Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 24.03.2017 звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 16 050 грн. 70 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.03.2017 по 31.07.2019, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 253 грн. 92 коп. у сумі 90 649 грн. 44 коп.. Ухвалою суду від 09.01.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. 24.01.2020 представник відповідача до канцелярії суду надіслав відзив на позовну заяву та довідку про середньоденну заробітну плату позивача. Так зокрема заперечував проти стягнення середнього заробітку у сумі 90 649 грн. 44 коп.. Зазначив, що позивачем невірно зазначений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при розрахунку слід виходити з середньоденної заробітної плати 249 грн. 41 коп. (без відрахувань податків і зборів), згідно довідки АТ «Сумське НВО» про середньоденну заробітну плату колишнього працівника [PERSON] № 16-07/84 від 23.01.2020. Довідку про наявну заборгованість по заробітній платі представником відповідача не надано. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов обгрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 24.03.2017 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 249 грн. 41 коп., згідно довідки АТ «Сумське НВО» про середньоденну заробітну плату колишнього працівника [PERSON] № 16-07/84 від 23.01.2020. /а.с. 25/ В день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у розмірі 16 050 грн. 70 коп., що підтверджується довідкою АТ «Сумське НВО» про заробітну плату колишнього працівника [PERSON] № 16-07/84 від 23.01.2020. /а.с. 6/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Наказом № 81 від 16.04.2019 скасований Наказ № 75 від 21.03.2014 та з 01.07.2019 у товаристві запроваджений п`ятиденний робочий тиждень. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по 31.07.2019 як вказано в розрахунку позивача, тобто за період з 24.03.2017 по 31.07.2019, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 249 грн. 41 коп.. У зазначений період на підприємстві було - 357 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 89 039 грн. 37 коп. без відрахувань податків і зборів (357х249,41). У задоволенні позову у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні понад 89 039 грн. 37 коп. слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved