Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Вінницягаз Збут» звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Вказує, що відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, Товариство надає послуги з газопостачання до оселі споживача, відповідач в свою чергу їх отримує та оплату проводить не в повному обсязі. Зазначає, що відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496. Розділом ІІІ вказаних Правил передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Позивач зазначає, що відповідачем приймаються послуги з газопостачання та проводиться часткова оплата, тому сторони знаходяться у договірних відносинах. Вказує, що за умовами договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник зобов`язався поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язалася своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розміри, строки та порядку, визначені договором. Позивач зазначає, що свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, виконує належним чином та в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує. Станом на 01.05.2021 на показник лічильника 27402 м3 сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідача перед позивачем складає 25 939, 96 грн. Заборгованість виникла за період з 01.08.2020 по 01.05.2021. В добровільному порядку відповідач заборгованість за спожитий природний газ не сплачує, чим порушує умови договору. За вказаних обставин позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 25 939, 96 грн., 3 % річних в сумі 549, 70 грн., збитки від інфляції в сумі в сумі 988, 31 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 48). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача Рибак В.В. подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. На ім`я відповідача [PERSON] , як побутового споживача природного газу, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується випискою з особового рахунку споживача (а.с. 9). Станом на 01.05.2021 відповідач має заборгованість за постачання природного газу перед позивачем ТОВ «Вінницягаз Збут» в сумі 25 939, 96 грн. за період з 01.08.2020 по 01.05.2021, про що свідчить виписка з особового рахунку споживача, яка містить інформацію (відомості) про особу відповідача, про газифікований об`єкт (адреса, розмір опалювальної площі, кількість проживаючих, газові прилади в т.ч. лічильник газу), про обсяги споживання природного газу споживачем та здійснення оплати наданих послуг помісячно (а.с. 9). Відповідно до наданої виписки з особового рахунку споживача вбачається, що відповідач протягом вказаного періоду нарахування вартості наданих послуг періодично здійснювала часткову оплату за постачання природного газу. Згідно копії довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ «Вінницягаз Збут», вказано ціни постачання природного газу за період з 2015 року по 2021 рік (а.с. 14). Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних відповідачу на суму заборгованості позивачем нараховано 549, 70 грн. - 3% річних, та 988, 31 грн. - інфляційних втрат (а.с. 12). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктом 2 Розділу ІІІ зазначених Правил визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділу V та VІ цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 24 Розділу ІІІ Правил). За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та здійснив постачання природного газу, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконала та не оплатила за спожитий природний газ в повному обсязі, чим порушила умови договору, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, а також 3 % річних від простроченої суми та суму збитків від інфляції за весь час прострочення. Дана сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів нарахування вказаної суми заборгованості за договором, які відповідачем не спростовано. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 гривень (а.с. 7). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved