Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд із позовом до ТзОВ «Свен», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35621,20 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 31 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбан Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Свен» було укладено кредитний договір за №СМ-600/042Т/2005, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 145000 грн. з кінцевим терміном повернення до 27.08.2010 року. В забезпечення виконання умов договору кредиту 31.08.2005 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки. 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» набуває право вимоги до боржників кредитора - ТзоВ «Свен» та [PERSON], згідно договору кредиту. Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконують умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи та позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТзОВ «Свен» в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.08.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк країна» та ТОВ «Свен» було укладено кредитний договір за №СМ-600/042Т/2005, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у сумі 145000 грн., зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення до 27.08.2010 року. Згідно з вимогами п. 1.5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно здійснювати погашення кредиту безготівковим перерахуванням на рахунок банку в розміри та строки передбачені у Графіку погашення. 31.08.2005 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-600/056Т/2005, за умовами якого Поручитель зобов'язується перед Банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій та пені. Відповідно до вимог п. 1.9 договору, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобов'язання згідно з умовами договору та видав кредит в сумі 145000 гривень. 24 грудня 2010 року між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» набуває право вимоги до боржників кредитора - ТзОВ «Свен», згідно кредитного договору від 31.08.2005 року та [PERSON], згідно договору поруки від 31.08.2005 року. Відповідач ТзОВ «Свен» свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26 лютого 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 35621,20 грн., з яких:33441,54 грн. - заборгованість по кредиту, 2179,66 грн. - пеня за прострочення сплати кредитних коштів, що підтверджується проведеним позивачем розрахунком. 06 березня 2014 року позивачем направлено відповідачам досудові вимоги щодо погашення заборгованості, які залишились без задоволення. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу вимог ст. ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Встановлено, що відповідачі належним чином не виконували взятих на себе зобов'язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв'язку з чим станом на 26.02.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 35621,20 грн., з яких:33441,54 грн. - заборгованість по кредиту, 2179,66 грн. - пеня за прострочення сплати кредитних коштів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Встановлено, що борг позивачу не повернуто, а тому позивач має право на стягнення спірних сум. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з ТзОВ «Свен» та [PERSON] в користь позивача заборгованості по кредитному договору в сумі 35621,20 грн. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, із відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 356,21 грн. в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved