страждань та спричиненої матеріальної шкоди. Суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди 8000 грн.

Outcome: partial