Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Сучасний Факторинг» 08.09.2016р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 08.10.2013р між ТОВ «Стокшина» та [PERSON], відповідачем у справі, було укладено Договір купівлі-продажу №013976 на продаж автомобільних шин та дисків, відповідно до якого ТОВ «Стокшина» продав, а відповідач отримав та зобовязався оплатити автомобільні шини та диски на умовах Договору на загальну суму 3056, 03грн, з яких: 253,67грн мав оплатити до моменту отримання товару; 2802,63грн на умовах відтермінування платежу. Зазначає, що між ТОВ «Стокшина» та позивачем ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2020834 від 12.07.2013р, за яким ТОВ «Стокшина» у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника. Вказує, що оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ТОВ «Стокшина» з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар запропонувало, а відповідач погодився та були укладені відповідні правочини, за якими позивач ТОВ «Сучасний Факторинг» сплатив ТОВ «Стокшина» за відповідача та отримав на право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення штрафних санкцій за основним Договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Генерального договору позивач сплатив грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 2802,63грн. ТОВ «Стокшина» переуступив, а відповідач [PERSON] особисто погодив таку переуступку позивачу ТОВ «Сучасний Факторинг» при укладанні Договору. Також, вказує, що згідно договору позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 2802,63грн 11-м окремим платежем, а саме: 254, 83грн строком до 13.09.2014р включно. Однак, зазначає, що відповідач порушуючи умови Договору здійснив лише два платежі: 20.11.2013р в сумі 254,78грн; 25.12.2013р в сумі 500грн, тому залишок основного боргу складає 2047,85грн, який не сплачено, та яку просить стягнути з відповідача на користь позивача. З посиланням на ст.ст.69, 251, 252, 256 ЦК України, зазначає, що з відповідача також слід додатково стягнути штраф в сумі 1200грн (із розрахунку: 12 періодів х 100грн штрафу), а у відповідності до ст.625 ЦК України збитки від інфляції в сумі 1297,51грн за період з 25.01.2014р по 20.08.2016р та 3% річних за безпідставне користування чужими коштами за період з 25.12.2013р по 10.08.2016р в сумі 163,82грн. Також, просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1380грн. Представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову в повному обсязі та надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинам, про день, час і місце слухання повідомлялася у порядку ст.76 ЦПК України. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, з урахуванням міркування представника позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі письмових доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З Договору купівлі-продажу №013976, укладеного 08 жовтня 2013 року між ТОВ «Стокшина» та [PERSON], вбачається, що останній отримав та зобовязався оплатити автомобільні шини та диски на умовах Договору на загальну суму 3056, 03грн, з яких: 253,67грн - оплатив до моменту отримання товару; 2802,63грн на умовах відтермінування платежу. Згідно Графіку платежу зазначеного Договору щомісячний платіж складав 254,78грн з 13.11.2013р по 13.09.09.2014р. Акт приймання-передачі від 08.10.2013р є підтвердженням отримання відповідачем товару на суму 3056,03грн. Згідно Генерального договору уступки прав вимоги від 12.07.2013р за №ОФ2020834 видно, що ТОВ «Стокшина» у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника. Згідно Додаткової угоди №0123976 від 08.10.2013р до Генерального договору уступки прав вимоги від 12.07.2013р за №ОФ2020834 [PERSON] особисто погодився на переуступку ТОВ «Сучасний Факторинг» при укладанні Договору на суму 2802,63грн, яку зобовязався оплатити на умовах відтермінування платежу. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З розділу 4 Договору купівлі-продажу №013976 від 08.10.2013р убачається, що відповідачу встановлено Графік погашення платежів, згідно до якого останній зобовязаний був щомісячно сплачувати платіж в розмірі 254,78грн за період з 13.11.2013р по 13.09.2014р. З позовної заяви убачається, що відповідач сплатив лише два платежі на загальну суму 754,78грн (254,78грн 20.11.2013р та 500грн 25.12.2013р), тому залишок основного боргу, який числиться за відповідачем складає в сумі 2047,85грн (із розрахунку: 2802,63грн (загальна сума на умовах відтермінування платежу) - 754,78грн), яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до 611 ЦК України уразі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно умов Договору купівлі-продажу №013976 від 08.10.2013р [PERSON] у разі пропуску кожного щомісячного платежу зобовязаний сплатити штраф в сумі 100грн. З позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] пропустив 12 періодів сплати платежів, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача штраф в сумі 1200грн (із розрахунку: 12 місяців прострочених платежів х 100грн). У відповідності до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до розрахунку збитків від інфляції та розрахунку відсотків за безпідставне користування чужими грошовими коштами, наданих позивачем до суду, встановлено, що за період з 25.01.2014р по 20.08.2016р за відповідачем виникла заборгованість збитків від інфляції в загальній сумі 1297,51грн; та за період з 25.12.2013р по 20.08.2016р процентна ставка за користування коштами 3% річних в загальній сумі 163,82грн, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, задовольнивши тим самим вимоги позову ТОВ «Сучасний Факторинг». Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору в сумі 1380грн.

Outcome: approved