Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року по справі №536/1238/18 з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивачем вказано, що з часу прийняття заочного рішення щодо сплати аліментів, а саме в період з 04 квітня 2019 року по 10 лютого 2020 року відповідач проживала разом з ним та дітьми за місцем їхньої спільної реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Однак. 10 лютого 2020 року відповідач [PERSON] змінила місце свою проживання разом з сином [PERSON] та проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу старший син [PERSON] , [INFO] , за власним своїм бажанням залишився проживати разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, що свідчить про відсутність підстав для подальшого стягнення аліментів на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] . 20 січня 2020 року шлюб між ними розірвано, згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/731/19. [PERSON] зазначив, що не в змозі сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно враховуючи, що [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на повному його забезпеченні, тому просив суд: -звільнити його від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року по справі .№536/1238/18; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини. 03.06.2020 року від відповідача по справі, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. [PERSON] вказала, що не погоджується з позовною вимогою щодо стягнення з неї аліментів в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки вказана вимога протирічить вимогам цивільного процесуального кодексу. Крім того, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.161 ЦПК України зазначено: 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Водночас відповідач вказала, що її мати є пенсіонеркою, отримує маленьку пенсію та вона вимушена їй допомагати як фінансово так і по господарству, тому вважає що позовні вимоги щодо стягнення з неї аліментів у розмірі 14 частини всіх її доходів є завищеними та суперечить закону. 23 вересня 2020 року, позивачем надано до суду заяву про зменшення позовних вимог ( в частині зменшення розміру стягнення аліментів на утримання однієї дитини) відповідно до якої просив суд: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання (однієї дитини) неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини; -звільнити його від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , присуджених відповідно до заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року. 13.01.2021 року позивачем надано до суду заяву, якою уточнено позовні вимоги, а саме [PERSON] просив суд: - звільнити його від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання (однієї дитини) неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання (однієї дитини) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про слухання справи без його участі. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву про слухання справи без її участі. Уточнені позовні вимоги відповідно до заяви від 15.01.2021 року визнала в повністю. Суд, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши докази, які мають значення вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4ІДГЖ України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області 04 квітня 2019 року по справі №536/1238/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з позивача утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 20 січня 2020 року, згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/731/19 шлюб між сторонами розірвано. Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу син сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу старший син - [PERSON] , [INFO] за власним бажанням залишився проживати разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] [INFO] разом батьком також підтверджується Актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 23.03.2020 року комісією у складі: секретаря сільської ради [PERSON], інспектора з питань соціально - економічного розвитку та інвестицій [PERSON], діловода сільської ради [PERSON]. Відповідно до вищевказаного акту проведено обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] та встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO] . Зважаючи на встановлені обставини, які підтверджуються наявними доказами в матеріалах справи, при вирішенні питання про звільнення позивача від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Стаття 179 СК України, передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 181 СК України, встановлено, що аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З аналізу вищезазначених норм суд вбачає, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, враховуючи що аліменти є коштами на утримання дитини та призначені для забезпечення її інтересів суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про звільнення його від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] є такою, що підлягає задоволенню. Водночас, позивач уточнюючи свої позовні вимоги просив суд: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання (однієї дитини) неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини; -стягнути з [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання (однієї дитини) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 ст. 51 Конституції України, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням всіх обставин справи, оскільки обов`язок утримувати дітей є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі п. З ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. З ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору в дохід держави, що становить 420,40 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 197СК України,

Outcome: approved