Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

ПрАТ «Просто-страхування» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] збитків, завданих в наслідок ДТП в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті ДТП, що мала місце 31.05.2013 року, позивач виплатив страхувальнику, який зазнав збитків, суму страхового відшкодування в розмірі 6 736,01 грн. Оскільки ДТП сталось через порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, позивач просить стягнути з нього в порядку регресу вказану суму страхового відшкодування, а також судові витрати в сумі 229,40 грн. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином причини неявки суду невідомі. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 31 травня 2013 року в місті Києві по вул. Лароша Гавро сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Ниссан» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] ДТП сталось в наслідок порушення відповідачем ПДР України. Вказане підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2013 року по справі № 3/756/3823/13 про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130 ч. 2 КпАП України відносно останнього. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаної ДТП автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, відновлювальна вартість яких, виходячи із складеного позивачем кошторису відповідно звіту № 8587 оцінки транспортного засобу, становить 7 414,20 грн., а відповідно до Рахунку-фактури вартість відновлюваного ремонту становить 7 156, 01 грн. 11.06.2013 р. ПрАТ «Просто-страхування» було складено розрахунок страхового відшкодування № 75814, відповідно до якого страхову відшкодування становить 6 736,01 грн. Таким чином позивачем було виплачено страхувальнику 6 736,01 грн. страхового відшкодування в рамках виконання умов договору добровільного страхування № АТК 218548 від 29.05.2012 р., укладеного між АТ «Просто-страхування» правонаступником якого є ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON]., за яким об'єктом страхування є автомобіль [NUMBER]. Таким чином, сума витрат, понесених позивачем в наслідок вказаного ДТП становить 1624,24 грн. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved