overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.08.2007р. між сторонами зареєстровано шлюб, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 11.08.2007р. зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~562. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї позивач не бажає, а відтак примирення між подружжям неможливе. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 Сімейного кодексу України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що 17 вересня 2002 року вони з відповідачем по справі уклали шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] ,[INFO] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Відповідач не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, не поважає її, матеріально не забезпечує. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені . Починаючи з 2007 року вони проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним, - [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач вимоги позивача визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд , ознайомившись з позовною заявою , заслухавши пояснення учасників судового розгляду , ознайомившись з позовною заявою , дослідивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 17 вересня 2002 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, про що книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 7 ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.7), який проживає з матірю . Позивач вказав суду , що спільне життя у них не склалося , вони не мають спільних інтересів , на життя дивляться по різному. З 2007 року вони проживають окремо , сімейно-шлюбні стосунки не підтримують , спільного господарства не ведуть . Примирення вважає неможливим. Відповідач ствердила обставини справи наведені позивачем та вказала , що не заперечує проти розірвання шлюбу. За наведених підстав суд вважає , що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та в першу чергу інтересам дитини. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач у липні 2015 року\~\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07 лютого 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №59. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились з лютого 2015 року,\~\~у звязку з відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів, що призвело до втрати поваги та розпаду сімї.\~\~ Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2009 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі , актовий запис № 59, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітю дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами були припинені у лютому 2015 року, сторони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спір про поділ майна та про місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу який зареєстрований 03 березня 2009 року у виконкомі Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області актовий запис № 03. Зазначає, що даний шлюб у позивача перший а у відповідача другий, від якого дітей немає. Вказує на те, що з червня місяця 2014 року вони припинили подружні стосунки і по даний час проживають окремо, а тому просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, не повідомив причини неявки і не подав заяви про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Тому, оскільки проти цього не заперечує позивач, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 березня 2009 року у виконкомі Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.03.2009 року. З червня 2014 року сторони не підтримують подружні стосунки, вони не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначав, що 17.04.2002 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №170. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з дружиною разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вдруге, спору про поділ спільного майна подружжя немає. У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити, пояснивши додатково, що з червня 2015 року не підтримають подружні стосунки. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 квітня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 170. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що з червня 2015 року подружжя припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодна на його розірвання, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначив, що 25 серпня 1990 року відділом РАЦС м.Шепетівки Хмельницької області був зареєстрований їх шлюб, про що зроблено актовий запис №367. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2010 року між ними почалися непорозуміння, продовж 2012-2013 років вони хоч і жили в одному помешканні, проте не підтримували подружніх стосунків, а з 2013 року проживають окремо і навіть не спілкуються. Спільно нажите майно вони поділили добровільно. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідач не погоджується розірвати шлюб через відділ РАЦС. Позивач у судове засідання не зявився, разом з позовом направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, так як не може прибути на нього черед велику відстань, позовні вимоги підтримує. Відповідач позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердивши, що, дійсно, подружні стосунки припинені декілька років тому. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 серпня 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС м.Шепетівка Хмельницької області, актовий запис № 367. Від шлюбу неповнолітніх дітей на даний час не мають. Судом зясовано, що сторони на протязі декількох років не підтримують шлюбні стосунки та відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позовна заява мотивована тим, що 04.09.1998р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає. Позивач надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 04.09.1998р. зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 612. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 19.10.1998р.н. На теперішній час позивач проживає разом зі своєю малолітньою донькою, займається її вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що неповнолітня дитина сторін знаходяться на утриманні позивача, який потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 29 вересня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано в РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 974. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO].Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 01 вересня 2014 року, примирення між сторонами є неможливим, у звязку з чим позивач просила суд шлюб розірвати. Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 29 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано в РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 974. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 01 вересня 2014 року, примирення між ними є неможливим. Відповідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, характер стосунків та причини розірвання шлюбу, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], а також збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 09 серпня 2011 року вони зареєстрували шлюб з [PERSON]. 07.08.2014 року шлюб розірвали. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час чоловік відбуває покарання у місцях позбавлення волі . Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO], аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу ( заробітку) щомісячно , починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги викладені у позовній заяві та просила суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , про що свідчить поштове повідомлення , яке міститься в матеріалах справи . Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Позивач дала згоду на проведення заочного розгляду справи . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, ознайомившись з позовною заявою , заслухавши пояснення позивача , та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи із наступного. Судом встановлено , що 09 серпня 2011 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області , про що зроблено відповідний запис за № 77 . Володарським районним судом Київської області 07.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.4-5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.6), який перебуває на утриманні позивача ( а.с.7) . Відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпечення дитини не бере. Сторони добровільної угоди про утримання неповнолітнього сина не досягли. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, тому суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) її батька . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку, що [PERSON] зобовязаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати дитину. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи вище викладене, позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved