Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказавши, що є власником будинку з господарчими побудовами розташованого за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрована її донька [PERSON] (відповідач по справі) та онуки (діти відповідача) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які вже тривалий час не проживають у її будинку, виїхали до Польщі. Чоловік [PERSON], [PERSON] отримав картку поляка, та перевіз родину до себе. Зараз вони там працюють, старший онук відвідує школу, а менший ходить до дитячого садочку. Вона є людиною похилого віку та їй важко підтримувати будинок у належному стані та є інвалідом третьої групи. Відповідач комунальні послуги не сплачує, її та онуків особисті речі відсутні. У зв'язку з вказаним змушена звертатися до суду тому просить визнати [PERSON], [PERSON], та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, її представник [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до суду не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради, до суду не з`явився, про слухання справи повідомлені. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] позовні вимоги не підтримує у повному обсязі, а саме щодо визнання їх такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У суді встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі - продажу [NUMBER] від 27.03.2008 року на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-11). З довідки про склад сім`ї квартального комітету № 31 від 21.10.2017 року та копії домової книги (а.с. 12, 14-15), вбачається, що за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Василя Симоненко (Бессонова), 2 є зареєстрованими [PERSON], [INFO] (донька позивача та відповідач по справі), та онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які з серпня 2017 року за вказаною адресою не мешкають. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується відповідними довідками [PERSON] разом з неповнолітніми [PERSON], [PERSON] виїхали до Польщі де мешкають з 18.09.2017 року у [ADDRESS], [PERSON], відвідує шкільний заклад, а [PERSON] дитячий садок (а.с. 18-22). Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В матеріалах справи міститься Акт складений сусідами з вул. [PERSON] ( а.с. 13), із змісту якого випливає, що відповідач [PERSON] та неповнолітні [PERSON], і [PERSON]не проживають у [ADDRESS] з серпня 2017 року. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації [PERSON] та [PERSON], і [PERSON] у вказаному житловому будинку позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. В суді встановлено, що відповідачу [PERSON] не належить будинок [ADDRESS], вона разом з дітьми [PERSON], і [PERSON] не проживають у ньому більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даному житлі судом не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачами та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена. [PERSON] позовній вимоги визнала. Крім того судом було встановлено про наявність у відповідача [PERSON] іншого місця проживання за адресою: [ADDRESS], де вона проживає на теперішній час зі своїми неповнолітніми дітьми, в зв`язку із чим не доведено позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дітей, тобто зняття їх з реєстрації не буде суперечить їх інтересам. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже суд дійшов висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] та [PERSON], і [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком, розташованим за адресою: : [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у ньому без поважних причин понад одного року, що і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, у зв»язку з чим позов в частині зняття [PERSON] та [PERSON], і [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Outcome: partial