Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 11.07.2012 р. між ним та відповідачем укладено кредитний договір № ICKGMCUI.42824.004, відповідно до п.п. 2.2-2.8, 3.1, 3.4 якого, банк зобов`язується, протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послу, зі сплатою процентів у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору, банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування, який складає 45 днів, по кожній платіжній операції, поширюється на всі операції по картці, процентна ставка під час пільгового періоду кредитування - 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за Кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п. 2.3 та 2.5, які встановлені кредитним договором. Кредит надавався на підставі Анкети-договору позичальника з лімітом, зазначеним в п. 2.2 на споживчі цілі. Відповідач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не виконав, не здійснив погашення кредиту та не сплатив відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором, а також нараховану неустойку. Зазначає, що відповідачеві була надіслана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, проте вимоги не задоволено, відповідач надалі ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Станом на 18.10.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 23758,58 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.42824.004 від 11.07.2012 р. у розмірі 23758,58 грн., з них: прострочена заборгованість по кредиту 6456,69 грн., прострочена заборгованість за процентами 7080,68 грн., сума неустойки (пеня та штрафи) - 10221,58 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити і стягнути заборгованість згідно розрахунку наданого до позову. Зазначив, що на виконання ухвали суду було надано розрахунок заборгованості станом на 29.07.2014 р., проте вважають, що даний розрахунок заборгованості не має бути прийнятий судом до уваги, оскільки здійснений з урахуванням нібито перебування відповідача в зоні проведення антитерористичної операції та поширення на нього дії Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за яким з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банками, а також процентами за користування кредитами не нараховуються. На підтвердження цих обставин [PERSON] не надав ні банку, ні суду належних доказів - довідку про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервіста витяг із наказу або довідку про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Про необхідність надання цих документів банк письмово роз`яснював відповідачу. Банк не в змозі здійснити розрахунок заборгованості з урахуванням перебування відповідача в зоні проведення АТО, через відсутність доказів такого перебування, крім того жодного доказу про те, що відповідач належить до складу Збройних Сил України чи спеціальних правоохоронних органів останнім надано не було. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно уклав з позивачем кредитний договір, йому видано банківську картку з відновлювальною кредитною лінією і розміром ліміту 2000 грн., який було збільшено, періодично користувався кредитною карткою та сплачував відсотки. Однак з 30.07.2014 р. він проходить службу в АТО, листом неодноразово повідомляв банк про цю обставину, а тому банк не мав права нараховувати відсотки та пеню за кредитом. Визнав заборгованість за кредитом, що утворилася станом на 30.07.2014 р. - по тілу кредиту у розмірі 6456,69 грн., прострочена заборгованість за процентами 301 грн. 31 коп., заборгованість за штрафами і пенею 20 грн. 46 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено такі обставини. 11.07.2012 р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.42824.004 (далі Договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит з встановленим лімітом у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг відповідно до Анкети договору на оформлення платіжної картки від 22.05.2012 р. (а.с. 15 16, 18). Пунктом 2.3 Договору передбачено нарахування процентів в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою (п. 2.5 Договору). Відповідно до п. 5.2 Договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. За порушення строків погашення заборгованості за користування короткостроковим кредитом, банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, від суми простроченої заборгованості за кожен день її прострочення (п. 5.5.4 Договору). Факт укладення договору, отримання коштів та його умови відповідач не оспорював.\~ Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач, починаючи з 10.08.2012 р., періодично користувався кредитною карткою, при цьому періодично частково погашав заборгованість перед банком. Вказані обставини відповідачем у судовому засіданні не спростовувались. 15.01.2016 р. банк направив відповідачу вимогу № 599 про повернення суми заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.42824.004 від 11.07.2012 р. у розмірі 12881,72 грн., яка виникла станом на 12.01.2016 р. (а.с. 34). Проте, відповідач [PERSON] свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши утворення заборгованості станом на 18.10.2016 р. у розмірі 23758,58 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6456,69 грн., прострочена заборгованість за процентами 7080,68 грн., сума неустойки (пеня та штрафи) - 10221,58 грн. (а.с. 6 - 14). Заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 30.07.2014 р. визнана відповідачем. 21.06.2016 р. відповідач [PERSON] звернувся з заявою до позивача в якій зазначив, що працює в органах Національної поліції та починаючи з 2014 року бере безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та у зв`язку з проходженням служби в польових умовах не має можливості дотримуватися встановленого графіку погашення заборгованості та просив тимчасово перенести строки оплати основного боргу, нарахованого по кредиту, списати штрафні санкції та/або пеню та у подальшому не застосовувати їх за кредитним зобов`язанням, звільнити від нарахування процентів за користування кредитом (а.с. 84). У відповідь на вказану заяву позивач, листом № 13002 від 20.07.2016 р. повідомив [PERSON] , що для можливості розгляду списання/перерахування процентів, штрафних санкцій та пені за кредитним договором № ICKGMCUI.42824.004 від 11.07.2012 р. йому необхідно надати оригінал довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу з зазначенням дати мобілізації/демобілізації або оригінал витягу із наказу, або оригінал довідки про зарахування до списків військової частини, військовий квиток (а.с. 85). Згідно ч. 4 ст. 14 ЦК України звільнення особи від цивільного обов`язку або його виконання може мати місце тільки у випадках, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Повністю від кредитних зобов`язань на підставі п. 15 ст. 14 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказаних осіб не звільнено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх. За вимогами пункту 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 р. і триває на даний час. Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Сумській області № 317/05/51-2017 від 29.06.2017 р. заступник командира роти патрульної служби поліції особливого призначення «Суми» Головного управління Національної поліції в Сумській області Манахов Д.Ю. з 30.07.2014 р. по 28.08.2014 р. (витяги із наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 27.08.2014 р. № 103), з 24.11.2014 р. по 23.12.2014 р. (витяг із наказу першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 24.12.2014 р. № 109), з 16.09.2015 р. по 06.11.2015 р. (витяг із наказу першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 08.11.2015 р. № 312), з 07.11.2015 р. по 16.11.2015 р. (витяг із наказу першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 16.11.2015 р. № 320), з 14.12.2015 р. по 15.01.2016 р. (витяг із наказу командира ОТУ «Донецьк» АТЦ при СБУ від 15.01.2016 р. № 16), з 03.03.2016 р. по 16.04.2016 р. (витяги із наказів командира ОТУ «Донецьк» АТЦ при СБУ від 04.03.2016 р. № 66, від 16.04.2016 р. № 109), з 02.10.2016 р. по 02.12.2016 р. (витяги із наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 05.10.2016 р. № 279 дск., від 02.12.2016 р. № 338 дск.), з 30.01.2017 р. по 30.03.2017 р. (витяги із наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 01.02.2017 р. № 32 дск., від 30.03.2017 р. № 90 дск.), перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань (а.с. 141). [PERSON] є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серія [NUMBER] від 27.11.2014 р. (а.с. 143). Отже судом встановлено, що [PERSON] з 30.07.2014 р. перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань та має статус учасника бойових дій, а тому на нього розповсюджуються вимоги п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в частині того, що з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язання перед банком, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором на дату 18.10.2016 р. (а.с. 6 14) вбачається, що станом на 30.07.2014 р. (дати початку перебування відповідача у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань) заборгованість за кредитним договором становила: прострочена заборгованість по кредиту - 6456 грн. 69 коп., прострочена заборгованість за процентами - 301 грн. 31 коп., заборгованість за штрафами і пенею - 20 грн. 46 коп. З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в межах заявлених вимог (станом на 18.10.2016 р.) підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.42824.004 від 11.07.2012 р. у розмірі 6778,46 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 6456,69 грн., простроченої заборгованості за процентами у сумі 301,31 грн., заборгованості за штрафами і пенею у розмірі 20,46 коп. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 393 грн. 15 коп. (6778,46 грн. х 1378/23758,58 грн.).

Outcome: partial