Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу № 1, з подальшим змінами та доповненнями. Внаслідок кладення укладення договору факторингу відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набув статусу нового кредитора/стягувача за договором № 490918967 від 26.06.2014 року, згідно якого позичальником є [PERSON] .. Відповідно до умов договору № 490918967 від 26.06.2014 року кредитодавець зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 51 277,04 грн. у строк з 26.06.2014 року. Відповідно до умов договору позичальник [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі, в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику [PERSON] кредит 51 277,04 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.05.2018 року йому нарахована прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 49 025,99 грн., за відсотками - 54 771,13 грн.. Станом на 27.05.2018 року розмір неустойки становить: штраф у розмірі - 27 600 грн.. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати дострокового виконання зобов`язання повернути кредит за договором. На виконання умов договору [PERSON] була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не була виконана. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 490918967 від 26.06.2014 року в загальному розмірі 131 397,12 грн., а саме заборгованість за кредитом - 49 025,99 грн., за відсотками - 54 771,13 грн., штраф - 27 600 грн. та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій представник позивача просив позов задовольнити та проводити розгляд справи за відсутності позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. До суду від представника відповідача надійшла заява, в якій представник заперечував проти задоволення позовних вимог та просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] був укладений договір № 490918967 від 26.06.2014 року, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредиту у розмірі 51 277,04 грн., з процентною ставкою за користування кредитом - 39,90 % річних. Дата остаточного повернення кредиту - 27.06.2019 року. Відповідно до умов п. 2.4 кредитного договору кредит надається позичальнику виключно для сплати платежів з виконання зобов`язань позичальника за «Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки Visa Альфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи - резидента», укладеного із банком, а саме повернення стркоової та простроченої заборгованості по договору про відкриття кредитної картки, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу № 1, з подальшим змінами та доповненнями. 21 червня 2016 року, у відповідності до Додаткової угоди № 1 до договору факторингу було доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 фактор ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора. Внаслідок кладення укладення договору факторингу відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набув статусу нового кредитора/стягувача за договором № 490918967 від 26.06.2014 року, згідно якого позичальником є [PERSON] .. Відповідно до умов кредитного договору№ 490918967 у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати дострокового виконання зобов`язання повернути кредит за договором. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.05.2018 року йому нарахована прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 49 025,99 грн., за відсотками - 54 771,13 грн.. Станом на 27.05.2018 року розмір неустойки становить: штраф у розмірі - 27 600 грн.. На виконання умов договору відповідачу [PERSON] позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» була направлена вимога-повідомлення № 789 від 29.05.2018 року про повернення заборгованості за кредитом яка становить 131 397,12 грн., але на дату подання позовної заяви вимога не була виконана. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача подав відзив на позову заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилався на те, шо позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] було надано кредит у розмірі 51 277,04 грн., оскільки до позовної заяви не додано жодного підтверджуючого документа про здійснення перерахування коштів, а також не долучено виписки, на яку здійснюється посилання позивачем у позовній заяві. Відсутність заборгованості [PERSON] перед кредитодавцем також свідчить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року по справі № 761/457317/17, яке було залишено в силі постановою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, згідно якого було визнано виконавчий напис № НВА від 31.10.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 19423, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню. Вказаний виконавчий напис був виданий 25 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла згідно кредитного договору № 490918967 від 26.06.2014 року за період з 27.02.2015 року по 06.10.2015 року на суму 49 025,99 грн. основного боргу, 7518,27 грн. - відсотків за користування кредитом, 3000 грн. суми, що здійснена за вчинення виконавчого напису. Представник відповідача у поданому відзиві також посилався на те, що під час розгляду цивільної справи № 761/45737/17 Шевченківським районним судом м. Києва було встановлено, а також підтверджено апеляційним судом м. Києва про відсутність заборгованості відповідача перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 490918967 від 26.06.2014 року. Представник відповідача також зазначав про те, що під час розгляду даної цивільної справи двічі змінився кредитор за договором № 490918967 від 26.06.2014 року, і на даний час ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним позивачем у даній справі. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа: відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис № НВА від 31.10.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 19423, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. в рівних частинах на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн.. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року по справі № 761/45737/17 залишено без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року було встановлено, що виконавчий напис був виконаний приватним нотаріусом ПН КМНО Чуловським В.А. 25.10.2015 року в порушення вимог порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іптекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодаця, тобто нотаріусом не додержавно строку 30 днів, оскільки вимога датована 19.10.2015 року. Суд дійшов висновку, що виконавчий напис від 25 жовтня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 14593, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, для здійснення даного виду нотаріальних дій. В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» представником відповідача було надано копію боргового повідомлення ТОВ «Вердикт капітал», яке було направлене на адресу [PERSON] ., з якого вбачається, що згідно умов Договору факторингу № 16-01/19/2 від 16.01.2019 року право вимоги заборгованості за договором № 490918967 від 26.06.2014 року у розмірі 149 304,40 грн. було відступлене ТОВ «Вердикт капітал». Згідно Договору факторингу, вказана заборгованість була відступлена первинним кредитором до ТОВ «Кредитні ініціативи», після чого боргу був відступлений до ТОВ «Фінансова компанія «Веста», згідно Договору факторингу № 2019-1КІ/Веста від 26.12.2018 року. Відповідно до умов Договору Факторингу № № 2019-1КІ/Веста від 26.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста», фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Веста») прийняв право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 490918967 від 26.06.2014 року, який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] .. Відповідно до витягу з Договору факторингу № 16-01/19/2 від 16.01.2019 року вбачається, що 16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № № 16-01/19/1, відповідно до умов п. 2.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступив новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новиц кредитор зобов`язався прийняти право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники або «боржник») за договором, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, втсановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо якої виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Однак в порушення вимог ст. 55 ЦПК України від позивача або його правонаступника до суду не надходило відповідного клопотання про заміну позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» на його правонаступника. Разом з тим суд зазначає, що оскільки з наявних матеріалів справи суд вбачає, що на даний час позивач втратив право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 490918967 від 26.06.2014 року, та не є належним позивачем у даному спорі, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо поданої заяви представником відповідача [PERSON] про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., то суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу представником відповідача [PERSON] було надано лише Договір про надання правової допомоги № 45 від 19.10.2017 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, представником відповідача не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на викладене, суду неможливо встановити, що витрати на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути представник відповідача, підлягають стягненню у порядку вимог ст. 137 ЦПК України.

Outcome: dismissed