Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідачки. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 30.08.2002 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого народився син [PERSON]. Спільне сімейне життя між ними не склалося, тому, відповідно до рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення сумісного життя дитина залишилася проживати з позивачем та його батьками. Вказує на те, що дитині необхідне повноцінне харчування та одяг, витрати на навчання. Домовленості щодо утримання їхньої сумісної дитини між ними не досягнуто, грошові кошти відповідач не надає. З грудня 2013 року відповідач мешкає окремо, її місцезнаходження позивачу не відоме. Просив стягнути з відповідача на його користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заочним рішенням судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, скасовано і призначено справу для розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив стягнути аліменти з відповідачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме 1500 гривень щомісячно. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в повному обсязі, оскільки не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, так як на даний час вона не працює, проживає з бабусею, яка є інвалідом І групи, отримує компенсацію по догляду за людиною похилого віку в розмірі 16 грн. 16 коп. щомісячно, при цьому не може працювати та залишати бабусю без нагляду. Також зазначила, що за станом здоров'я перебуває на обліку у 4-х лікарів, кожні півроку вона повинна проходити обстеження та амбулаторне лікування, що потребує чималих коштів. Крім того після розірвання шлюбу позивач залишив її без коштів для існування, вигнав із квартири та залишив собі все спільно нажите в період шлюбу майно. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки не має жодних правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Крім того у відповідачки не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, так як вона не працює, отримує доплату до пенсії по догляду за бабусею, яка є інвалідом І групи і за якою потрібний постійний догляд, перебуває на обліку у лікарів і потребує постійного лікування. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.08.2002 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис № 795 (а.с.4). Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та довідкою з місця проживання (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я дитини, матеріальний стан позивача та відповідача. Тому, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідачка не працює, здійснює догляд за особою похилого віку інвалідом І групи, має проблеми зі здоров'ям, та вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання малолітньої дитини, у твердій грошовій сумі по 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття. Також, суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини. Відповідачка є працездатною особою, а тому має можливість матеріально утримувати дитину, що є її обов'язком. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial