Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 646323,01грн посилаючись на те, що 06.08.2007 між Закритим акціонерним товариством ОТП банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОТП [PERSON] (надалі -Банк) та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML702/238/2007, згідно якому банк надав відповідачу кредит в сумі 54485,00 доларів США. 29.06.2010 між ПАТ ОТП [PERSON] та ТОВ ОТП Факторинг Україна укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якому ПАТ ОТП [PERSON] відступило, а ТОВ ОТП Факторинг Україна прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML702/238/2007 від 06.08.2007. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (додаток №1 до Кредитного договору). В порушення зазначених вище умов Кредитного договору відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по Кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 2 січня 2014 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 17389,49 доларів США. Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, відповідач зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту Відповідачу нарахована пеня в розмірі 507328,81грн. Відповідно до пункту 1.9. Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши позовну давність, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 25.11.2010. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених вище. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОТП банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОТП [PERSON] та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML702/238/2007, згідно якому останній отримав кредит в сумі 54485,00 доларів США. Відповідно до частини ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 29.06.2010 р. між Публічним акціонерним товариством ОТП [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство ОТП [PERSON] продало (переуступило) Товариству з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна права на Кредитний портфель, який включає в себе, в тому числі кредитний договір № ML702/238/2007 від 06.08.2007. Як передбачено ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (додаток №1 до Кредитного договору). Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник (Відповідач) зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту Відповідачу нарахована пеня в розмірі 507328,81 грн. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Станом на 2 січня 2014 року заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 17389,49 доларів США та 507328,81грн пені за прострочення зобовязань. Згідно вимог ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Скасовуючи рішення Дергачівського районного суду від 17.11.2014 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21.07.2015 Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 27.01.2016 зазначив, що суди не встановили, коли та який платіж був несвоєчасно сплачений і які наслідки прострочення виконання цих зобовязань, не перевірив з чого складається сума боргу, з яких платежів та за який період, не зясував, з якого часу починається перебіг строку позовної давності по кожному із платежів окремо, а також щодо сплати пені, не перевірив їх тривалість та дотримання цих строків позивачем, не перевірив доводів відповідача про те, що на погашення боргу 14.09.2009 він передав банку іпотечну квартиру, яка була продана та чи не скористався банк таким чином своїм правом на погашення кредиту достроково та чи не змінив дату виконання основного зобовязання. Згідно графіку платежів відповідно до Додаткового договору №1 від 06.03.2009 до Кредитного договору №ML702/238/2007 від 06.08.2007 станом на 06.02.2009 залишок несплаченої суми становив 51760,70 дол.США. На виконання зазначених вище вимог ухвали суду від 27.01.2016 позивачем надано повний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, з якого вбачається, що останній черговий платіж по кредиту відповідчем здійснено 27.02.2009, по пені 06.07.2009, а 25.11.2010 за рахунок реалізованої квартири на погашення заборгованості по кредиту зараховано 34371,21 дол.США та 5908,21дол.США на погашення заборгованості по відсоткам. Таким чином, 25.11.2010 відбулося дострокове погашення заборгованості за кредитом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Як передбачено п.1.9.1 Кредитного договору та п.2.1.3.1 Додаткового [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових зобовязань. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. 14 вересня 2009 року [PERSON], враховуючи наявність заборгованості по кредитному договору, працівникам банку за усною домовленістю видано довіреність на право розпорядження іпотечною квартирою, в якій зазначено, що довіреність видається, в т.ч. з метою розрахунку за кредитними зобовязаннями в АТ «ОТП [PERSON]» та 25.11.2010 укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за суму 333425,40грн, що еквівалентно 42000 доларам США (т.1 а.с.59-61), отже, вимога про дострокове повернення позики та належних процентів була задоволена шляхом добровільного надання довіреності [PERSON] працівникам банку та реалізацією іпотечної квартири. За положеннями\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст.\~572\~та ч. 1 ст.\~575 ЦК України\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Таким чином, 25 листопада 2010 року банком було реалізовано право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання шляхом реалізації іпотечної квартири та зарахування коштів від її реалізації в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Суд зазначає, що банк використав належне йому право на дострокове повернення всієї суми боргу. При цьому банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 03.02.2014, тобто з пропуском строку, встановленого\~ст. 257 ЦК України, для пред'явлення вимог до боржника. Відповідно до ст. 256 ЦК України\~позовна давність -\~\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~положень\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За ч.ч. 1,5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як зазначено у правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року № 6-2251цс16, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: dismissed