Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив зняти арешт з квартири №28, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вулиця базарна, будинок 52 та належить [PERSON] на праві власності, накладений постановою про накладення арешту б/н від 19 листопада 2010 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. 28 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2292-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 101 700,00 Євро з терміном повернення до 28.02.2028 року. 28 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №302. Предметом іпотеки є нерухоме майно квартира №28 в будинку №52 на вулиці Базарній в місті Одесі загальною площею 60,2 кв.м. та житловою площею 36,0 кв.м. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2292-н від 28.02.2008 року. У звязку з чим, 26 липня 2011 року, Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 141\~121,57 Євро. 26 лютого 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2292-н від 28.02.2008 року в розмірі 38\~206,33 Євро. В подальшому, під час проведення дій по примусовій реалізації заставленого майна за кредитним договором №2292-н від 28.02.2008 р., стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт 19 листопада 2010 року постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] в рамках кримінальної справи №12013170500004089 за підозрою [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 статті 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України. [PERSON] по вищевказаній кримінальній справі проходить у якості потерпілого. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у звязку з чим банк як іпотекодержатель та стягувач вимушений був звернутись до суду із відповідною позовною заявою для зняття зазначеного арешту. До судового засідання представник позивача надав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, та від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідачів без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 28 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2292-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 101 700,00 Євро з терміном повернення до 28.02.2028 року. 28 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №302. Предметом іпотеки є нерухоме майно квартира №28 в будинку №52 на вулиці Базарній в місті Одесі загальною площею 60,2 кв.м. та житловою площею 36,0 кв.м. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2292-н від 28.02.2008 року. У звязку з чим, 26 липня 2011 року, Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 141\~121,57 Євро. 26 лютого 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] за договором про іпотечний кредит №2292-н від 28.02.2008 року в розмірі 38\~206,33 Євро. В подальшому, під час проведення дій по примусовій реалізації заставленого майна за кредитним договором №2292-н від 28.02.2008 р., стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт 19 листопада 2010 року постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] в рамках кримінальної справи №12013170500004089 за підозрою [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 статті 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України. [PERSON] по вищевказаній кримінальній справі проходить у якості потерпілого. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у звязку з чим банк як іпотекодержатель та стягувач вимушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою для зняття зазначеного арешту. Згідно з п.5.1. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право в разі невиконання умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є учасником кримінального процесу і тому позбавлений права оскарження дій слідчого в порядку передбаченому\~Кримінально процесуальним кодексом України. Виходячи з положень ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. 05 жовтня 2016 року на адресу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», у відповідь на запит Банку, надійшов лист №4/Л-2914/2 Слідчого управління Головного управління національної поліції в Одеській області від 05.10.2016 року, яким повідомлено, що 08 липня 2016 року у кримінальному провадженні №12013170500004089 досудове розслідування завершено, обвинувальний акт за підозрою [PERSON] разом з реєстром направлені до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті. Ухвалою Малиновського районного суд у м. Одеси від 28.07.2016 року по вищевказаній кримінальній справі №521/474/15-к (суддя Гарський О.В.) повернуто обвинувальний акт та додані до нього матеріали у відношенні [PERSON] прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 у звязку з невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків. Відповідно до ст. 126 КПК України, у редакції чинній на момент накладення арешту на спірне майно, в процесі розслідування кримінальної справи арешт може бути накладений на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Оскільки позовні вимоги стосуються питання про звільнення з-під арешту майна, право на яке у позивача як іпотекодержателя виникло із цивільних правовідносин, то у такому випадку позивач має право на захист свого порушеного права у спосіб, визначений ст. ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до п.9 Розділу №11 «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 3 частиною 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що пріоритет права іпотеко держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. З огляду на викладене, враховуючи те, що обтяження предмету іпотеки були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна раніше, ніж обтяження накладені на предмет іпотеки на підставі постанови слідчого, то АТ «Ощадбанк» в даному випадку є обтяжувачем з вищим пріоритетом, а отже має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, [PERSON] проходить по вищевказаній кримінальній справі у якості потерпілого, а накладення арешту на майно потерпілого чинним кримінально процесуальним кодексом України не передбачено. Відповідно до приписів ч.2 ст. 114 ЦПК України, передбачено, що «позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини».

Outcome: approved