Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позов мотивує тим, що 18 січня 2016 року помер [PERSON], який проживав у [INFO], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із 1/2 частини двокімнатної квартири №47 по проспекту Волі у будинку 41 м. Луцька, 1/2 частина квартири належала йому згідно свідоцтва про право власності, а 1/2 частина даної квартири належить [PERSON],[INFO]. Мати [PERSON] - [PERSON] померла 31 липня 1999 року, його дядько - її чоловік [PERSON] помер 27 грудня 2003 року. 10 жовтня 2009 року померла її дочка [PERSON]. В її дочки є син [PERSON],[INFO]. Вважає, що останній є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Оскільки вона не має свідоцтва про право власності на дану квартиру, їй нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори було відмовлено у прийнятті спадщини. На даний час вона доглядає за квартирою 47 по пр.Волі, 41, сплачує комунальні послуги. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за її підопічним [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно, після смерті [PERSON], а саме: 1/2частина двохкімнатної квартири [ADDRESS] м.Луцька. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду, заперечень немає. Одночасно повідомляє, що вирішенням даного спору права і законні інтереси територіальної громади м.Луцька, в особі якої діє Луцька міська рада, порушені не будуть, оскільки, даний спір стосується приватного майна фізичних осіб, в яких існують перешкоди в реалізації свого права власності на обєкти нерухомості. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 183230 від 23 березня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 18 січня 2016року помер [PERSON]. (а.с.6). Судом встановлено, що після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається із 1/2 частини двокімнатної квартири №47 по проспекту Волі у будинку 41 м.Луцька, 1/2 частина квартири належала йому згідно свідоцтва про право власності, а 1/2 частина даної квартири належить [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заповіту, у якому б померлий [PERSON] виразив свою волю та розпорядився подальшою долею спадкового майна, немає, а тому, в даному випадку, має місце спадкування за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що мати спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла 31 липня 1999 року, її чоловік - [PERSON] помер 27 грудня 2003 року. 10 жовтня 2009 року померла її дочка [PERSON], у якої є син [PERSON], [INFO]. Останній є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, 18 січня 2016 року помер двоюрідний дядько малолітнього [PERSON], [PERSON], який проживав в [INFO]. 29 червня 2016 року [PERSON], яка діє як законний представник малолітнього [PERSON], була подана заява про прийняття спадщини за законом малолітнього [PERSON] за №512, на підставі якої була заведена спадкова справа №240/2016. 22 серпня 2016 року [PERSON], законний представник спадкоємця за законом - малолітнього [PERSON], звернулась в Першу Луцьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу їй на ім'я малолітнього [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №47 (сорок сім) в будинку №41 (сорок один) по проспекту Волі в місті Луцьку Волинської області, що належить померлому [PERSON]. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно, позивач отримала від державного нотаріуса Першої Луцької держаної нотаріальної контори [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2016р. №1783/02-31. Таким чином, [PERSON] було відмовлено у прийнятті спадщини. Проте, на даний час вона доглядає за квартирою 47 по пр.Волі, 41, сплачує комунальні послуги. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за підопічним позивача, в порядку спадкування за законом, право власності на вищевказане нерухоме майно, як на спадкове майно після смерті дядька [PERSON], який помер 18 січня 2016 року.

Outcome: approved