Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на земельну частку (пай) та на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 03.04.1996 року склала заповіт, який посвідчений Скмереньківською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №11, яким все майно заповіла позивачу. Державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 17.01.2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №306. Разом з тим, державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 23.06.2020 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] мотивуючи відмову відсутністю документу, який посвідчує право власності на указану земельну ділянку, яку рішенням Семереньківської сільської ради Тростянецького району від 19.01.1995 року передано у приватну власність [PERSON] було передано земельну ділянку розміром 0,47 га, що розташована. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушений звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки в розмірі 0,47 га з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,05 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,42 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі право на отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 31.07.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, Семерпеньківська сільська рада Тростянецького району Сумської області подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника відповідача та про те, що сільська рада позовні вимоги підтримує повністю (а.с.35). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідно до заповіту від 03 квітня 1996 року, посвідченого секретарем виконкому Семереньківської сільської ради Башкатовою С.Д., [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у с.Поляне. Позивач після смерті [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.02.2014 року державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори на право на земельну частку (пай) (а.с. 36). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори 23.06.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, який повинен бути зареєстрований, згідно норм діючого законодавства (а.с. 8). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки за його заявою державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 63/2014 та видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців, крім позивача, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. За життя [PERSON] рішенням Семереньківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 19.01.1995 року було передано земельну ділянку загальною площею 0,47 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З листа від 16.09.2020 року відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с. 33). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , ураховуючи зміст її заповіту, набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» не одержав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved