Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 08 серпня 2014 року в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області по вул. Леніна, 15 відповідачами було зруйновано погреб, 16/20, який належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору дарування. Зазначений погреб перебував на земельній ділянці, 2/3 якої належить позивачу. Погреб був справний і довгий час використовувався позивачем для зберігання продуктів. По факту руйнування майна, дочкою позивача було подано повідомлення до Вишгородського РА ГУ МВС України в Київській області. Працівниками райвідділу було здійснено виїзд на місце події, а також взято пояснення у [PERSON], зі слів якої, вона вирішила розібрати на своїй ділянці погріб, який почав розвалюватись. Будівельна вартість погребу в 2007 році складала 2511,00 грн., що зазначено в технічному паспорті. Вартість зруйнованого відповідачами майна на момент заподіяння шкоди складала 4584,81 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 4584,81 грн. В ході судового розгляду позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в редакції від 24.11.2014 року, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму у розмірі 5022,00 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків на підставі поданого нового розрахунку розміру заподіяної шкоди. У судове засіданні позивач та його представники не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили та пояснили, що відповідно до договору дарування від 05 вересня 2008 року, [PERSON] належить 1/5 частина житлового будинку № 15 в з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в с. Хотянівка по вул. Леніна. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] належала на праві власності 1/3 частина земельної ділянки площею 0,0956 га, що знаходиться в с. Хотянівка по вул. Леніна, 15. На даній земельній ділянці знаходиться вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. 20 травня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина та [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Погріб з приводу якого виник спір є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] Вважають, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки даний погріб 1950 року побудови, розвалений та перебуває в аварійному стані. Розрахунок вартості завданого збитку, не може братись до уваги, оскільки оцінка вартості завданого збитку може встановлюватись працівниками відповідних експертних установ або іншими спеціалістами, а тому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 06 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] (дарувальник), подарував і до підписання цього договору передав, а [PERSON] (обдарований), прийняв в дар 1/3 частину земельної ділянки, від загальної площі 0,0956 га належної дарувальнику, на праві власності згідно державного акту ЯД № 778808, виданого 19 грудня 2007 року Хотянівською сільською радою (рішення 13 сесії ІУ скликання за № 95), і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю № 010734200895, що знаходиться на території села Хотянівка Вишгородського району Київської області по вул. Леніна, 15, кадастровий номер 3221888801360070213, надану для будівництва обслуговування житлового будинку. На земельній ділянці, що є предметом договору, розташований будинок з надвірними будівлями, належний [PERSON], [PERSON] і [PERSON], по 1/3 частині кожному. 13 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування частини будинку, який розташований в с. Хотянівка, Вишгородського району, Київської області, відповідно до якого [PERSON] (дарувальник) передав 3/20 частини будинку, у власність [PERSON] (обдаровуваному), а [PERSON] прийняв 3/20 частини будинку безоплатно. На земельній ділянці біля нього розташовані такі надвірні будівлі: два сараї (зазначені в технічному паспорті та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, убиральня, погріб, дві літні кухні, колодязь питний, колонка питна, каналізаційна споруда, огорожа. Вказана в договорі частина будинку належала дарувальнику, згідно свідоцтва про право власності (виданого Хотянівською сільською радою 25 квітня 2008 року, на підставі рішення № 19/04 від 21 квітня 2008 року), зареєстрованого Вишгородським бюро технічної інвентаризації в книзі № Д-1, номер запису № 112, реєстраційний номер в єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно 9480684. 19 грудня 2007 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0956 га, яка розташована в с. Хотянівка, вул. Леніна, 15, Вишгородського району Київської області, на підставі рішення 13 сесії ІУ скликання від 15 вересня 2004 року № 95. Співвласниками по 1/3 частині даної земельної ділянки є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 05 вересня 2008 року було укладено договір дарування між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] (дарувальник) передає у власність [PERSON]С.(обдаровуваному) 1/5 частку житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в с. Хотянівка по вул. Леніна, 15, Вишгородського району, Київської області. Вищезгаданий житловий будинок з бруса, рік забудови 1955 року, до будинку прилягають надвірні будівлі: два сарая «Б,Г, убиральня «В», погріб «Д», дві літні кухні «Е,Ж», колодязь питний «І», колонка питна «П», каналізаційна споруда ІІІ», огорожа «1-3, 6-8». Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15 по вул. Леніна в с. Хотянівка, Вишгородського району, Київської області, від 07 квітня 2008 року, власниками даного будинку являються [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно акту обстеження від 09 грудня 2014 року, проведеного депутатом Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, в присутності свідків [PERSON], [PERSON], та власника будинку [PERSON], було виявлено, що літня кухня, погреб, який знаходиться в аварійному стані та колодязь непридатний до користування. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є наявність вини особи, яка її завдала. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач всупереч вимогам ст.60 ЦПК не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Посилання позивача на висновок начальника Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області від 08 серпня 2014 року як на доказ, що підтверджує вину відповідачів у руйнуванні погреба, судом не приймається в силу ст.58 ЦПК України як допустимий та належний доказ, оскільки не підтверджує, що саме діями відповідачів був пошкоджений спірний погреб, а тільки складений зі слів заявника [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку , що позивачем в судовому засіданні не доведено, що саме в діях відповідачів наявна вина, вчинених ним дій, що призвело до руйнування погреба та вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed