Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Представник - адвокат Череватий П.М. в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на користь [PERSON] 43290 грн.14 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 4956 грн.33 коп. та на користь [PERSON] 11465 грн. 40 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 1312 грн. 68 коп. за несвоєчасне виконання вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.09.2005 року. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 14.09.2005 року Гусятинський районний суд Тернопільської області ухвалив вирок, яким визнав відповідача [PERSON] винним і засудив за ч.2 ст.289, ч.1 ст.286, ст.ст.70,104, ч.3 ст.72, ч.3 ст.76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та 510 грн. штрафу, з випробування із встановленням іспитового строку терміном два роки. Цим же вироком суду від 14.09.2005 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 7327 грн. 16 коп. матеріальної та 4000 грн. моральної шкоди, та на користь [PERSON] - 3000 грн. моральної шкоди. Представник позивачів вказав, що станом на 1 травня 2020 року відповідач не виконав вирок суду як у частині відшкодування майнової, так і моральної шкоди. Відтак, просив стягнути з відповідача на користь позивачів заборгованість, яка утворилась у зв`язку з невчасним виконанням зазначеного грошового зобов`язання за період з 1 жовтня 2005 року по 1 травня 2020 року у сумі 43290 грн.14 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 4956 грн.33 коп. на користь [PERSON] та 11465 грн. 40 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 1312 грн. 68 коп. на користь [PERSON] .. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, відзив на позовну заяву, у якій він зазначив, що зазначені кошти позивачам сплатив, однак підтверджуючих документів немає, тому готовий сплатити позивачам майнову та моральну шкоду визначену вироком суду та не визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь позивачів інфляційних втрат і 3 % річних за несвоєчасне виконання вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.09.2005 року. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Судом встановлено, що 14.09.2005 року Гусятинський районний суд Тернопільської області ухвалив вирок, яким визнав відповідача [PERSON] винним і засудив за ч.2 ст.289, ч.1 ст.286, ст.ст.70,104, ч.3 ст.72, ч.3 ст.76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та 510 грн. штрафу, з випробування із встановленням іспитового строку терміном два роки. Цим же вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.09.2005 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 7327 грн. 16 коп. матеріальної та 4000 грн. моральної шкоди, та на користь [PERSON] - 3000 грн. моральної шкоди. Вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.09.2005 року набрав законної сили 30 вересня 2005 року. Як вбачається із розрахунків поданих представником позивачів, станом на 1 травня 2020 року відповідач [PERSON] не виконав вирок суду у частині відшкодування майнової та моральної шкоди позивачам [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим утворилась заборгованість за невчасне виконання зазначеного грошового зобов`язання, що за період з 1 жовтня 2005 року по 1 травня 2020 року складає у сумі 43290 грн.14 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 4956 грн.33 коп. на користь [PERSON] та 11465 грн. 40 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 1312 грн. 68 коп. на користь [PERSON] .. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Проаналізувавши докази представлені по даній справі, суд вважає, що позовні вимоги підставні, оскільки відповідач, який є божником, згідно вироку суду, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому на вимогу позивачів - стягувачів зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних від простроченої суми, за весь час прострочення з 1 жовтня 2005 року по 1 травня 2020 року, зокрема у сумі 43290 грн.14 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 4956 грн.33 коп. на користь [PERSON] та 11465 грн. 40 коп. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 1312 грн. 68 коп. на користь [PERSON] за період з 1 жовтня 2005 року по 1 травня 2020 року. Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицію, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц і підстав для відступлення від цієї позиції немає. Суд не приймає до уваги ті обставини, на які посилається відповідач, щодо сплати позивачам коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди визначеної вироком суду, оскільки не надав суду належних та допустимих доказів щодо виконання вироку в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачам [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved