Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 140927-091346 від 27.09.2014 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. строком до 10.10.2014 року зі сплатою процентів у розмірі 2% за кожен день користування кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 15.10.2018 року має заборгованість у розмірі 44628,00 грн., яку позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. та комісію банку в розмірі 17,62 грн. Від представника позивача [PERSON], в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не зявилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не надала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 140927-091346 від 27.09.2014 року, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн. строком до 10.10.2014 року зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом випадає високосний рік) (а.с.5-6). Відповідно до п.3.3 кредитного договору відповідач зобовязалася повернути отримані грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., а також сплатити проценти за користуванням кредитом у розмірі 420,00 грн., що разом складає 1920,00 грн. у строк до 10.10.2014 року. З п.5.1.1 кредитного договору вбачається, що відповідач зобовязалася вчасно здійснити платіж щодо погашення кредиту та процентів, нарахованих на кредит. Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору, даний договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту надання кредитодавцем позичальнику кредиту і діє до повернення позичальником наданого йому кредиту і повного погашення ним процентів за кредитом. За порушення строків повернення кредиту позичальник зобовязана сплачувати товариству неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором (п.6.2 договору). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] станом на 15.10.2018 року має заборгованість у розмірі 44628,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1200,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 48,00 грн., заборгованість за пенею 43380,00 грн.(а.с.10-35). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати винною особою неустойки. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач в порушення умов договору належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1762,00 грн., сплачена позивачем при поданні позовної заяви до суду. Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62 грн. суд виходить з наступного. Заявлена до стягнення сума комісії за послуги банку 17,62 грн. не є ані судовими витратами відповідно до положень ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, оскільки не повязана із розглядом справи, ані збитками, оскільки такі витрати не мають обовязкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт її наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором. Отже, позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в частині стягнення на їх користь 17,62 грн., які були сплачені банку в якості комісії при проведені платежу зі сплати судового збору, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню в цій частині.

Outcome: partial