Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач у квітні 2018 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він, [PERSON], є спадкоємцем першої черги за своєю матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO]. Окрім [PERSON], спадкоємцем першої черги є його рідний брат - відповідач [PERSON], інших спадкоємців першої черги немає. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить наступне майно: 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], яка належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом її батька - [PERSON], який помер [INFO]; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0687 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. З метою прийняття спадщини та належного оформлення своїх спадкових прав позивач з відповідачем [PERSON] звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини. 01 жовтня 2015 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори на підставі заяв було відкрито спадкову справу № 787/2015. 18 лютого 2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С у відповідності до якого були оформлені спадкові права на належну померлій матері 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS]. При оформленні спадкових прав на належну з відповідачем [PERSON] померлій матері ? частину земельної ділянки площею 0,0687 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва 13 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була вмотивована тим, що для оформлення права на спадщину спадкоємцями було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Київською міською радою 11 липня 2002 року на підставі рішення Київської міської ради від 23 грудня 1999 року № 160-3/662, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 75-2-04179, виписаний на ім'я [PERSON], батька [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні зазначили, що позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про день та час слухання справи, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є спадкоємцем першої черги за своєю матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить наступне майно: 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], яка належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом її батька - [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 9); 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0687 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, згідно висновку про вартість земельної ділянки, ринкова вартість складає 955 448 грн (а.с. 12). Стосовно оформлення спадкових прав на належну з відповідачем [PERSON] померлій матері ? частину земельної ділянки площею 0,0687 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва 13 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 8), яка була вмотивована тим, що для оформлення права на спадщину спадкоємцями було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Київською міською радою 11 липня 2002 року на підставі рішення Київської міської ради від 23 грудня 1999 року № 160-3/662, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 75-2-04179, виписаний на ім'я [PERSON], батька [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 10). Також встановлено те, що існування вказаних у наведеній постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії обставин обумовлені тим, що мати [PERSON] у свій час успадкувала 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0687 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва за своїм батьком - [PERSON], батька, який помер [INFO], але за життя не встигла оформити своє право на вказане нерухоме майно. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 2011 року виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. (спадкова справа № 567/11 заведена 05 травня 2011 року) (а.с. 42-123), разом із матір'ю позивача - [PERSON] спадкоємицею за [PERSON], який помер [INFO], також є інша його донька - відповідач [PERSON], яка також не оформила своє право на свою відповідну частину вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Частина 5 статті 1268 ЦК України закріплює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до частини першої ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. З таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved