Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача - Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Ухвалою суду від 05.03.2018 р. провадження у справі було зупинено до розгляду Тисменицьким районним судом цивільної справи № 352/252/18 за заявою [PERSON], заінтересована особа - Ямницька сільська рада ОТГ, про визнання безвісно відсутнім. Ухвалою суду від 04.05.2018 р. провадження у справі поновлено, до участі у справі залучено правонаступника первісного відповідача - Ямницьку сільську раду об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він, [INFO], протягом всього свого життя проживає і зареєстрований у будинковолодінні [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказане будинковолодіння на праві власності належало його дядькові [PERSON], який проживав у Росії,що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 20.01.1995 р.; право власності [PERSON] належно зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ. Рішенням Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 29.12.1993 р. [PERSON] передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,0783 га, державний акт про право приватної власності на земельну ділянку від 24.01.1995 р. У 1990 р. [PERSON] поїхав на заробітки в Росію, де проживав у Томській області, з 1993 р. будь-який зв'язок з ним втрачено. Він жодного разу не приїжджав, не телефонував, не писав листів. З того часу у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування. Рішенням Тисменицького районного суду від 26.03.2018 р., яке набрало законної сили, дядька [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01.01.1994 р. Оскільки позивач добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років, доглядає і утримує будинок, систематично проводить у ньому ремонти, сплачує всі необхідні платежі, комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку, він набув права власності на будинковолодіння та земельну ділянку за набувальною давністю. Просив визнати за ним право власності на спірні будинковолодіння та присадибну земельну ділянку за набувальною давністю. Представник позивача у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути у відсутності свого представника. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2018 р., яке набрало законної сили, встановлено, що дядько позивача [PERSON], [INFO], уродженець с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, є власником будинковолодіння по вул. [ADDRESS] в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 20.01.1995 р., належно зареєстрованим в Івано-Франківському ОБТІ, та власником земельної ділянки площею 0,0783 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що посвідчується державним актом про право приватної власності на земельну ділянку від 24.01.1995 р. [PERSON] у 1990 р. поїхав на заробітки в Росію, де проживав у Томській області, з 1993 р. будь-який зв'язок з ним втрачено. З того часу у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування. Вказаним судовим рішенням [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01 січня 1994 р. Судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів чужим нерухомим майном, а саме належними його дядькові [PERSON] будинковолодінням по вул. [ADDRESS] в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області та присадибною земельною ділянкою за цією ж адресою, зареєстрований і проживає у спірному будинковолодінні, вартість якого на даний час складає 59800 грн., користується спірною земельною ділянкою, вартість якої становить 98700 грн., та продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном більше десяти років. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. У відповідності з вимогами ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.344 ЦК України,

Outcome: approved