Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1463015 від 04.11.2019 р. в загальному розмірі 30566,00 грн., яка складається з: 8500,00 грн. сума основного боргу, 4590,14 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 17476,00 грн. пеня, та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень. Позов обґрунтований тим, що 04.11.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і відповідачем було укладено кредитний договір № 1463015, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 1,53 % та 1,80 % на день на 30 календарних днів. Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) в електронній формі, договір підписано відповідачем електронним цифровим підписом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. 08.04.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ«ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08042020, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників, сума заборгованості складає: 8500,00 грн. сума основного боргу, 4590,00 грн. сума процентів, 17476,00 грн. сума пені. Ухвалою судді від 30.07.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено розгляд справи на 30.08. 2021 року. Ухвалою суду від 30.07.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідачки, у зв`язку зі зверненням до центру надання безоплатної правової допомоги, на 22.09.2021 року. 22.09.2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 11.10.2021 року до суду надійшов відзив на позову, у якому представник відповідачки зазначає, що позов визнає частково в сумі основного боргу 8500,00 грн. та суми процентів 4590,00 грн. До суми пені просить застосувати позовну давність строком один рік, який пропущений позивачем. Судове засідання 25.10.2021 року не відбулось через перебування судді на навчанні для підтримання кваліфікації. 29.10.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що у договорі факторингу та реєстру заборгованості було допущено технічну помилку «замість заборгованість по штрафам» було вказано «заборгованість за пенею». Крім того, було переплутано заборгованість по процентам і штрафам, а тому заборгованість в сумі 17476,00 грн. є процентами, а 4250 грн. штрафом. Позивач просить суд це врахувати, при цьому стверджує, що ні предмет, ні ціна позову не змінюється. 16.11.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з неотриманням відповіді на відзив і наданням часу для ознайомлення з нею. В судове засідання 09.12.2021 року, сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справу за відсутності позивача, таке ж клопотання заявив у відповіді на відзив. 09.12.2021 року представник відповідачки надала суду заяву, в якій зазначила, що відповідачка визнає суму основного боргу 8500,00 грн. При вирішенні питання про стягнення відсотків просила врахувати строк кредитування, передбачений договором, та зазначила про неправомірність нарахування відсотків після 05.12.2019 року. До суми штрафу 4250,00 грн. просила застосувати позовну давність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані\~у справі\~докази у\~їх сукупності,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~ частковому\~задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 04.11.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і відповідачем було укладено кредитний договір № 1463015, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 8500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 1,53 % (знижена ставка) та 1,80 % (стандартна ставка) на день на строк 30 календарних днів, і зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) в електронній формі, договір підписано відповідачем електронним цифровим підписом. Пунктом 4.5 Кредитного договору передбачено нарахування штрафу у разі прострочення повернення позики в розмірі 102 грн. щодня, але не більше 50 % суми кредиту 4250,00 грн. Умови кредитування також були підписані відповідачкою у паспорті споживчого кредиту. Згідно з графіком платежів, загальна сума процентів за користування кредитом за 30 днів складає 3901,50 грн. Зобов`язання з повернення кредиту і процентів за кредитом відповідачка не виконала. Обставини укладення кредитного договору і отримання кредитних коштів відповідачкою не оспорюються. Так само, відповідачка визнала суму основного боргу та суму відсотків у межах строку кредитування. 08.04.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ«ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08042020, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників, сума заборгованості складає: 8500,00 грн. сума основного боргу, 4590,00 грн. сума процентів, 17476,00 грн. сума пені. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 8 500,00 грн. Разом із цим, надаючи оцінку доводам позивача про технічну помилку у Реєстрі боржників, суд зазначає, що такий реєстр є частиною договору факторингу № 08042020 від 08.04.2020 року, який був підписаний сторонами. Будь-яких даних про внесення сторонами змін до таких частин договору, суду не надано. Крім того, позивач заявив позов про стягнення, зокрема суми процентів в розмірі 4590,00 грн. та суми пені 17476,00 грн. Стверджуючи у відповіді на відзив про помилку, та зазначаючи про необхідність стягнення суми процентів 17476,00 грн. та штрафу 4250,00 грн. позивач будь-яких заяв про зміну предмета позову не подав. Суд не погоджується з доводами позивача, що зміна сум до стягнення не має ніяких процесуальних наслідків, адже проценти за користування кредитом і неустойка мають різну правову природу. Тому, враховуючи що позивач у встановленому ЦПК порядку не визначив інших позовних вимог, а лише формально посилається на них у відповіді на відзив, суд розглядає справу у межах та з підстав, визначених у позовній заяві, що відповідає ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Таким чином, сума заявлених до стягнення відсотків відповідно до позову, складає 4590,00 грн. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає лише частковому задоволенню, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведена правова позицію сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 04.12.2019 року включно, яка складає 3901,50 грн. Водночас, позивачем не було доведено правових підстав для нарахування і стягнення процентів за користування кредитом на умовах договору поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) в розмірі 17476,00 грн., виходить з такого. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання .\~Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~258\~ЦК України,\~позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктами 4.4, 4.5 кредитного договору передбачено нарахування штрафу в розмірі 102,00 грн. за кожен день прострочення, але не більше 4250,00 грн. З наведеного слідує, що після спливу строку, який дозволяє нарахувати штраф у сумі 4250,00 грн., подальше нарахування штрафу здійснюватись не може, оскільки сума не може перевищувати 4250,00 грн. Отже, оскільки за умовами договору, нарахування штрафу передбачено з 4ого дня прострочення, то строком початку нарахування штрафу слід вважати 08 грудня 2019 року. Кінцевою датою нарахування штрафу слід вважати 18 січня 2020 року, коли на 42ий день сума штрафу сягнула максимального розміру 4250,00 грн. Оскільки позивач звернувся до суду тільки у квітні 2021 року, то він пропустив річний строк позовної давності, передбачений статтею 258 ЦК України. Враховуючи, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності до штрафу, і суд вважає такі доводи обґрунтованими, у стягненні неустойки слід відмовити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 12401 грн. 50 коп., з яких: 8500,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3901,50 грн. проценти за користування кредитом. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial