Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позивач мотивує вимоги тим, що 27.02.2008 року о 18-30 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21112 реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Юності, в районі б. № 36А, в м. Запоріжжі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при зміні руху не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], під керівництвом [PERSON], після чого автомобіль Ланос було відкинуто на автомобіль ЗАЗ 11307, яким керував водій [PERSON] Внаслідок даного ДТП були пошкоджені автомобілі травмованих не було. Відповідач своїми діями порушив п.п. 10.1, 2.9 Правил Дорожнього руху України. Постановою Запорізького районного суду від 04 квітня 2008 року у справі № 3-1553/08 відповідача було визнано винним у скоєнні даного правопорушення. Цивільна відповідальність потерпілого-власника транспортного засобу була застрахована Договором добровільного страхування наземного транспорту № 6115-а/07зі від 10 грудня 2007 року ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО». У відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО» було змінено назву організаційно-правової форми шляхом перейменування «Закритого акціонерного товариства» в «Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування». На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, заяви про настання події та зібраних документів, потерпілому було виплачено страхове відшкодування у сумі 15185,73 грн. Між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації від 28.08.2008 року, та 19.12.2008 року укладено доповнення №1, згідно яких відповідач повинен був виплатити шкоду в порядку регресу в сумі 15185,73 грн. Позивач 05.05.2015 року надав до суду пояснення, згідно яких відповідач частково відшкодував матеріальну шкоду на суму 14800,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, проте надав заяву в якій підтримав вимоги позову та просив розглянути справу за його відсутності наполягав на задоволенні вимог станом на 05.05.2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27.02.2008 року о 18-30 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21112 реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Юності, в районі б. № 36А, в м. Запоріжжі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при зміні руху не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], під керівництвом [PERSON], після чого автомобіль Ланос було відкинуто на автомобіль ЗАЗ 11307, яким керував водій [PERSON] Внаслідок даного ДТП були пошкоджені автомобілі травмованих не було. Відповідач своїми діями порушив п.п. 10.1, 2.9 Правил Дорожнього руху України. Постановою Запорізького районного суду від 04 квітня 2008 року у справі № 3-1553/08 відповідача було визнано винним у скоєнні даного правопорушення. Цивільна відповідальність потерпілого-власника транспортного засобу була застрахована Договором добровільного страхування наземного транспорту № 6115-а/07зі від 10 грудня 2007 року ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО». У відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО» було змінено назву організаційно-правової форми шляхом перейменування «Закритого акціонерного товариства» в «Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування». На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, заяви про настання події та зібраних документів, потерпілому було виплачено страхове відшкодування у сумі 15185,73 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 257 від 21.07.2008 року на суму 604,50 грн. та № 32 від 11.04.2008 року на суму 14581,23 грн. Між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації від 28.08.2008 року, та 19.12.2008 року укладено доповнення №1, згідно яких відповідач повинен був виплатити шкоду в порядку регресу в сумі 15185,73 грн. Позивач 05.05.2015 року надав до суду пояснення, в яких зазначив, що відповідач наніс шкоду 15585,73 грн., дану суму суд вважає, помилковою, адже згідно наданих до позовної заяви документів, матеріальна шкода становить 15185,73 грн. Відповідач частково відшкодував матеріальну шкоду на суму 14800,00 грн., тому відповідно [PERSON] повинен відшкодувати позивачу суму матеріальних збитків в розмірі 385,73 грн., що підтверджується наданими до суду: платіжними дорученнями № 257 від 21.07.2008 року на суму 604,50 грн. та № 32 від 11.04.2008 року на суму 14581,23 грн., карткою рахунком: 37.7.2, а також наданими відповідачем копіями квитанцій про сплату матеріальної шкоди. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. (п. 38.2.1) Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України) Розглянувши справу суд вважає, що позивачем доведені належними та допустимими доказами його позовні вимоги, які уточнені станом на 05.05.2015 року підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial