Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Сідак-Жарова Наталія Олександрівна звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Макіївка Донецької області та встановити факт, що померлий [PERSON] , [INFO] є рідним дідом [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] в місті Макіївка Донецької області, розташованому на території непідконтрольній державній владі України, помер громадянин України [PERSON] , [INFO] . Померлий є дідом заявниці, [PERSON] . Відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у проведенні державній реєстрації смерті [PERSON] . Окрім того, оскільки існують розбіжності в дівочому прізвищі заявниці з прізвищем діда, а саме: прізвище заявниці вказано у Витязі № 00033911999 як « [PERSON] », а в паспорті її діда його прізвище вказано як « [PERSON] », тому вважає за необхідне встановити факт що має юридичне значення, а саме: встановити, що [PERSON] є онукою померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є дідом [PERSON] . Встановлення юридичних фактів необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої форми відповідно до норм чинного законодавства та оформлення спадкових прав. Заявник, представник заявника у судове засідання не з`явилися, в заяві зазначили про розгляд справи за їх відсутності, заяву просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00033948276 06 серпня 1958 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00033911973 відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України [INFO] народилась [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] є матір`ю заявниці. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00034045796 [INFO] народилась заявниця [PERSON] . Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого [INFO] народилась [PERSON] (російською), батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю [PERSON] (російською). Відповідно до Експертного висновку № 056/1463-а від 08 грудня 2021 року, Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, українські записи прізвища [PERSON] / [PERSON] , [PERSON] / [PERSON] та [PERSON] , а також запис російською мовою [PERSON] у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах родичів заявниці є ідентичними. У подальшому заявниця змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого 09 квітня 2005 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, судом на підставі досліджених в судовому засіданні документів судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним дідом заявниці [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , [INFO] є рідною онукою [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення вимог заявника в частині встановлення факту родинних відносин. Щодо вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності до ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Заяву подано онукою померлого [PERSON] . На підтвердження факту смерті заявником подано копію свідоцтва про смерть, виданого установою, що розташована на окупованій території, згідно якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в місті Макіївка. Крім того, заявником надано суду копію довідки про причину смерті, виданої медичною установою, що розташована на окупованій території, згідно якої [PERSON] , [INFO] , причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність; ішемічна хвороба серця; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба 3 стадії. У проведенні державної реєстрації смерті, Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),\~заявнику\~було відмовлено в зв`язку з тим, що на підтвердження факту смерті заявником надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в місті Макіївка. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть у відповідному державному органі реєстрації України.

Outcome: approved