Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 36 від 11.06.2004 року у розмірі 45184,11 грн.; стягнути солідарно з усіх відповідачів заборгованість в сумі 10000,00 грн.; стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 3200,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] усі судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначається, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 130 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 20 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 10.06.2005 року, проте в порушення умов договору свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших обумовлених договором платежів, належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до позичальника, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. Також з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки з поручителем [PERSON] . Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, що були пред`явлені Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» до відповідачів виконані належним чином не були. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2019 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. При новому розгляді справи 12.08.2019 року позивачем було подано уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість у розмірі 73625,28 грн., станом на 17.07.2019 року за кредитним договором №36 від 11.06.2004 року, яка складається з наступного: 5613,84 грн. заборгованість за кредитом ( тілом кредиту); 24568,92 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 43442,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір розмірі 1921 грн. Просив суд розглядати справу без участі представника та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] Ніколаєнко [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки спливу строків позовної давності. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»)\~та [PERSON] був\~укладений договір№ 36 про надання овердрафтового кредиту від 11.06.2004 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 130000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.06.2005 року. Згідно з Додатковою угодою від 20 грудня 2004 року до Кредитного договору №36 від 11.06.2004 року ліміт складає 97500,00 грн. Здійснення платежів Клієнта в порядку, встановленому даним договором, здійснюється Банком в строк до 10 червня 2005 року. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки від 11.06.2004 року. Відповідно до договору поруки від 11.06.2004 року [PERSON] зобов`язалася солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором №36 від 11.06.2004 року. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років. Згідно з свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] 25 грудня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що 25 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Світловодському району Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис №10 та прізвище після реєстрації [PERSON] 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 36 від 11.06.2004\~року заборгованість станом на 17.07.2019 року склала 73625,28 грн., де: 5613,84 грн. заборгованість за кредитом; 24568,92 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 43442,52 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою\~ про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з\~правовою позицією Європейського суду з прав людини, висвітленою в рішенні\~ «Стаббініс та інші проти Сполученого\~ Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує\~ кілька\~ важливих цілей, а саме забезпечує правову\~ визначеність і\~ остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко\~ спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо\~ подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати\~ ненадійними\~ і недостатніми.\~ Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу\~ позовної давності пов`язується\~не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах\~позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13,\~та постанові Верховного суду України по справі 6-31 цс15. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений 11.06.2004 року, строк дії договору до 10.06.2005 року, при цьому відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості, позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в листопаді 2013 року, через майже вісім років, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого кредитним договором. Статтею 81 ЦПК України\~на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак суду позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних доказів в розумінні\~ст.ст. 79-78 ЦПК України, якими би спростовувалися доводи відповідача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним суд вважає необхідним застосувати до позовних вимог\~ позивача наслідки пропуску строку позовної давності.\~ Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed