Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45729,20 грн. за кредитним договором № б/н від 03.10.2014 р. та судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Проте, поштова кореспонденція, надіслана на адресу реєстрації її місця проживання повернута на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України є належним повідомленням. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» (21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.10.2014 року. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10867,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.03.2018 року має заборгованість - 45729,20 грн., яка складається з наступного: - 10867,72 грн. - заборгованість за кредитом; - 3,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 15953,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 18904,42 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. генеральної угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Цивільне законодавство не встановлює обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з боржника, який порушив умови договору, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формою неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів, як це передбачено ч. 2 ст. 509 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У даних правовідносинах виконанням зобов'язання є повна сплата відповідачем суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1762 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved