Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач у липні 2018 р. звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 13.05.1997 постійно проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить його батьку, якого вироком суду від 09.04.1997 було засуджено до позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна. Зазначений вирок суду в частині конфіскації майна виконано не було. [INFO] батько помер. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на квартирі через наявний арешт майна на квартиру. У судовому порядку позивачу відмовили у знятті арешту з квартири через те, що квартиру конфісковано вироком суду. Позивач зазначає, що впродовж 21 року користується квартирою, безперервно проживає у ній, сплачує комунальні послуги, а тому вважає себе таким, що добросовісно, відкрито заволодів даним майном, а тому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 11.12.2018 (а.с. 54-56), просить визнати за ним право власності за на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.07.2018 позовну заяву залишено без руху з підстав наявності недоліків (а.с. 38). Ухвалою суду від 30.07.2018 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 44). 29.10.2018 до суду від представника відповідача ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні, з огляду на те, що визнання судом права власності на нерухоме майно не могло мати місце раніше 01.01.2011, оскільки саме в цей день закінчується мінімально можливий встановлений десятирічний строк відкритого користування - якщо володіння майном розпочалося саме 01.01.2001. Крім того, особи, що заволоділи майном до 01.01.2001 не можуть претендувати на набуття права власності за набувальною давністю. ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не є належним відповідачем у справі. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 50-51). Ухвалою суду від 23.04.2019 до справи залучено в якості співвідповідачів Київську міську раду, Головне управління ДФС у м. Києві (а.с. 92). 26.09.2019 підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. Позивач, представник позивача та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с. 100-101). Представники відповідачів у судове засідання повторно не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (ас. 91, 95, 96), а тому суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Ленінградського районного суду м. Києва від 09.04.1997 [PERSON] визнано винним за ст. 140 ч. 3 КК України та призначено міру покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна засудженого (а.с .17-19). Рішення набрало законної сили. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Ленінградською РДА м. Києва, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 25). Вказана квартира складається з 2 кімнат, жилою площею 27,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., що підтверджується відомостями технічного паспорту (а.с. 26-27). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 23). Спадкоємцем за майном померлого є його син - [PERSON] Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14). 23.04.2012 Першою київською державною нотаріальною конторою здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавцем за яким є [PERSON] (а.с. 24). Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 30.05.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що на вказану квартиру накладено арешт (а.с. 29). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.05.2018, на спірну квартиру накладено арешт, підстава: повідомлення Ленінградського районного суду від 15.04.1997 (а.с. 28). Позивачу листом судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2013 повідомлено, що відсутні підстави для зняття арешту з квартири, оскільки дана квартира конфіскована відповідно до вироку суду від 09.04.1997 (а.с. 30). Відповідно до довідки з місця реєстрації від 20.10.2017 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач, його донька - [PERSON] (а.с. 16, 34-35). Без реєстрації за даною адресою проживає дружина позивача - [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до наданих позивачем документів, вбачається, що останній своєчасно та в повному обсязі сплачує комунальні послуги, заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території не має (а.с.64-74). Листом Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 12.08.2019 повідомлено, що у відділі на виконанні не перебувають та зареєстрованими не значиться виконавчі документи за якими стороною є [PERSON] (а.с. 110). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що позивач з 1997 р. є зареєстрованим та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка до дня смерті належала його батьку вільно, відукрито та безперервно користується даним майном, сплачує комунальні послуги, в установлений строк звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, позивач прийняв спадщину, а тому право власності на квартири підлягає визнанню в судовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved