Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. З 2003 року є власником квартири розташованої за адресою м Суми [ADDRESS]. В 2013 році на прохання свого брата він прописав у своїй квартирі його сина [PERSON]. В цьому ж році останній виїхав до Російської федерації та з того часу жодного разу не з'явився за місцем реєстрації. Відповідач не сплачує свою частину комунальних послуг та не займається утриманням житла. До того ж позивачу стало відомо, що в Росії у відповідача вже є власна сім'я та власне житло і повертатись на Україну він не збирається. У зв'язку з цим у позивача виникла потреба звернутися до суду для вирішення даного питання. Тому позивач прохає суд винести рішення яким усунути перешкоди в користуванні його житлом, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації громадянина [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, зазначив, що з моменту реєстрації відповідач жодного дня не проживав за вказаною адресою, особистих речей відповідача в квартирі немає. Відповідач проживає на території РФ, а він несе додаткові витрати за комунальні послуги. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартири розташованої за адресою м Суми [ADDRESS], що підтверджується договором міни квартири і частки квартири /а.с.4/. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.3/. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача. Підтвердила той факт, що її син не мешкає за вказаною адресою та ніколи не проживав, на даний момент знаходиться у РФ. Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідача, у судовому засіданні також підтвердив той факт, що його син не проживає за вказаною адресою та знаходиться на території РФ. У відповідності зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі (серед іншого): судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.107 ЖК України наймач або член сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, не залежно від пред'явлення позову про це. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки, відповідач відсутній за місцем реєстрації понад року, втратив інтерес до квартири, що підтверджується фактичним добровільним залишенням місця реєстрації, а його реєстрація фактично перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, необхідно останнього визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнивши позовні вимоги. В частині позовних вимог стосовно зняття з реєстрації відповідача, суд, відповідно до до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вважає дану вимогу передчасною та такою, що не підлягає до задоволення.

Outcome: partial