Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] 10.01.2013 року було укладено договір про надання послуг № 5, вартість послуг становить 4450 грн. Він виконав умови договору в повному обсязі, що підтверджено актом прийому - передачі. Однак, відповідачка в порушення умов договору свої обовязки в повному обсязі не виконала та має перед ним заборгованість в розмірі 300 грн. На мирне врегулювання спору відповідачка не згодна, оскільки ігнорувала листи попередження, якими їй було запропоновано сплатити заборгованість в розмірі 300 грн. На підставі викладеного, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованісті в сумі 300,00 грн., інфляцію - 6,40 грн., правову допомогу в розмірі 250 грн. та судовий збір 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] до суду не з»явився, однак, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив про те, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка до суду не зявилася, причину неявки суду не повідомила, факт належного повідомлення про час та місце підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, з ухваленням заочного рішення. Оскільки учасники судового розгляду до суду не зявились, суд розглядає справу в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ФОП [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено те, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] 10 січня 2013 року було укладено договір про надання послуг № 5 (надалі договір). Згідно з яким, позивач взяв на себе зобовязання по надання послуг щодо ремонту та заміни тканини в одному розкладному дивані та двох кріслах. Відповідно п. 2.1 договору загальна вартість вище зазначених робіт складає 4450 грн., згідно п.2.2 договору оплата послуг має проводитися відповідно з актами здачі приймання. Так, позивачем надано суду акт прийняття передачі наданих послуг за договором про надання послуг № 5 від 10.01.2013 року, який підписаний двома сторонами замовником та виконавцем, та з його змісту вбачається те, що у замовника претензій до якості наданих послуг не має (а.с.6 на звороті). Відповідачкою сплачено грошові кошти в розмірі 3550 грн., що підтверджено меморіальними ордерами: від 21.02.2013 року у сумі 128,00 грн., 26 березня 2013 року у сумі 428, 00 грн., 23 квітня 2013 року у сумі 428,00 грн., 27 травня 2013 року у сумі 428,00 грн., 27 червня 2013 року у сумі 428,00 грн., 27 липня 2013 року у сумі 428,00 грн., 22 серпня 2013 року у сумі 428,00 грн., 24 вересня 2013 року у сумі 854,00 грн. та ще 600 грн. відповідачка надала позивачу у якості авансу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статті 526, 530 ЦК України передбачають, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов та у строки, визначені договором або законодавством України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позовної заяви до суду 08.09.2014 року та й до сьогодні , відповідачкою [PERSON] не виконано в повному обсязі взяті на себе зобовязання, щодо сплати коштів за ремонт та заміну тканини в одному дивані та двох кріслах. Крім того, позивач [PERSON] вчиняв дії щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення листа - попередження (а.с. 7), однак документів щодо виконання відповідачем договору до суду не було надано. В наслідок чого, суд стягує в відповідачки на користь позивача індекс інфляцію з 01.2013 року по 07.2014 року у розмірі 6,40 грн. та згідно стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» 3 % за період з 01.2013 року по 08.2014 року у розмірі 15,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки а на користь позивача судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Крім того, відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Тому суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмір 250 грн., що підтверджені договором № 001/Р-0505/12 На підставі наведеного, та

Outcome: approved