Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 11.01.1979 р. по 31.03.2014 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах за ст. 38 КЗпП України. 23.02.2006 р. при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок. 28.02.2006 р. було складено акт про нещасний випадок на виробництві № 39. Висновком Ковпаківської районної МСЕК у м. Суми позивачеві встановлено 50% втрати професійної працездатності і визнано інвалідом третьої групи. Крім того, внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ другої стадії, токсико-пилової етіології, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлене ППЛЕК18.06.2014 р. у клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ; хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) за класифікацією Остапкович B.Є. та Попомарьової Н.І. Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму, вперше встановлене ППЛЕК 18.06.2014 року в клініці НДІ ГП та ПЗХНМУ; посттравматичний деформуючий остеоартроз лівого променево-зап'ясткового суглобу ІІ-ІІІ ст.; згинально-розгибальна контрактура пальців лівої кисті, посттравматичний неврит лівого променевого та серединного нервів з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, зі стабільним больовим синдромом та значним порушенням функції захвату та утримання лівої кисті (травма па виробництві, акт № 39 від 28.02.2006 р.) (Основний діагноз). Розповсюджений остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Пресбіопія. Хронічний фарингіт, ремісія (Супутній діагноз). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 83 від 09.06.2014 р. є: недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до акту огляду МСЕК від 22.08.2014 р. ступінь втрати працездатності у позивача склала 65 %, в т.ч. первинно 35 % - первинно та підтверджено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні заперечував проти позову. Пояснив, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки відповідно до п.19 Акту розслідування професійного захворювання № 83 від 09.07.2014 р. відповідач не порушував вимог законодавства про охорону праці, а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені статтею 237-1 КЗпП України, як підстава для відшкодування моральної шкоди. Крім того, вважає, що у настанні страхового випадку, який стався з позивачем у 2006 р., винен сам позивач. Згідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 23.02.2006 р., встановлено, що однією з причин нещасного випадку є невиконання потерпілим і працівником [PERSON] вимог інструкцій по охороні праці. Однією з осіб, яка допустила порушення законодавства з охорони праці, є працівник [PERSON], який порушив вимоги інструкції № 39 з безпечного ведення робіт для стропальників, обслуговуючих вантажопідйомні крани. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що з 11.01.1979 р. по 31.03.2014 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах за ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-10). 23.02.2006 р. при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок. 28.02.2006 р. було складено акт про нещасний випадок на виробництві № 39. Висновком Ковпаківської районної МСЕК у м. Суми 02.07.2007 р. позивачеві встановлено 45% втрати професійної працездатності і визнано інвалідом третьої групи (а.с. 18). Крім того, внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 83 від 09.07.2014 р. (а.с. 16). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 22.08.2014 р. ступінь втрати працездатності у позивача склала 65 %, в т.ч. первинно 35 % - первинно та підтверджено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням (а. с. 26, 27). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому в 2014 р. встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 9750 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial