Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач, Шевченківська районна у м. Дніпрі рада в особі органу опіки та піклування в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] у листопаді 2015 року звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, прохала суд визнати правочини недійсними та витребувати майно з чужого незаконного володіння (т. 1 а.с. 1-2, 30, 42, 143-145). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала наступне. На обліку в управлінні-службі у справах дітей Шевченківської (колишня назва Бабушкінська) районної у м. Дніпрі ради перебуває дитина, яка позбавлена батьківського піклування, - [PERSON] , [INFO] . З 31 березня 2003 року дитина зареєстрована у квартирі [ADDRESS] ). Рішенням виконкому Шевченківської (колишня назва Бабушкінська) районної у м. Дніпрі ради від 27 червня 2013 року дитину влаштовано до сім`ї; начальнику КП «Жилсервіс-2» доручено зберігати право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] , за цією дитиною до досягнення нею повноліття. 09 листопада 2015 року позивачем встановлено те, що квартиру [ADDRESS] ) продано. Оскільки у спірній квартирі була прописана на той час малолітня дитина та її мати, свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане лише на ім`я [PERSON] , не відповідає вимогам закону. Через це, договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , повинен бути визнаний недійсним, а державна реєстрація права власності, яку зареєстровано за [PERSON] , підлягає скасуванню. У січні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та Шеченківської (колишня назва Бабушкінська ) районної у м. Дніпрі ради про визнання її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] ) (т. 1 а.с. 108-111). В обґрунтування своїх вимог послалася на наступне. 17 листопада 2015 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На момент вчинення цього правочину дана квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2015 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, вона не мала жодних сумнівів, що спірна квартира належить [PERSON] на праві власності. Тому прохає визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] ). У лютому 2016 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та в інтересах дитини, що позбавлено батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій прохав визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] ), визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї квартири, що укладений між [PERSON] та [PERSON] та застосувати наслідки його недійсності, визнати за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради право власності на дану квартиру, витребувати із володіння [PERSON] вказану квартиру та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на неї (т. 2 а.с. 1-6). В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] , має право користування квартирою [ADDRESS] , яке, відповідно до вимог ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, зберігається за ним протягом усього часу його перебування у дитячому будинку сімейного типу. Вказана квартира не була приватизована та належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. Однак, 23 жовтня 2015 року дана квартира була продана на підставі договору купівлі-продажу, що укладено між [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що невстановлена особа, використовуючи її паспорт, який вона втратила 23 листопада 2015 року, про що подала заяву до правоохоронних органів, продала квартиру [ADDRESS] ). Вона ніколи не була власником цієї квартири, не була у нотаріуса та не оформлювала жодних правочинів. Ухвалою суду від 18 листопада 2015 року відкрито провадження у справі № 200/24480/15-ц за позовом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі органу опіки та піклування, попереднє судове засідання призначено на 28 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 22). Ухвалою суду від 18 листопада 2015 року задоволено заяву Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про забезпечення позову (т. 1 а.с. 24). Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року задоволено заяву Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про забезпечення позову (т. 1, а.с. 70-71). Ухвалою суду від 28 грудня 2015 року витребувано документи у КП «ДМБТІ» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Ю.О. (т. 1 а.с. 70-71). Ухвалою суду від 06 січня 2016 року задоволено заяву Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про забезпечення позову (т. 1, а.с. 70-71). 27 січня 2016 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , надала до суду заперечення, в яких посилається на те, що вимога щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ), який укладено між [PERSON] та [PERSON] , не підлягає задоволенню, оскільки вказаний правочин вчинено відповідно до норм чинного законодавства України (т. 1, а.с. 104-106). 09 лютого 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про залучення її у справу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги (т. 1, а.с. 122-123). Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року відкрито провадження у справі № 200/2506/16-ц за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах Держави в особі Дніпровської міської ради та в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] , попереднє судове засідання призначено на 13 квітня 2016 року (т. 2, а.с. 32). 25 лютого 2016 року до суду звернувся керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області із заявою про вступ у справу № 200/24480/15-ц з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини у суді (т. 1, а.с. 142). Ухвалою суду від 31 березня 2016 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги по справі № 200/24480/15-ц за позовом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі органу опіки та піклування та позовні вимоги по справі № 200/2506/16-ц за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах Держави в особі Дніпровської міської ради та в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] ; об`єднаній цивільній справі надано № 200/24480/15-ц (т. 1, а.с. 169-170; т. 2, а.с. 35-36). Ухвалою суду від 31 березня 2016 року витребувано документи у КП «ДМБТІ», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Ю.О., приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслова М.Є. та Жовтневого ВП ДВП (т. 1, а.с. 170а-170б). Ухвалою суду від 05 травня 2016 року витребувано документи у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Ю.О., приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслова М.Є. та Жовтневого ВП ДВП (т. 1, а.с. 203-204). Ухвалою суду від 05 травня 2016 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (т. 1, а.с. 205-207). Ухвалою суду від 20 жовтня 2016 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т. 3, а.с. 96-97). Ухвалою суду від 22 листопада 2016 року задоволено клопотання представника Шевченківської районної у м. Дніпрі ради та представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т. 3, а.с. 109-110). Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено (т. 3, а.с. 136-139). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи у зав`язку із перебуванням судді Кудрявцевої Т.О. головуючим у справі визначено суддю Литвиненка І.Ю. (т. 3, а.с. 186). Ухвалою суду від 04 квітня 2017 року відновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 31 травня 2017 року (т. 3, а.с. 187-188). Ухвалою суду від 14 червня 2017 року задоволено клопотання судового експерта; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 3, а.с. 230-231). Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року до участі у справі, як третю особу, без права самостійних позовних вимог, на стороні відповідача, залучено [PERSON] (т. 4, а.с. 55-56). Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року у справі залучено Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, як співвідповідача (т. 4, а.с. 193-195). Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року скаргу [PERSON] на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2016 року про забезпечення позову, повернуто без розгляду (т. 4, а.с. 220). У судовому засіданні представник Шевченківської районної у м. Дніпрі ради свій позов підтримала, прохала його задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Не заперечувала проти задоволення позову прокурора. Позовні вимоги [PERSON] не визнала, прохала відмовити у їх задоволенні. Прокурор у судовому засіданні свій позов підтримав, прохав його задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Не заперечував проти задоволення позову Шевченківської районної у м. Дніпрі ради. Позовні вимоги [PERSON] також не визнав, прохав відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги до неї не визнали, прохали відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснили, що [PERSON] взагалі не має відношення до цієї справи, оскільки вона договір купівлі-продажу не підписувала, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, а її паспорт, який вона втратила, при здійсненні цього правочину, пред`явлено нотаріусу іншою особою, яка видавала себе за неї. Прохали не стягувати із [PERSON] жодних витрат. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, місце та часу розгляду справи, в силу вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений належним чином (т. 4 а.с. 185-186, 224-225), будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини його неявки суду не відомі. Інші учасники справи не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] . З цих підстав суд розглянув справу за відсутності [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні вимоги Шевченківської районної у м. Дніпрі ради та прокурора не визнали, заперечували проти їх задоволення. Прохали відмовити у задоволенні їх позовних вимог та задовольнити позов [PERSON] і визнати її добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважала позовні вимоги Шевченківської районної у м. Дніпрі ради та прокурора такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Пояснила, що вона є донькою [PERSON] і спірна квартира була придбана її матір`ю для неї, оскільки вона на той час була вагітна та не мала власного житла, а тимчасово мешкала у подруги матері. При здійсненні правочину всі документи її мати перевіряла самостійно і про те, що у квартирі прописана неповнолітня дитина вони на той час не знали. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, з`ясувавши думку прокурора, допитавши свідків та перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Шевченківської районної у м. Дніпрі ради та прокурора та відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Допитана у судовому засіданні, як свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] та допомагала їй у пошуку квартири. Оголошення про продаж спірної квартири вона знайшла у мережі Інтернет. Вона спілкувалася телефоном із ріелтором на ім`я [PERSON] , а квартиру їй з матір`ю показував чоловік. Приблизно через тиждень вони підписали у нотаріуса договір купівлі-продажу цієї квартири, яку придбали за 12000 доларів США, що було значно дешевше, ніж інші подібні квартири. Лише згодом вони дізналися про те, що у квартирі зареєстрований хлопчик. Документи вона не вивчала, оскільки цим займалася [PERSON] . З [PERSON] вони зустрічалися 3 рази; він пояснив, що продавав квартиру, оскільки йому потрібні були кошти на весілля. Квартира була у поганому стані і вона приблизно за місяць зробила своїми силами ремонт, оскільки її сестра [PERSON] на той час була вагітна та повинна була переїхати до цієї квартири, оскільки тимчасово мешкала у подруги матері (т. 4 а.с. 105-118). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є давньою знайомою [PERSON] Три роки тому [PERSON] попрохала її допомогти знайти квартиру, щоб її придбати. Вона їй запропонувала пожити у себе на той час, коли [PERSON] знайде собі потрібний варіант. Грошових коштів у [PERSON] було небагато і коли вони із донькою знайшли спірну квартиру, то, не зважаючи на її поганий стан, оскільки донька [PERSON] [PERSON] вміла робити ремонти, погодились на її придбання за 12000 доларів США. При показі квартири вона не була присутня, через те, що квартира знаходилася на п`ятому поверсі, а у неї боліла нога (т. 4 а.с. 205-208). У судовому засіданні встановлено, що на обліку в управлінні-службі у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради перебуває [PERSON] , [INFO] , якому надано статус дитини, що позбавлена батьківського піклування (т. 1 а.с. 8). Рішенням виконкому Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 27 червня 2013 року № 187 малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до дитячого будинку прийомного типу на базі прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 9-11). З 31 березня 2003 року цю дитину зареєстровано у квартирі [ADDRESS] ) (т. 1 а.с. 7); внесено запис щодо заборони на виписку дитини з метою збереження за нею житлової площі у вказаній квартирі, яка належить їй на праві користування до досягнення нею повноліття (т. 1 а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Ричкою Ю.О., [PERSON] . продала вказану квартиру [PERSON] (т. 1 а.с. 3-4). Правовстановлюючим документом для здійснення даного правочину слугувало свідоцтво про право власності [PERSON] на цю квартиру від 05 лютого 2001 року (т. 1 а.с. 249). Згідно з інформацією, яка міститься у [PERSON] , яку видано Бабушкінським районним відділом Державної міграційної служби, мати дитини [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 04 березня 1992 року (т. 1 а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Сусловим М.Є., [PERSON] продав вказану квартиру [PERSON] (т. 3 а.с. 2-3). Згідно з відповіддю в.о. начальника управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 04 лютого 2016 року № 3/14-257, за даними електронної бази управління інформація щодо передачі у власність громадян квартири [ADDRESS] ) відсутня; з 20 травня 2004 року зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра та прийнятий на баланс Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (т. 1 а.с. 146). 05 травня 2016 року КП «ДМБТІ» повідомило суд про відсутність у інвентарній справі відомостей щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] ) (т. 1 а.с. 190). Згідно з довідкою, що видана Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, 13 жовтня 2015 року невідома особа заволоділа паспортом на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 48). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 06 червня 2015 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після одруження [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (т. 1 а.с. 47). 11 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення злочину, в якій вказала, що жодного договору купівлі-продажу вона не підписувала, а квартира [ADDRESS] ) їй не належить та ніколи не належала (т. 2 а.с. 16-17). Згідно з висновком експерта від 29 вересня 2017 року № 29/1.1/575, підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в договорі купівлі-продажу від 23 жовтня 2015 року, що укладено між [PERSON] та [PERSON] , в заявах [PERSON] від 23 жовтня 2015 року, що надано на ім`я приватного нотаріуса Рички Ю.О. та в заяві [PERSON] від 23 жовтня 2015 року, виконані не [PERSON] (т. 3 а.с. 236-246). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Стаття 224 ЦК України передбачає, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Нормою ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. У квартирі [ADDRESS] ) з 31 березня 2003 року зареєстрована неповнолітня дитина, яка має статус дитини, що позбавлена батьківського піклування, - [PERSON] , [INFO] . Після влаштування дитини у прийомну сім`ю, за нею зберігається право користування житловою площею у квартирі, де вона зареєстрована. Спірна квартира належить до комунального майна територіальної громади м. Дніпра; будинок, у якому знаходиться квартира, прийнятий на баланс Управлінням житлового господарства Дніпровської міської ради з 20 травня 2004 року. 23 жовтня 2015 року укладено договір купівлі-продажу цієї квартири між [PERSON] , яка на підставі свідоцтва про право власності є власником даної квартири, та [PERSON] , який придбав у неї цю квартиру. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 05 лютого 2001 року, відповідно до якого її власником є [PERSON] , органом приватизації не видавалося, що підтверджується відповіддю із КП «ДМБТІ», оскільки особа, яка була зареєстрована у цій квартирі та мала право на її приватизацію - [PERSON] , приватизації квартири не здійснила. Крім того, [PERSON] набула цього прізвища тільки після укладення шлюбу 06 червня 2015 року і мала до цього часу дівоче прізвище [PERSON] , що є ще одним доказом підробки свідоцтва про право власності на спірне житло. Через це, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] ) є підробленим невідомими особами з метою продажу цієї квартири [PERSON] Внаслідок того, що договір купівлі-продажу вказаної квартири оформлено на підставі підробленого документу, а отже, без додержання вимог цивільного законодавства, що встановлено до правочинів, його слід визнати недійсним. 17 листопада 2015 року [PERSON] продав вказану квартиру [PERSON] , яка не знала та не могла знати про те, що первісний правовстановлюючий документ, на підставі якого було здійснено правочин, підроблений. Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири від 23 жовтня 2015 року необхідно визнати недійсним, то і державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану квартиру, у зв`язку з тим, що це нерухоме майно вибуло із володіння територіальної громади м. Дніпра поза її волею, підлягає скасуванню. Щодо вимоги про визнання свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 05 лютого 2001 року недійсним, суд доходить висновку про відмову в її задоволенні, оскільки недійсним може бути визнаний лише правочин, а не документ, на підставі якого цей правочин оформлено. Вимога прокурора щодо застосування наслідків недійсності правочину задоволенню не підлягає, оскільки подвійна реституція не можлива у випадку обрання способом захисту порушеного права подання до суду віндикаційного позову. Суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги [PERSON] через те, що спосіб захисту порушеного права вибрано нею невірно, оскільки нерухоме майно вибуло із володіння територіальної громади м. Дніпра поза її волею, а тому підлягає захисту тим способом, який обрано керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах Держави в особі Дніпровської міської ради та Шевченківською районною у м. Дніпрі радою в особі органу опіки та піклування. На підставі викладеного,

Outcome: partial