Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач у січні 2017 року звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 11.09.2014 року в розмірі -19 829,07 грн. та понесені ними судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення ( а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся\~ по відомому місцю його реєстрації\~ через\~ відповідну житлово-експлуатаційну організацію, що не суперечить ч.3 ст.76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так зясовано, що 11 вересня 2014 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого відповідачу відкрито картковий рахунок № 2625500253906 у валюті гривня та випущено міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії 2 000,00 грн. Зобов'язання Кредитором виконано в повному обсязі. Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати Кредит, виплачувати банку проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад.» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. \~ В порушення зазначених норм та умов Договору відповідач зобовязання свої належним чином не виконує, тому станом на 04.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19 829,07 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту- 12 300,81 грн., прострочка по тілу- 6 239,30 грн., відсотки за кредитом- 183,54 грн., неустойка- 1 105,42 грн., розрахунок якої додається (а.с. 18). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню -1 378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved