Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач ФОП « [PERSON] » звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 673,33 грн.; стягнути витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 704,80 грн. та стягнути витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 5 280, 80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/1295349 від 20.09.2016 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi F8», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, 28.02.2017 року у м. Харкові по вул. Маршала Конєва сталася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «Audi F8», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», держанвий номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Daewoo Lanos», держанвий номер [NUMBER] , власник якого зазнав матеріального збитку. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року відповідач 25.02.2017 року о 18 год. 50 хв. у м. Харкові в районі буд. № 13 по вул. Маршала Конєва, керуючи автомобілем «Audi A8», номерний знак «[NUMBER] », порушив п. 10.1 ПДР України, а саме - при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Lanos», номерний знак « [NUMBER] », чим порушив п. 10.1 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. В результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Lanos», державнвий номер [NUMBER] , організований детальний огляд даного автомобіля та проведена експертна оцінка. Згідно розрахунку вартості відновлюваного ремонту від 03.05.2017 року з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», держанвий номер [NUMBER] склала: 4 408 грн. На підставі заяви потерпілої особи [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування АК/1295349 від 20.09.2016 року, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплати на коріристь потерпілої особи в сумі 3 673,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21651 від 27.09.2017 року. Факт ДТП 25.02.2017 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 8360-24 від 27.09.2017 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «ВУСО» склав 3 673, 33грн. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року та адміністративних матеріалів по даній справі, відповідач керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3 673 грн. 33 коп., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 25.02.2017 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Разом з тим, 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » (новий кредитор) укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимог, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги по відшкодуванню у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договору страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (поліс) № АК/1295349 від 20.09.2016 року. З метою досудового врегулювання спору, 28.07.2018 року відповідачу було направлено регресну вимогу № 8360-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить список № 15930 від 28.07.2018 року (відстеження рекомендованого листа 0100163926541), але відповідач не проводив ніяких платежів. У зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів зданим позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Призначено судове засідання. Разом з тим, 03.12.2018 року на адресу суду за вх. №32087 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №639/15437/17 від 26.05.2017 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності, на підтвердження заявлених позовних вимог позивач надає копію Розрахунку вартості відновлювального ремонту ТОВ «Експерт», який вказує, що вартість відновлення автомобіля складає 4 464,00 грн. Відпоавідач зазначає, щзо фактично вказаний розрахунок є експертним дослідження в розумінні Закону України «Про судову експертизу», однак серед доказів віддсутні будь-які документи на підтвердження того, що експерт, який проводив дослідження, має відповідний сертифікат. Також експерт не попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до норм КК України. Віддтак, відповідач вважає вказаний розрахунок неналежним доказом. Крім того відповідач не погоджується з вимогою щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, вважає розмір таких витрат необгрунтовапним, посилаючись на законодавство України та Практику Європейського суду з прав людини. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 31.01.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Ухвалено судове засідання по цивільній справі №639/5799/18 за позовом Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, призначене на 11.03.2019 року о 09 годині 30 хвилин та подальші судові засідання проводити в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Київським Апеляційним судом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року клопотання відповідача [PERSON] про призначення у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу судової автотоварознавчої експертизи - задоволено. Призначено у справі за позовом Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу судову автотоварознавчу експертизу. На вирішення судової автотоварознавчої експертизи поставлені наступні питання: який розмір матеріального збитку завдано власнику автомобіля «Daewoo Lanos» під керуванням [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.02.2017 року у м. Харкові по вул. Маршала Конєва?який розмір витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу «Daewoo Lanos» під керуванням [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.02.2017 року у м. Харкові по вул. Маршала Конєва, з урахуванням зносу? Проведення експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса попередивши експертів про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Оплата за проведення експертизи покладена на відповідача. Судом на виконання клопотання направлялись додаткові матеріали експертній установі Разом з тим, 29.08.2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшли матеріали цивільної справи без виконання експертизи з повідомленням про неможливість надати висновок, в якому також зазначено про те, що оплата за виконання експертизи на рахунок ХНДІСЕ не надійшла (а.с.113-114). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засілдання не зявилися, повідомлені про день і час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не сповістили, відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/1295349 від 20.09.2016 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi F8» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.16-17). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 38 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. У постанові суду встановлено, що 25.02.2017 року о 18 год. 50 хв. [PERSON] у м. Харкові в районі буд. № 13 по вул [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Audi A8», номерний знак «[NUMBER] », порушив п. 10.1 ПДР України, а саме - при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем « Lanos», номерний знак « [NUMBER] », який рухався в попутному напрямку. Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Крім того, 25.02.2017 року о 18 год. 50 хв. [PERSON] у м. Харкові в районі буд. № 13 по [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Audi A8», номерний знак «[NUMBER] » з ознаками алкогольного сп`яніння. При проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в КЗОЗ «Обласний наркологічний центр», результат- позитивний. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.15). Автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] зареєстрований на праві власності за [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19). З протоколу огляду ТЗ від 27.02.2017 року та фототаблиць до нього вбачається наявність пошкоджень автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] (а.с.20-21). Згідно з розрахунком відновлювального ремонту від 03.05.2017 року, здійсненого ТОВ «Експерт» за направленням від СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дослідження, складає 4 408, 00 грн. (а.с.22-24). На підставі заяви потерпілої особи - [PERSON] (а.с.25) та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування АК/1295349 від 20.09.2016 року, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплати на користь потерпілої особи в сумі 3 673,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21651 від 27.09.2017 року. Факт ДТП 25.02.2017 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 8360-24 від 27.09.2017 року (а.с.28). 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимог, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (поліс) № АК/1295349 від 20.09.2016 року (а.с.10-14). З метою досудового врегулювання спору, 28.07.2018 року відповідачу [PERSON] було направлено регресну вимогу № 8360-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить список № 15930 від 28.07.2018 року (відстеження рекомендованого листа 0100163926541) (а.с.29) Однак відповідач на виконання вимоги відповідач платежів не здійснював, що визнано відповідачем, оскільки вбачається з текста відзива. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. (а) ч. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, у ПрАТ «СК «ВУСО», яке виплатило потерпілому страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1295349 від 20.09.2016 року, виникло право вимоги відповідно до закону щодо стягнення в порядку регресу з відповідача [PERSON] суми в розмірі 3 673,33 грн., таке право в подальшом перейшло на підставі відповідної угоди про відступлення права вимоги - до ФОП « [PERSON] » При цьому відповідач викладені в його відзиві заперечення проти позову не обґрунтував належними доказами, призначена за клопотанням представника відповідача експертиза не була проведена в тому числі через ухилення відповідача від сплати вартості експертизи, тому суд на підставі ст. 109 ЦПК України відмовляє у визнанні і встановленні факту іншої вартості відновлювального ремонту автомобіля, ніж визначено розрахунком відновлювального ремонту від 03.05.2017 року, здійсненого ТОВ «Експерт», який суд вважає належним доказом на підтвердження вимог позивача. Отже суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ФОП « [PERSON] » до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь Фізичної особи - підприємця « [PERSON] » підлягає стягненню в порядку регресу сума в розмірі 3 673,33 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК Ураїни у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 16.07.2018 року між ФОП [PERSON] , з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Мазуренко, Войтюк та Партнери» в особі керівника, Адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича, який діє на підставі Статуту адвокатського об`єднання, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.05.2017 року №6069/10, був укладений договір № 010 про надання правової (правничої) допомоги від 16.07.2018 року (а.с.31-32). Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.09.2018 року ФОП [PERSON] сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 5 280,80 грн. відповідно до детального розрахунку вартості правничої допомоги за договором від 16.07.2018 року та додатковою угодою №1 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги, підписаним клієнтом та адвокатом і наданим суду. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України та те, відповідачем у відзиві заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд на підставі ч.ч.4,5 ст. 137 ЦПК України вважає заявлену до сплати суму витрат не правничу допомогу у розмірі 5 280, 80 грн. неспівмірною з ціною позову, тому зменшує вказану суму до розміру ціни позову - до 3 673, 33 грн. За таких обставин суд вважає за необхідне в іншій частині у стягненні витрат на правничу допомогу - відмовити. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом відповідно до квитанції №0.0.1154389599.1 від 10.10.2018 року у сумі 768,40 грн. (а.с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved