Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, посилаючись на те, що 07 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке у подальшому змінило найменування, відповідно до Статуту, на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3 ТТ № 227 (АФ). Відповідно до договору ПАТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 16 183,00 швейцарських франків, зі сплатою процентною ставки у розмірі 8,99 % за користування кредитними коштами та остаточним терміном повного погашення заборгованості до 14 лютого 2012 року. В якості забезпечення виконання позичальником усіх своїх зобов'язань за договором, позичальник надав в заставу банку рухоме майно, а саме транспортний засіб: марки Chevrolet, модель NIVA 21230 L, рік випуску 2006, номери агрегатів шасі X9L21230060106357, державний номер [NUMBER]. Предмет застави належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу автомобіля № 151 від 04.04.2006 року, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ 4 МРВ у м. Маріуполі 04.04.2006 року. За домовленістю сторін вартість предмета застави склала 65 620,00 грн. На підставі цього 15.02.2007р. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого останній набув права кредитора відносно позичальника за кредитним договором. На підставі цього в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було змінено обтяжувала відносно заставного майна, а саме замінено ПАТ «УкрСиббанк» на нового заставодержателя ТОВ «Кредекс Фінанс». Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує. Станом на квітень 2014 року сума заборгованості за кредитним договором склала 81 867,97 грн. і тому, у зв'язку з невиконанням умов договору позивач просить звернути стягнення на заставне майно та стягнути сплачені судові витрати з відповідача. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідачка до судового засідання не зявилась за невідомих суду причин, про час та день слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Як встановлено в судовому засіданні, 07 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №3 ТТ № 227 (АФ). Відповідно до договору АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 16 183,00 швейцарських франків, зі сплатою процентної ставки у розмірі 8,99 % за користування кредитними коштами та остаточним терміном повного погашення заборгованості до 14 лютого 2012 року. В якості забезпечення виконання позичальником усіх своїх зобов'язань за договором, позичальник надав в заставу банку рухоме майно, а саме транспортний засіб: марки Chevrolet, модель NIVA 21230 L, рік випуску 2006, номери агрегатів шасі X9L21230060106357, державний номер [NUMBER]. Предмет застави належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу автомобіля № 151 від 04.04.2006 року, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ 4 МРВ у м. Маріуполі 04.04.2006 року. За домовленістю сторін вартість предмета застави склала 65 620,00 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009року АКІБ «УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.17 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р., зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Однак, в порушення умов договору, а саме п.п.1.2.2 відповідач не повертає кредитні кошти та не сплачує відсоткову ставку за користування ними. Як встановлено судом, 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого останній набув права кредитора відносно позичальника за кредитним договором. На підставі цього в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було змінено обтяжувала відносно заставного майна, а саме замінено ПАТ «УкрСиббанк» на нового заставодержателя ТОВ «Кредекс Фінанс». На підставі даного договору до позивача перейшло право вимоги, що виникло з договору про надання кредиту, договору застави, які укладені з відповідачкою по справі. У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, як що інше не встановлено законом. Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, вимога позову щодо звернення стягнення на заставлене майно є законною та обґрунтованою. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет застави забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. 25 вказаного вище Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено одну із процедур звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 656,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved