Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору від 15 серпня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався повернути ці кошти та сплатити відсотки в порядку і терміни, встановленні договором. Однак [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 19'951,27 грн., яку позивач і просить з нього стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). 15 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, котрий складається із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10'000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Процентна ставка за кредитом декілька разів змінювалась. Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено обов'язок клієнта, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Зі змісту п. 2.1.1.7.6 Умов слідує, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових обов'язків, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків вцілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором (п. 1.1.3.2.2 Умов).\~\~ Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Всупереч вказаним вище вимогам закону та умовам кредитного договору відповідач неналежно виконує свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого, станом на 05 грудня 2016 року, у нього утворилась заборгованість у розмірі 19'951,27 грн., яка складається з: 6'139,89 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6'062,51 грн. заборгованість за процентами; 6'322,62 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина), 926,25 грн. штраф (процентна складова). Про це свідчить наданий позивачем розрахунку заборгованості. За таких обставин, має місце порушення відповідачем права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з нього вказаної заборгованості. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved