Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.07.2007 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, на час вчинення ДТП відповідач керував автобусом та виконував рейс, перебуваючи в трудових відносинах із позивачем на підставі трудового договору від 13.03.2006 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.06.2010р., зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.07.2011р., позов потерпілої було частково задоволено - стягнуто з позивача на користь потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди 19478 грн. 73 коп., на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.. всього 69478,73 грн. Згідно з постановою державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 04.04.2012 Головним управлінням Пенсійного Фонду у Рівненській області з 1 травня 2012 року розпочались щомісячні стягнення з пенсії позивача на користь потерпілої особи. Згідно довідки ГУПФУ у Рівненській області від 08.05.2014 станом на квітень 2014 року позивачем виплачено на користь потерпілої 10089,09 гривень. Збільшивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 12377,29 гривень виплаченого відшкодування в порядку регресу та судові витрати по справі, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] .підтримавши збільшені позовні вимоги, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який повторно не з»явився у судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений підлягає до задоволення із наступних підстав. Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.07.2007 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому. Відповідно до копії трудового договору між працівником і фізичною особою [PERSON] укладеним строком на 1 рік з 13.03.2006 року по 13.03.2007 року , що зареєстрований у Рівненському районному центрі зайнятості 13.03.2006 року № 172 сторони перебували у трудових відносинах. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.06.2010р., зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.07.2011р., позов потерпілої було частково задоволено - стягнуто з позивача на користь потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди 19478 грн. 73 коп., на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. всього 69478,73 грн. Відповідно до ч. 4 статті 61 ЦПК України вирок в кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 04.04.2012 Головним управлінням Пенсійного Фонду у Рівненській області з 1 травня 2012 року розпочались щомісячні стягнення з пенсії позивача на користь потерпілої особи. Згідно довідки ГУПФУ у Рівненській області від 08.05.2014 станом на квітень 2014 року позивачем виплачено на користь потерпілої особи [PERSON] 10089,09 гривень, за період з 01.05.2014 року по 30.09.2014 року виплачено 2288,20 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу. Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає до задоволення.повністю.

Outcome: approved