Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитній договір № СМ-SME 104/109/2007, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 437500,00 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом за плаваючою ставкою 5,0% + FIDR із кінцевим терміном повернення 11 червня 2014 року. Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених у договорі. З метою виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір наступної іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1, за умовами якого Іпотекодавці передали в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлова будівля, будівля універмагу №1, загальною площею - 1614,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Балансова вартість Предмету іпотеки становить 162400,00 грн. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, проте всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого станом на 11 листопада 2017 року утворилася заборгованість в сумі 3 294 542,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК « Довіра та гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 224/06/16, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № СМ-SME 104/109/2007 укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 11 червня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК « Довіра та гарантія» у зв`язку з укладання Договору про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2016, було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки та Договорами застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до якого права вимоги за договорами, що забезпечені зокрема іпотекою, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». На підставі вищевикладеного, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості у розмірі 3 294 542,90 грн. за Кредитним договором №СМ-SME 104/109/2007 від 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю універмагу, загальною площею 1641,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 09.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Леоновою В.П. за реєстровим №343, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною 1 008 600,00 грн., із наданням ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог, звернувся із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки припиненим, в якому зазначив, що на час розгляду даної справи [PERSON] не є боржником ПАТ «ОТП Банк», а він не є власником нерухомого майна, що було предметом іпотеки за договором наступної іпотеки №РМ-SME 104/109/2007/1 від 11.06.2007. Зазначав про відсутність будь-якого договору між ним та відповідачем. Вважає, що відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» можливість звернути стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя лише у терміни, передбачені ст. 559 ЦК України та на даний час визначені зазначеною статтею строки спливли. У подальшому [PERSON] змінив підставу зустрічної позовної заяви та збільшив позовні вимоги, де підставою позову зазначив, що він будь-яких договорів майнової поруки №РМ-SME 104/109/2007/1 від 11.06.2007 не підписував та будь-яких доручень на виконання дій пов`язаних із його майном не надавав, у м.Київ 11.06.2007 року не перебував. З урахуванням уточнених вимог просив суд зобов`язати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» припинити будь-які дії, які стосуються нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; визнати припиненими правовідношення майнової поруки за договором наступної іпотеки №РМ-SME 104/109/2007/1 від 11.06.2007 укладеної між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] з моменту її укладання; визнати Договір про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2016 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» , який зареєстровано в реєстрі під №523 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., недійсним з моменту їх укладення; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер запису про іпотеку 15368119 та відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та майнового поручителя - [PERSON] . Також просив стягнути на його користь судові витрати у розмірі 768,40 грн. Ухвалою суду від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі. Згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 року на підставі розпорядження №7/19 від 30.07.2019 року цивільну справу передано даному складу суду. Ухвалою суду від 09.08.2019 року даним складом суду прийнято до провадження цивільну справу №242/4110/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, та позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги: [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Юдін Максим Анатолійович, про зняття арешту. Ухвалою суду від 19.12.2019 року позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги: [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Юдін М.А., про зняття арешту - залишено без розгляду. Залучено до участі у справі за позовною заявою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , у якості співвідповідача. Ухвалою суду від 22.01.2020 року поновлено пропущений [PERSON] строк визначений ст. 193 ЦПК України для подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору іпотеки припиненим та зобов`язання вчинити певні дії, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до [PERSON] і [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.03.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі - відмовлено, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 04.05.2020 року клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] про залучення співвідповідача у справі, призначення почеркознавчої експертизи, закриття провадження у справи та клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі повернуто без розгляду заявникам [PERSON] та [PERSON] . Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача раніше надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. [PERSON] 10.01.2019 року надав відзив, де заперечував проти задоволення вимог. Представники [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] неодноразово писали заяви про ознайомлення з матеріалами справи для надання відзиву на позовну заяву. Проте, після зміни складу суду, відзивів на позовну заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до суду не надходило. Третя особа за первісним позовом [PERSON] 20.03.2019 надавав пояснення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову. Після зміни складу суду [PERSON] та [PERSON] заявляли про намір взяти участь у судових засіданнях та проводити розгляд справи за їх участю та участю їх представників. Разом з тим, жодного разу до суду не з`явилися. Відповідно до ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справ. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до переконання, що позовна заява за первісним позовом задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із приписами статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитній договір № СМ-SME 104/109/2007, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 437500,00 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом за плаваючою ставкою 5,0% + FIDR із кінцевим терміном повернення 11 червня 2014 року. Частиною 2 кредитного договору № СМ-SME 104/109/2007 від 11.06.2007 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] передбачено умови користування кредитом, виконання боргових зобов`язань, права та обов`язки сторін, забезпечення зобов`язань, зокрема сторони дійшли згоди про передачу майновим поручителем в іпотеку Банку предмет іпотеки, який є власністю майнового поручителя відповідно до правовстановлюючих документів. Також умовами кредитного договору передбачена відповідальність. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, проте всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого станом на 11 листопада 2017 року утворилася заборгованість в сумі 3294542,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. З метою виконання зобов`язань Позичальника за кредитними договорами 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір наступної іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю, будівлю універмагу № 1 , загальною площею - 1614,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності за Договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області 09.04.2005 року за реєстровим №343. Балансова вартість Предмету іпотеки становить 162400,00 грн. Також, договором наступної іпотеки передбачено заборону на відчуження предмета іпотеки. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 29.07.2011 року справа №2-993/2011 власником нерухомого майна нежитлової будівлі, будівлі універмагу №1, загальною площею - 1614,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК « Довіра та гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 224/06/16, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № СМ-SME 104/109/2007 укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 11 червня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Даний факт підтверджують надані договір про відступлення прав вимоги №224/06/16 від 24.06.2016 року, акт №2 приймання передачі реєстру боржників, та платіжними дорученнями №1787884 і №1787878 від 24.06.2016 року. Також, 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК « Довіра та гарантія» у зв`язку з укладання Договору про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2016, було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки та Договорами застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до якого права вимоги за договорами, що забезпечені зокрема за договором наступної іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Так, згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] укладено Договір іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: нежитлова будівля, будівля універмагу №1, загальною площею - 1614,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належало Іпотекодавцю на праві приватної власності за Договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області 09.04.2005 року за реєстровим №343, балансова вартість Предмету іпотеки становила 162400,00 грн. Станом на час розгляду справи судом встановлено, що власником зазначеної нерухомості з 2010 року є [PERSON] . Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття «іпотека». Так, іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Також, Закон України «Про іпотеку» чітко визначає наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тобто, з урахування норм Закону України «Про іпотеку» та того факту, що нерухоме майно, що є предметом іпотеки, вибуло з володіння Іпотекодавця [PERSON] , суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № СМ-SME 104/109/2007 укладеним 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та за Договором іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 укладеного 11 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] , не втратив права вимоги за вказаними договорами та [PERSON] набула статусу нового Іпотекодавця за вказаним договором іпотеки. Пунктом 6.2 Статті 6 Договору іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року, передбачено, що Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості Предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; за порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань за ст.5 цього договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 6 Договору іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року визначено обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та передбачено, що дане положення цього договору не може тлумачитися як таке, що обмежує: право Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України; права сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, Договором іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року визначено порядок позасудового врегулювання (ст. 6.4 Договору), а саме Іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Цим договором сторони дійшли згоди щодо порядку визначення ціни продажу предмета іпотеки. Пунктом 6.4.2 зазначеного Договору іпотеки визначено, що при виникненні Іпотечного випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю іпотечне повідомлення із зазначенням загальної суми боргових зобов`язань та граничного строку погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення боржником боргових зобов`язань у строк, передбачений у Іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому Іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 (одного) року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Тобто, договір іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року визначає позасудовий порядок реалізації предмета іпотеки, а саме наділяє Іпотекодержателя правом від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України, та не обмежує право Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України. При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (Провадження № 14-112цс19), та вважає за необхідне застосувати правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у даних правовідносинах, оскільки вони є аналогічним. Так, у постанові Верховного Суду зазначено, що спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). З огляду на вказане Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 33 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 33 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Саме такий правовий висновок роз`яснено у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц. Договором іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року, сторони узгодили позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема надавши даним договором право Іпотекодержателю від свого імені продати будь - якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому законодавством України, про що зазначено у статті 6 Договору, та про що свідчать підписи сторін договору. Крім того, сторони усвідомили та дали свою беззаперечну згоду на застосування позасудового способу врегулювання спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, враховуючи роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] , суд враховує наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] спочатку підставою позову зазначав пропуск позивачем за первісним позовом строку визначеного ст. 559 ЦК України, яка визначає припинення поруки та в ході розгляду справи змінив підставу звернення із зустрічним позовом до суду та зазначав, що він взагалі ніколи не підписував та не знав про існування договору іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року, довідався про існування даного договору після пред`явлення позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, зазначав, що 11.06.2007 року він не був у м. Київ для підписання договору майнової поруки, та в цей час він перебував у м. Селидове разом із своєю дружиною. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо / іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки, та що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав для припинення іпотечного договору та в ній відсутня посилання щодо припинення іпотеки відповідно до ст. 559 ЦК України, а тому дане твердження позивача за зустрічним позовом є помилковим. Суд не бере до уваги твердження [PERSON] з приводу того, що він не підписував договір іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року та ніколи не перебував у м.Київ. В ході розгляду справи позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] заявляв клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 04.05.2020 року клопотання [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи повернуто без розгляду заявнику, оскільки в порушення ст. 183 ЦПК України не було зазначено обґрунтування такого клопотання. Крім того, згідно з п.1.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року за №53/5, з відповідними змінами та доповненнями на час розгляду даного клопотання судом, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису та даною Інструкцією передбачено, що для її проведення експерту мають бути представлені вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку чи підпису особи, яка підлягає ідентифікації. Проте. звертаючись до суду із даним клопотанням відповідач не ставив питання щодо витребування оригіналів документів за якими необхідно провести експертизу, зокрема щодо витребування оригіналу договору іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року, а також не надав суду матеріалу необхідного для її проведення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. У зв`язку із неодноразовою неявкою [PERSON] та його представника [PERSON] у судове засідання суд був позбавлений можливості роз`яснити їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Що стосується посилання [PERSON] на те, що він 11.06.2007 року не знаходився у м. Київ та не підписував договір іпотеки № РМ-SME 104/109/2007/1 від 11 червня 2007 року, суд звертає увагу на те, що даний договір було укладено у м.Донецьк 11.06.2007 року і посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Задорожною І.Г., також на час укладання даного договору [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому суд не бере дане твердження позивач за зустрічним позовом до уваги. Інших належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не міг бути присутнім під час укладання даного договору у м.Донецьк 11.06.2007 року позивач за зустрічним позовом не надав. Суд наголошує, що за приписами статті 81 ЦПК України тягар довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на кожну сторону, яка про такі обставини заявила. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненою майнової поруки за договором наступної іпотеки №РМ-SME 104/109/2007/1 від 11.06.2007 укладеної між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] з моменту її укладання. Що стосується вимог [PERSON] за зустрічним позовом про зобов`язання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» припинити будь-які дії, які стосуються нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , визнання Договору про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та нотаріально посвідченого Договору про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» , який зареєстровано в реєстрі під №523 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. недійсним з моменту їх укладення, а також про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер запису про іпотеку 15368119 та відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та майнового поручителя - [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у позові взагалі не зазначив підстав звернення до суду із вказаними вимогами, а також не зазначив обґрунтування та не надав жодних доказів, що свідчать про недійсність договорів факторингу, не зазначив підстав зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» припинити будь-які дії, які стосуються нерухомого майна, а також підстав виключення записів про іпотеку по вказаній нерухомості. На думку суду позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» припинити будь-які дії, які стосуються нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер запису про іпотеку 15368119, є похідними від позовних вимог про визнання припиненою майнової поруки за договором наступної іпотеки №РМ-SME 104/109/2007/1 від 11.06.2007, у задоволенні якої [PERSON] відмовлено, а тому дані вимоги також задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про визнання Договору про відступлення права вимоги №24/06/16 від 24.06.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та нотаріально посвідченого Договору про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» , який зареєстровано в реєстрі під №523 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. недійсним з моменту їх укладення, не є похідними від позовних вимог про визнання майнової поруки недійсною. Проте, позивач взагалі не зазначив підстави недійсності даних правочинів, що позбавляє суд надати належну оцінку щодо відповідності зазначених договорів чинному законодавству та вирішити питання щодо їх дійсності або недійсності. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до Шевченківського районного суму м.Києва із позовом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] , про визнання недійсними Договорів про відступлення права вимоги №26/06/16 від 24.06.2016 року та нотаріально посвідченого Договору про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року (справа №761/2605/19), який ухвалою того ж суду від 23.01.2019 року направлено за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Також, в провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебувала інша позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] , про визнання недійсними договорів. Проте, однин позов ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року повернуто позивачу на підставі заяви представника, інший ухвалою того ж суду від 30.07.2019 року залишено без розгляду на підставі заяви позивача. Тобто, третя особа у даній справі [PERSON] відмовився від поданих ним позовів та на час розгляду справи відсутнє рішення суду, яким спірні Договори про відступлення права вимоги, визнані недійсними. Інших належних доказів недійсності зазначених правочинів позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом не обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають. У відповідності вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати за первісним позовом та за зустрічним позовом не відшкодовуються.

Outcome: dismissed