Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-702/1130/2008. [PERSON] з кредитним договором банк надав [PERSON] кредит в сумі 1300 доларів США. Проте, [PERSON] умов договору не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 09.06.2010 року Київським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № МL-702/1130/2008 в розмірі 123774,36 грн. Однак, на теперішній час вказане рішення суду не виконано. 04.09.2008 в забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №РМL-702/1130/2008, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачам на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданим 16.02.1999 року Комісією по приватизації державного житлового фонду КПС «Вільшанське» за № 84П, що підтверджується витягом № 19621223 про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний № 24075859 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 01.08.2008 року Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-2862, що підтверджується витягом № 19871805 про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний № 24075859. Надалі між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 12.11.2010 та договір відступлення права вимоги від 12.07.2010 року. [PERSON] з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №МL-702/1130/2008 та договором іпотеки №РМL-702/1130/2008. Просить суд позов задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1\~статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 04.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-702/1130/2008, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 13000 доларів США. Пунктом 1.1 частини №2 кредитного договору МL-702/1130/2008 сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до пункту 1.4 частини №2 договору за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. [PERSON] із пунктом 1.5. частини №2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором. [PERSON] з пунктом 1.5.1.1 частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами). [PERSON] умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором та банк звернувся до суду за захистом своїх прав. 09.06.2010 Київським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-702/1130/2008 від 04.09.2008 року в розмірі 123 774,36 гривень. На теперішній час рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-702/1130/2008 від 04.09.2008 року не виконано. Відповідно до частини 4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04.09.2008 в забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №РМL-702/1130/2008, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачам на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданим 16.02.1999 року Комісією по приватизації державного житлового фонду КПС «Вільшанське» за № 84П, що підтверджується витягом № 19621223 про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний № 24075859 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 01.08.2008 року Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-2862, що підтверджується витягом № 19871805 про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний № 24075859. Відповідно до пункту 3.2 (склад предмета іпотеки), предмет іпотеки складається з: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа 40,90 кв.м., житлова площа 28,90 кв.м., загальна площа предмета іпотеки становить 40, 90 кв.м. [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19871597, видана Комунальним підприємством «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 13.08.2008 року, реєстраційний №24075859, номер запису: 3262 в книзі 20, загальна вартість предмета іпотеки становить 16400 гривень 00 копійок. Надалі, між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст.\~512,\~514,\~1077-1079,\~1082,\~1084 Цивільного кодексу України\~було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 12.11.2010 та договір відступлення права вимоги від 12.11.2010. [PERSON] з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №МL-702/1130/2008 та договором іпотеки № PML-702/1130/2008, що вбачається також з додатку до договору про відступлення права вимоги. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 5\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта\~статті 631 Цивільного кодексу України). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.4.4. (Оцінка предмета іпотеки), вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем та становить 101600 гривень, що за курсом НБУ на дату укладання договору становить 20945,43 доларів США(1 USD = 4.8507 грн.). Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до пункту 6.2 договору іпотеки, іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником (відповідачем) позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до\~статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно\~\~з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. [PERSON]\~статті 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно його цільовим призначенням предмета іпотеки на підставі договору між іпотекодержавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов визначених договором чи рішенням суду. Беручи до уваги обставини справи, та виходячи із сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що ефективним відновленням прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї із умов надання (отримання) кредиту. [PERSON] зі\~статтею 263 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. [PERSON] вимог частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved