Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 09.02.2018 р. був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 63 577,33 грн. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому повинен виплатити йому середній за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 12.02.2018 р. по момент винесення рішення. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 63 577,33 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 20.07.2018 р. відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 04.02.2019 року, через канцелярію суду, представник позивача подала заяву в якій зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», звільнений з 09.02.2018 р. за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно корінця за лютий 2018 року ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 63 577 грн. 33 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно розрахунку представника позивача середньоденна заробітна плата [PERSON] без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 571 грн. 45 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 12.02.2018 року по 04.02.2019 року становить 146 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 83 431 грн. 70 коп. (571,45 грн. х 146 = 83 431 грн. 70 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 63 577 грн. 33 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2018 року по 04.02.2019 року включно у сумі 83 431 грн. 70 коп. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме на правничу допомогу адвоката, що підтверджується Актом здачі-прийняття виконаних робіт №09 від 14.06.2018 року; Квитанцією про оплату виконаних робіт у сумі 3000,00 грн.; Договором про надання правничої допомоги в цивільній справі від 12.06.2018 року; Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №583; Ордером серії СМ №67 від 02.07.2018 року. Таким чином, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд вважає, що є достатнім стягнути на користь позивача 700 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial