Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що вироком від 29.05.2017 року Марїнського районного суду Донецької області [PERSON] визнана винною за ч. 2 ст. 286 КК України з призначення їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом. На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнена від призначеного покарання. Відповідно до вищезазначеного вироку [PERSON], керуючи автомобілем «Субару-Імпреза», державний номер [NUMBER], 24 вересня 2012 року о 17 годині, рухаючись по проїжджій частині автомобільної дороги зі сторони села Солодке Марїнського району Донецької області, діючи в порушення вимог п.п. 10.1; 16.11 Правил дорожнього руху України, не надала перевагу у русі легковому автомобілю марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який в цей час рухався зі сторони міста Вугледара в напрямку міста Марїнки, що призвело до зіткнення цих автомобілів. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу як пасажиру автомобіля «ВАЗ 21099» було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням, забитої рани підборіддя, саден обличчя, перелом зовнішньої стінки гайморової пазухи, контузії субконюктивільного крововиливу правого ока, забиття грудної клітини , тазу, нирок, сечового міхура, яка ускладнилась розвитком правобічної нижньодолевої пневмонії, синдромом жирової емболії, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Після отриманих ушкоджень позивач з 24.09.2012 року по 18.10.2012 року перебував на лікуванні в відділенні травматології «ДНІІТО» міста Донецька, після чого на протязі 2013 року позивачу було зроблено ряд операцій по остеоперфорації зони перелому по Беку з декортикацією зони перелому долотом і введенням фактора росту в зону перелому. За час лікування на придбання ліків, лікарських препаратів та обстеження позивачем було витрачено значні кошти, загальною сумою 23490,71 гривень, а тому позивач просить суд стягнути зазначену суму коштів з відповідачки. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вироку Марїнського районного суду Донецької області від 29.05.2017 року відповідачка визнана винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини [PERSON], позивачу було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням, забитої рани підборіддя, саден обличчя, перелом зовнішньої стінки гайморової пазухи, контузії субконюктивільного крововиливу правого ока, забиття грудної клітини , тазу, нирок, сечового міхура, яка ускладнилась розвитком правобічної нижньодолевої пневмонії, синдромом жирової емболії, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Допущенні [PERSON] порушення вимог правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних насідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с. 6). Отримання позивачем вищезазначених тілесних ушкоджень також підтверджується витягом з амбулаторної карти [PERSON], довідкою від 02.10.2012 року, виданою Науково-дослідним інститутом травматології та ортопедії, виписними епікризами з історії хвороби №17622 (а.с. 4, 5, 8, 9). Окрім того, як вбачається з виписного епікризу з історії хвороби №17622 позивачу 18.01.2013 року була проведена операція по остеоперфорації зони перелому по Беку з декортикацією зони перелому долотом і введенням фактора росту в зону перелому (а.с. 9). Позивач неодноразово проходив медичні обстеження, такі як спіральні компютерні томографії головно мозку, СКТ органів черевної порожнини та поза черевного простору (а.с. 7). Як вбачається з наданих суду квитанцій [PERSON] за час лікування витратив значну суму коштів на купівлю ліків, інших медичних препаратів та приладів, проходив дорогі обстеження (а.с. 11-32). Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В статті 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанови №4 від 01.03.2013 року) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з п. 5 Постанови №4 від 01.03.2013 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що майнова шкода позивачу спричинена саме протиправними діями відповідачки, оскільки вина останньої була встановлена вироком Марїнського районного суду Донецької області. Окрім того, встановлено, що допущенні [PERSON] порушення вимог правил дорожнього руху та створення дорожньо-транспортної пригоди, перебувають у прямому причинному звязку зі отриманням [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою довготривале і дороге лікування, відновлення здоровя та нормальної життєдіяльності. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним вимоги позову задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 23490,71 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved