overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» 50642 гривні 12 копійок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2012 року та 1600 гривень судового збору. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 19 липня 2012 року між сторонами було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язувався погасити заборгованість по кредиту згідно визначеного порядку. Однак, відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, що суперечить нормам законодавства. У звязку з зазначеними порушеннями відповідач станом на 17 квітня 2017 року має заборгованість за кредитом, яка становить ціну позову. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоч про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, та постановити заочне рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією анкети-заяви відповідача (а.с. 6) та копією витягу з умов і правил надання банківських послуг та правил користування карткою (а.с. 8-31) підтверджено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 4300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Копією розрахунку заборгованості (а. с. 4, 5) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача за кредитом становила ціну позову. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому заборгованість по кредиту, що становить ціну позову, слід стягнути з нього за рішенням суду. На підставі ст.ст. 525, 526,527, 530 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» 58916 гривень 19 копійок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 січня 2011 року та 1600 гривень судового збору. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 20 січня 2011 року між сторонами було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язувався погасити заборгованість по кредиту згідно визначеного порядку. Однак, відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, що суперечить нормам законодавства. У звязку з зазначеними порушеннями відповідач станом на 31 березня 2017 року має заборгованість за кредитом, яка становить ціну позову. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоч про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, та постановити заочне рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією анкети-заяви відповідача (а.с. 6) та копією витягу з умов і правил надання банківських послуг та правил користування карткою (а.с. 9-32) підтверджено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Копією розрахунку заборгованості (а. с. 4, 5) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача за кредитом становила ціну позову. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому заборгованість по кредиту, що становить ціну позову, слід стягнути з нього за рішенням суду. На підставі ст.ст. 525, 526,527, 530 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» 48020 гривень 80 копійок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 березня 2013 року та 1378 гривень судового збору. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 березня 2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 19937 гривень 02 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору відповідачка зобов'язувалася погасити заборгованість по кредиту згідно визначеного порядку. Однак, відповідачкою не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, що суперечить нормам законодавства. У звязку з зазначеними порушеннями відповідачка станом на 08 листопада 2016 року має заборгованість за кредитом, яка становить ціну позову. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоч про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності, та постановити заочне рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією анкети-заяви відповідача (а.с. 5), копією Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а. с. 7) та копією витягу із умов та правил надання банківських послуг та правил користування карткою (а. с. 8-31) підтверджено, що банк надав відповідачці кредит у розмірі 19937 гривень 02 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Копією розрахунку заборгованості (а. с. 4) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачки за кредитом становила ціну позову. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушила зазначені норми закону та умови договору, а тому заборгованість по кредиту, що становить ціну позову, слід стягнути з неї за рішенням суду. На підставі ст.ст. 525, 526,527, 530 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач просить тстягнути з відповідача заборгованість 12124,87 грн., та витрати 243,60 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач на неодноразові виклики за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів. Суд виходить із того, що права та обов'язки сторін регулюються ст.ст.526, 530,610,625 ЦК України, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та у встановлений строк (термін), порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а також умовами кредитного договору. У судовому засіданні досліджені: копія кредитного договору; копії анкет; розрахунок заборгованості; копії паспорта та ІПН відповідача; копії установчих документів позивача; копія довіреності уповноваженої позивачем особи. Розглянувши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, факт несплати відповідачем коштів за договором про надання кредиту у зазначеному розмірі не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням будинку [ADDRESS] шляхом визнаня відповідача таким, що втратив право користування цим жлим приміщенням, посилаючись на належність будинку позивачу, припинення з відповідачем сімейних відносин, непроживання останнього за вказаною адресою та порушенням права позивача як власника житла наявністю реєстрації відповідача у будинку, оскільки вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги та позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову в яких позов не визнав посилаючись на перешкоди з боку позивача в користуванні вказаним жилим приміщенням. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 17.06.2011 року є власником будинку [ADDRESS]. Сторони з 2012 року перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12.04.2017 року, що підтверджується відповідними рішенням суду та свідоцтвом про шлюб. Як вбачається з домової книги будинку за вказаною адресою зареєстровані позивачка, її колишній чоловік - відповідач по справі та їх спільна дитина, що підтверджується також довідкою Білозерської селищної ради Херсонської області № 4219 від 08.06.2017 року. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов позивача від 01.06.2017 року відповідач за вказаною адресою своєї реєстрації не проживає тривалий час, що узгоджується з актом обстеження житлово-побутових умов відповідача від 02.08.2016 року за адресою: [ADDRESS], висновком органу опіки та піклування про визначення способу участі відповідача у вихованні дитини та пояснювальною запискою до цього висновку згідно яких відповідач проживає з батьками за зазначеною адресою. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачем фактично не заперечуються. За таких обставин, в силу ст.ст. 391, 406 ЦК України, вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач втратив статус члена сім'ї позивача, спільним побутом з нею не пов'язаний, тривалий час не проживає за вказаною адресою, у зв'язку з чим наявність реєстрації відповідача в належному позивачу будинку порушує її права як власника будинку на користування та розпорядження будинком на свій розсуд. При цьому, доводи відповідача про наявність перешкод з боку позивача в проживанні у вказаному будинку не приймаються судом до уваги, як такі що не підтверджені належними доказами та не дають суду підстав для відмови позивачу у задоволенні її вимог. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди користуванню власністю та зняти арешт, що накладений на його нерухоме майно, зокрема квартиру за адресою [ADDRESS] , на підставі постанови державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ. В обґрунтування позову покликається на норми ст.ст. 316, 319, 391 ЦК України та стверджує, що відсутні правові підстави для існування такої заборони. Вказав, що внаслідок такої заборони обмежено його майнові права як власника і їх відновити у поза судовий спосіб не можливо. 06.07.2020 р. учасники справи у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належно повідомлені. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить завершити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно з Інформаційною довідкою № 182450065 від 26.09.2019 р., позивач з 14.02.2007 р. є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Як видно з цієї довідки, на нерухоме майно позивача накладено обтяження у виді арешту майна № 9534016 від 18.02.2010 р., зокрема на вище вказану квартиру, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Карплюк І.В. від 18.02.2010 р. ВП № 1407219. Листом від 11.09.2019 р. відповідач відмовив позивачу у знятті такого арешту, мотивуючи відсутністю даних про виконавче провадження, у рамках якого накладалося обтяження на майно. Відповідно до положення ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Фактичні обставини свідчать, що позивач є законним співвласником квартира за адресою [ADDRESS] . Відповідач заперечень\~щодо задоволення\~позову не\~подав тане надав будь-яких розумних пояснень з приводу подальшої необхідності збереження арешту майна позивача. Наявні докази свідчать, що обмеження права власності на майно позивача здійснюється без достатніх правових підстав, не згідно з законом і не є необхідним у демократичному суспільстві для будь-яких цілей. Наявні обтяження по нерухомому майні безпідставно обмежують права й інтереси позивача. Обраний спосіб захисту таких прав та інтересів є належним і законним. За таких фактів, міркувань та норм цивільного законодавства суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні житлом по [ADDRESS], що їх створює відповідач шляхом заміни замків на вхідних дверях та чинненя опору при спробі позивача проникнути до помешкання. Сторони у судове засідання не з'явились, надали заяви: позивач - про підтримання позову,судові витрати просить не стягувати, відповідач - про його визнання, обоє просять розглянути справу без їх участі. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. За заявою, позивач є співвласником квартири загальною площею 49,35 кв.м. що знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності, зареєстрована і фактично проживає за цією ж адресою. Крім неї у цій квартирі проживає й відповідач, її чоловік, який також є співвласником цієї квартири. Скориставшись тимчасовою відсутністю позивача відповідач замінив замки на вхідних дверях і протягом тривалого часу не впускає позивача додому, внаслідок чого вона фактично позбавлена житла, не має елементарних умов для проживання. Відповідач добровільно не усуває перешкоди у користуванні житлом, що і стало причиною для цього позову. Досліджені копія паспорту та ІПН сторін, технічного паспорту на квартиру, договору купівлі-продажу квартири, довідка ДМС про реєстрацію позивача тощо. Суд виходить із того, що згідно зі ст.317 ЦК, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. в ч.1,2 ст.319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.391 ЦК, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що квартира належить позивачеві, яка, згідно з ст.ст.383,391 ЦК, ст.ст.150,156 ЖК України, має право на користування ним, вимагати усунення перешкод у користуванні своїм майном. Відповідач створює перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні цим майном, оскільки його протиправна поведінка обмежує зазначені права власника. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи заяву позивача про відмову від вимоги про стягнення витрат по сплату судового збору, підстав для її розгляду і задоволення не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні житлом, яке належить йому на праві приватної власності, і вселити його в кімнату площею 15,8 кв. м. в трикімнатній [ADDRESS]. Вказує, що вказана квартира належить на праві власності йому і відповідачці, його колишній дружині. Рішенням суду був встановлений порядок користування квартирою і йому була виділена кімната розміром 15,8 кв.м., а відповідачці з дочкою дві інші кімнати розміром 14,3 і 12,9 кв. м., місця загального користування залишені в спільному користуванні сторін. Але він не може користуватися своєю кімнатою, оскільки відповідачка не впускає його до квартири і не дає йому можливості вселитися в квартиру. Відповідачка про дату і час розгляду справи повідомлена повісткою. Але в судове засідання не з'явилась і про причини неявки суду не повідомила. Заяви про перенос розгляду справи до суду не подавала. Зі згоди позивача суд розглянув справу в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. Позивач і відповідачка раніше знаходились в зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Під час шлюбу вони придбали [ADDRESS], в будинку ОЖК «Призма №293», а тому вони є власниками цієї квартири. Рішенням Московського районного суду м. Харкова №2-1383/97 від 06.11.1997 року був встановлений порядок користування спірною квартирою і в користування позивачу була виділена кімната розміром 15,8 кв.м., а відповідачці з дочкою дві кімнати розміром 14,3 і 12,9 кв. м., місця загального користування залишені в спільному користуванні сторін. На теперішній час позивач в спірної квартирі не проживає, оскільки відповідачка перешкоджає йому в цьому, що підтверджується матеріалами справи і довідкою Московського РВ про те, що позивач звертався до органів міліції з приводу перешкоджання йому проживати в квартирі. Оскільки позивач є власником частки вказаної квартири і рішенням суду встановлений порядок користування квартирою, а відповідачка перешкоджає йому в користуванні виділеною часткою квартири, суд задовольняє позов і вселяє позивача в кімнату розміром 15,8 кв.м. у вказаній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні нею житловою квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти з реєстрації за вищевказаною адресою [PERSON], посилаючись на те, що: -20 березня 2014 року вона придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за р.№385 /відповідач була зареєстрована за місцем проживання за вищевказаною адресою як власниця цієї квартири/; -після посвідчення договору вона належним чином зареєструвала своє право власності на квартиру на своє ім'я та звернулася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, але [PERSON] цього не зробила, посилаючись на те, що вона проживає в Ізраїлі; -відповідач залишила довіреність на ім'я свого представника - [PERSON], якою доручила останній здійснити зняття її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, проте зазначена довіреність є недостатнім документом для здійснення зняття з реєстраційного обліку відповідача, оскільки бракує оригіналу її паспорту; -особисті речі та будь-яке майно, належне відповідачу, в квартирі відсутні; -відповідач не вживає жодних заходів з приводу зняття себе з реєстрації, не дивлячись на її неодноразові звернення. У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву /а.с.19/, згідно якої позов визнала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву /а.с.20/, згідно якої не заперечував проти задоволення заяви та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, вислухавши думку позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved