Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» 08 червня 2021 року звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої мотивує тим, що відповідно до постанов КМУ від 01.10.2015 р. №758 (яка діяла з 01.10.2015 р. по 01.04.2017 р.), від 22.03.2017 р. №187 (яка діяла з 01.04.2017 р. по 31.10.2018 р.), та від 19.10.2018 р. №867 (яка діє з 01.11.2018 р.) «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу » на позивача було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензованої діяльності Позивача (м. Суми, Сумська обл., с. Мойка Краснокутського р- ну Харківської обл.) до зміни постачальника природного газу. Постанова КМУ від 19 жовтня 2018 р. № 867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» розповсюджувала свою дію на ТОВ «СУМИЗАЗ ЗБУТ» до 01.08.2020 року. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № [NUMBER] , і користується послугами з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 (далі Типовий договір) та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 зі змінами та доповненнями (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є публічним та однаковими для всіх побутових споживачів України. Однак, [PERSON] зобов`язання належним чином не виконує, надані ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» послуги з постачання природного газу вчасно не оплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожитий природний газ. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 11368 грн. 95 коп., у тому числі сума заборгованості - 11005 грн. 61 коп., інфляційне збільшення - 259 грн. 85 коп., 3% річних - 103 грн. 49 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2021 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання 04 жовтня 2021 року о 13 год. 00 хв. 04 жовтня 2021 року від представника позивача надійшла заява про часткову відмову від позовних вимог, в якій зазначається, що відповідачка заборгованість за спожитий природний газ сплатила в повному обсязі та станом на 04 жовтня 2021 року така заборгованість за період по 31 серпня 2021 року відсутня. Таким чином з відповідачки підлягають стягненню нараховані на суму боргу інфляційні втрати в сумі 259 грн. 85 коп. та 3% річних в сумі 103 грн. 49 коп. Посилаючись на вказане, просить прийняти відмову від позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості за спожитий природний газ, а також стягнути інфляційні втрати в сумі 259 грн. 85 коп. та 3% річних в сумі 103 грн. 49 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року прийнято відмову від частини позовних вимог позивача ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», закрито провадження у справі за вказаним позовом в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 259 грн. 85 коп., 3% річних в сумі 103 грн. 49 коп., а також судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. Представник відповідачки заперечувала проти задоволення позову щодо стягнення з відповідачки інфляційних втрат, 3% річних, посилаючись на те, що вимоги не можуть бути задоволені, оскільки відповідачкою погашено заборгованість у повному обсязі. Щодо сплати судового збору, то вважає, що підлягає стягненню 50 % від суми сплаченого позивачем судового збору, оскільки позивач відмовився від позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача згідно заяви від 04 жовтня 2021 року підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634ЦК України). Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Типового договору природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року, договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним та договором приєднання. У зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (в тому числі електронній) формі з кожним споживачем. Відповідачка [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, їй присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , і вона користується послугами з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] на умовах Типового договору . Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В зв`язку з тим, що відповідачка своєчасно не проводила оплату наданих послуг з постачання природного газу, вона мала заборгованість в сумі 11005 грн. 61 коп., що підтверджується випискою з фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 9). За ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачкою сплачено заборгованість за надані послуги з газопостачання наступними платежами: 6056,00 грн. - 27 липня 2021 року, 2000 грн. 00 коп. - 05 серпня 2021 року, 7921 грн. 76 коп. - 07 вересня 2021 року (а.с. 36). Враховуючи наявність заборгованості за спожитий природний газ в період з 26 січня 2021 року по 07 червня 2021 року, порушене право позивача підлягає захисту і з відповідачки необхідно стягнути інфляційні втрати в сумі 259 грн. 85 коп., 3% річних в сумі 103 грн. 49 коп. Доводи представника відповідача щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в зв`язку зі сплатою відповідачкою заборгованості за спожитий газ не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 2270 грн. 00 коп. При цьому суд враховує вимоги ч. 3 ст. 142 ЦПК України, відповідно до яких у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи обставини задоволення відповідачкою позовних вимог в частині погашення заборгованості за спожитий газ після пред`явлення вказаного позову, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Outcome: approved