Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що відповідно до Договору про споживчий кредит №58-0143 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 23 червня 2018 року відповідачу надано кредит в сумі 50 000,00 грн. строком кредитування на 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23 червня 2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами Договору. За користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99% річних (п. 2.4.1. Договору). Відповідно до п. 3.3.3. Позичальник зобов`язувався здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 1 388 грн. 89 коп. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів, відповідно до черговості, визначеної Договором. Для можливості досудового врегулювання спору, банком неодноразово надсилалось повідомлення з розрахунком заборгованості та надавався термін добровільного погашення боргу. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання щодо своєчасності повноти внесення коштів за користування кредитом. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами кредитування станом на 30.10.2019 р. за відповідачем обліковується заборгованість - 56 955,92 грн., з них заборгованість за основним боргом (кредитом) - 41666,67 грн., заборгованість відсотками - 2545,84 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 10997,75 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 708,49 грн., сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 943,04 грн. , сума 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 63,78 грн., сума втрат від інфляції несвоєчасне погашення основного боргу - 11,11 грн., сума втрат від інфляції несвоєчасне погашення процентів - 19,24 грн.. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. 25.08.2020 р. від представника відповідача [PERSON] поступив відзив на позовну заяву, згідно до якого вказує, що банк посилається на розрахунок заборгованості однак такий не є належним підтвердженням існування заборгованост, оскільки складені представникомпозивача без підпису головного бухгалтера та без посилання на бухгалтерські документи первинного обліку. Крім того, у позовній заяві всупереч вимогам чинного законодавства детально не описано підстави стягнення саме таких сум. Банк не довів обставини та доказів, з яких він виходив при визначенні розміру заборгованості, що підлягає стягненню. У наданій до суду формі розрахунків заборгованості по кредитним договорам не відображено належним чином інформацію по якій можна визначити вартість таких розрахунків: розміри заборгованості наведені без методики зробленого розрахунку; не вказані дати та суми внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту; не відображено порядок зарахування внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту; не зазначено з якої саме дати відповідач порушив графік повернення кредиту . Під час укладення кредитного Договору було порушено порядок розрахунку та погодження сторонами ціни договору, зокрема встановлення загальної сукупної вартості кредиту та погодження вартості та послуг Банку. Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача , які пов`язані з отриманням , обслуговуванням і погашенням кредиту , а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді: реальної процентної ставки; абсолютного значення подорожчання кредиту . Договір передбачає сплату відсотків проте розрахунок та його загальної вартості відсутній. При укладенні Договору споживачу не була повідомлена вся вищеназвана інформація, тому споживач був позбавлений можливості достеменно оцінити розмір своїх майбутніх витрат, які він буде зобов`язаний зробити на виконання Договору. Вказує, що відсутні докази того, що відповідач отримував вимоги про сплату заборгованості. Крім того, вважає обов`язок сплачувати комісію відповідачем несправедливою умовою договору, яка суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просив визнати умову недійсною з моменту укладення договору. Вказана комісія нічим не обгрунтована та суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, вказує, що правочин вчинено від впливом обману її як слабшого учасника ринку фінансових послуг. Посилається на неприпустимість стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, оскільки це буде подвійним стягненням. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини дійшов таких висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 23 червня 2018 року відповідач [PERSON] уклав договір про споживчий кредит за №58-0143 для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів (а.с.4-8). Відповідно до даного договору банк надав кредит одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок для видачі Позичальнику з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] ,код отримувача [NUMBER] відкритий в ПАТ Ідея Банк. (п.3.2.1). Відповідно до п. 2.2 договору на встановлення відновлюваної кредитної лінії Банк надав відповідачу кредит в сумі 50 000 грн. на строк 36 місяців. Відповідно до п.2.4.1. процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 17.99 сотих процентів річних і сплачується щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.10.2019 р. заборгованість відповідача [PERSON] за договором №58-0143 від 23.06.2018р. становить 56 955,92 грн., з них заборгованість за основним боргом (кредитом) - 41666,67 грн., заборгованість відсотками - 2545,84 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 10997,75 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 708,49 грн., сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 943,04 грн. , сума 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 63,78 грн., сума втрат від інфляції несвоєчасне погашення основного боргу - 11,11 грн., сума втрат від інфляції несвоєчасне погашення процентів - 19,24 грн..(а.с. 11-14). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги вказує на те, що між ним та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №58-0143 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 23.06.2018р. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 17,99% річних. Вказана обставина підтверджується підписаним сторонами договором про споживчий кредит від 23.06.2018р. Крім того, доведеною є обставина, що сторони обумовили базову відсоткову ставку, яка становить 17.99 % на рік у підписаній відповідачем заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 23.06.2018р., тому нарахована позивачем сума заборгованості в розмірі 56 955,92 грн. є вірною та такою, що узгоджується з вищевказаними нормами законодавства та встановленими судом обставинами справи і підлягає стягненню з відповідача. Посилання представника відповідача на неправильність розрахунку заборгованості суд відхиляє як недоведену. Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача на неправомірність стягнення комісії, оскільки вказана вимога відсутня в позовній заяві. Також суд відхиляє посилання позивача на ту обставину, що правочин між сторонами вчинений під впливом обману, оскільки таке твердження не підтверджене жодним доказом. Суд доходить висновку, що стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції не є подвійним стягненням, оскільки є різними видами цивільної відповідальності. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 1921 грн. 00 коп. На підставі наведеного та ст. ст. 207, 549, 551, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054,

Outcome: approved