Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.04.2012 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки він не піклується про створення нормальних сімейних відносин, взаємоповагу один до одного та виховання доньок, його ставлення до сімї призвели до розпаду шлюбних відносин. Відповідач часто приходить додому в нетверезому стані, що призводить до постійних сварок та непорозумінь; під час сварок використовує ненормативну лексику, що негативно впливає як на психічний стан дітей, так і на виховання доньок взагалі. За даних обставин, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить інтересам сімї та дітей. Примирення неможливе. Відповідач працездатний, працює і має можливість виплачувати кошти на утримання доньок Аліни та [PERSON]; інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просила суд розірвати шлюб з відповідачем; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO] у розмірі 50 % з усіх видів його заробітку, але не менше 33 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що більше року погіршилися подружні стосунки, з 01.01.2016 року шлюбні відносини фактично припинились, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть, хоча і проживають в одній квартирі, примирення неможливе. Пояснила, що вони проживають у однокімнатній квартирі, що належить їй на праві власності, відповідач вчиняв сварки під час яких висловлювався нецензурною лайкою, в тому числі і в присутності дітей. Вона не бажає щоб діти бачили конфлікти, оскільки це впливає на їх психічний стан. Кошти на утримання доньок Аліни та [PERSON] відповідач періодично надає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляді. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Сторони - [PERSON] та [PERSON] 20.04.2012 р. зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управлінням юстиції у Сумські області, актовий запис № 245 (а.с. 5). Подружжя має дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). З 01.01.2016 року сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки сторони з 01.01.2016 р. припинили подружні стосунки, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть, їх сімя фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Беручи до уваги, що відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], [INFO], працює і має регулярний дохід, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у заявленому позивачем розмірі 50 % від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 25 квітня 2016 року. Оскільки за вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним визначити його саме в такому розмірі, а не як вказує позивач 33% на кожну дитину. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., а також на користь держави - витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial