Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Рембуд - Полтава» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зняття арешту з рухомого майна. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 червня 2018 року позов задоволено, знято арешт з майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуд-Полтава», що був накладений постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції за вих.№12282 від 22 квітня 2010 року, а саме зняти арешт з автомобіля Богдан DF-25, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. Але при цьому судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В судове засідання особи, які беруть учать у справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки в зазначеній справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат щодо збільшених позовних вимог, в цій частині суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Так, при зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с.1). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 червня 2018 року позов задоволено, знято арешт з майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуд-Полтава», що був накладений постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції за вих.№12282 від 22 квітня 2010 року, а саме зняти арешт з автомобіля Богдан DF-25, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що арешт на автомобіль Богдан DF-25, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], належний ТОВ «Рембуд-Полтава», було накладено 22 квітня 2010 року державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ в межах виконавчого провадження №14969224, відкритого 25 вересня 2009 року на підставі виконавчого листа №1-1701, виданого Київським районним судом м.Полтави 15 вересня 2009 року, про стягнення з ТОВ «Рембуд-Полтава» на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 15873,97 грн. Вказане судове рішення в частині виплати [PERSON] заборгованості ТОВ «Рембуд-Полтава» виконано лише 17 лютого 2011 року. 25 лютого 2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання). Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Тому, закінчуючи виконавче провадження, державний виконавець мав вирішити питання щодо зняття накладеного ним арешту, чого не зробив. Оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві становить 3 роки, протягом цього часу позивач до відділу ДВС з питання зняття арешту по закінченому виконавчому провадженню не звертався. У звязку з цим по закінченню терміну зберігання виконавчого провадження №14969224 позивач звернувся до суду з вимогами про зняття арешту. Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України суд враховує, що позивачем судове рішення про стягнення з нього боргу на користь [PERSON] добровільно не виконувалось, виконано лише в примусовому порядку більше, ніж через рік та чотири місяці після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем всупереч вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження не вирішено питання про зняття арешту, а позивач протягом тривалого часу до відділу ДВС з питання зняття арешту не звертався. [PERSON] є належним відповідачем у даній справі, оскільки арешт на майно позивача було накладено фактично в її інтересах у звязку з примусовим виконанням рішення про стягнення боргу на її користь. В той же час, при належному виконані державним виконавцем своїх обовязків, вчасному (до знищення виконавчого провадження) зверненні позивача до державного виконавця з заявою про скасування арешту вказаний арешт міг бути скасований позасудовим порядком. Відповідач [PERSON], одержавши заборгованість від ТОВ «Рембуд-Полтава», жодним чином не заперечувала проти скасування арешту з належного позивачу майна, повідомляла, що претензій до нього не має. Відповідно до ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність. Покладення на відповідача в даному випадку судових витрат в повному обсязі наведеним засадам цивільного законодавства не відповідає. Крім того, суд враховує характер боргових зобовязань позивача ТОВ «Рембуд-Полтава» перед [PERSON], а саме, що борг в розмірі 15873,97 грн. є боргом по заробітній платі. В той же час згідно чинного цивільного процесуального законодавства суд позбавлений можливості звільнити відповідача від сплати судового збору в повному обсязі. Тому суд вважає за необхідне, врахувавши викладені вище обставини, на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 50 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved