Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Факт смерті зареєстровано Виконавчим комітетом Білецьківської сільської Ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис про смерть № 81 від 27.11.2019 року. Внаслідок смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з : житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованої земельної ділянки площею 0, 1400 га , що розташовані по [ADDRESS] . Позивачем вказано, що за життя, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 03 жовтня 2018 року секретарем Білецьківської сільської Ради Бутенко Ж.П., відповідно до якого, заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося, йому - [PERSON] . При зверненні до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович А.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначив, що [PERSON] мала похилий вік - 81 рік, хворіла на серцеве захворювання, тому з березня 2019 року він став проживати разом з нею, за адресою: за адресою : [ADDRESS] , допомагав їй по господарству, мали спільний бюджет, по день її смерті. Оскільки, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ( або за заповітом) після померлої матері необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, просив суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Білецьківської сільської Ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 34. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Білецьківської сільської Ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 81. Внаслідок смерті відкрилася спадщина на належне майно [PERSON] , а саме: - житлового будинку з господарськими будівлями, що підтверджується Свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби; - приватизованої земельної ділянки площею 0, 1400 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 688419 - розташовані по [ADDRESS] . За життя, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 03 жовтня 2018 року секретарем Білецьківської сільської Ради Бутенко Ж.П., відповідно до якого, померла заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося - [PERSON] , [INFO] . З метою прийняття спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса Спірідовича Андрія Миколайовича з відповідною заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус, після опрацювання поданих документів, відмовив у оформленні права на спадщину на майно померлої [PERSON] , у зв`язку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк. Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, відповідно до Акту обстеження житлово - побутових умов проживання від 19.10.2020 року складеного комісією у складі секретаря Білецьківської сільської ради Бутенко Ж.П., депутата сільської ради - Турчинович Н.М., інспектора з питань реєстрації населення - Мулявки О.П. встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] проживав разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на день її смерті - [INFO] в [ADDRESS] . Також, на підтвердження факту постійного проживання з матір`ю до дня її смерті позивачем надано Довідку від 19.10.2020 року, видану Білецьківською сільською радою, відповідно до якої - [PERSON] [INFO] проживав разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті та вів з нею спільне господарство за вищезазначеною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. П. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року встановлено, що доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 10.01.2019 р. по справі № 484/747/17 «Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно до ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , якщо обставини , встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України , підтверджуються іншими належними і допустимими доказами». В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведений факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved