Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14.08.2014 р. між ним та відповідачем був укладений Договір безпроцентної позики № БП-140814, відповідно до якого у власність відповідачу грошові кошти, у розмірі 78000,00 грн. 30.10.2014 р. між ним та відповідачем був укладений Договір безпроцентної позики № БП-301014, відповідно до якого передав у власність відповідачу грошові кошти, у розмірі 39000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2507 від 03.11.2014 р. та платіжним дорученням № 3070 від 31.10.2014 р. Вказує, що відповідач перебувала у трудових відносинах з позивачем у період з 04.06.2013 р. по 10.06.2016 р. та зазначає, що згідно договорів у випадку звільнення з роботи вона зобовязана достроково, до моменту звільнення, в повному обсязі повернути суму позики. Відповідач не виконала належним чином свої зобовязання з повернення позики. З моменту укладення договорів позики, було сплачено лише частину заборгованості у розмірі 80500,00 грн. 24.05.2016 р. відповідачем було здійснено останній платіж, таким чином відбулось повне погашення заборгованості по Договору безпроцентної позики № БП-301014 від 14.08.2014 р. з переплатою в розмірі 2500,00 грн., яка була зарахована в якості платежу за Договором безпроцентної позики № БП-301014 від 30.10.2014 р. таким чином станом на 02.11.2016 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 69444,19 грн. У звязку з тим, що відповідач 16.11.2016 р. сплатила 6000,00 грн. в якості погашення безпроцентної позики, просить суд зменшити розмір основного боргу на вказану суму та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором безпроцентної позики № БП-301014 від 30.10.2014 р. у загальному розмірі 63444,19 грн., з яких: 30500, 00 грн. неповернута сума боргу (позики), 8622,74 грн. пеня, 2136,45 коп. три проценти річних, 22185,00грн. інфляційні збитки, витрати по сплаті судових витрат сплачених за розгляд позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Хімагромаркетинг» [PERSON] з наведених підстав позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити, зазначив, що відповідач сплатила частину боргу у сумі 80500 грн. по договору без зазначення платежу з переплатою, тому залишок коштів було зарахована в якості платежу по другому договору, оскільки відповідачем 16.11.2016 р. було сплачено 6000,00 грн. в погашення безпроцентної позики, просив зменшити розмір основного боргу на вказану суму. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Судом за згодою представника позивача проведено заочний розгляд за наявними доказами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що згідно наказу про прийняття на роботу № 94-К від 04.06.2013 р., [PERSON] прийнята до ТОВ «Хімагромаркетинг» на посаду головного бухгалтера з 04.06.2013 р. (а.с. 10) та згідно наказу про звільнення № 73-К від 10.06.2016 р. була звільнення з 10.06.2016 р. (а.с. 11). 14.08.2014 р. між ТОВ «Хімагромаркетинг» та відповідачем [PERSON] укладено договір безпроцентної позики № БП-140914, згідно якого останній передано у власність грошові кошти у розмірі 78000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2507 від 03.09.2014 р. За умовами договору відсотки не нараховуються та не сплачуються, позичальник зобовязується повернути грошові кошти позикодавцю протягом 24 місяців рівними платежами щомісячно, до 25 числа не пізніше 25.08.2016 р., а у випадку звільнення з роботи, зобовязаний достроково, до моменту звільнення, в повному обсязі повернути суму позики (а.с. 8, 27). 30.10.2014 р. між ТОВ «Хімагромаркетинг» та відповідачем [PERSON] укладено договір безпроцентної позики № БП-301014, згідно якого останній передано у власність грошові кошти у розмірі 39000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3070 від 31.10.2014 р. За умовами договору відсотки не нараховуються та не сплачуються, позичальник зобовязується повернути грошові кошти позикодавцю протягом 24 місяців рівними платежами щомісячно, до 25 числа не пізніше 30.10.2016 р., а у випадку звільнення з роботи, зобовязаний достроково, до моменту звільнення, в повному обсязі повернути суму позики (а.с. 9, 28). Відповідачем на виконання умов вказаних договорів сплачена заборгованість у розмірі 80500,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 41 від 21.10.2014 р., № 45 від 19.11.2014 р., № 54 від 26.12.2014 р., № 12 від 20.03.2015 р., № 49 від 16.07.2015 р., № 52 від 04.08.2015р., № 61 від 10.09.2015 р., № 63 від 09.10.2015 р., № 73 від 13.11.2015 р., № 79 від 10.12.2015 р., № 82 від 29.12.2015 р., № 3 від 12.02.2016 р., № 8 від 10.03.2016 р., № 13 від 15.04.2016 р., № 19 від 24.05.2016 р. Переплата за договором безпроцентної позики № БП-140814 від 14.08.2014 р. у сумі 2500,00 грн. зарахована в якості платежу за договором безпроцентної позики № БП-301014 від 30.10.2014 р. (а.с. 12-26). Згідно платіжного доручення № 10501891 від 16.11.2016 р. відповідачем було сплачено 6000,00 грн. в якості погашення безпроцентної позики за договором БП-301014. Таким чином, неповернута сума основного боргу, станом на 29.12.2016 р. складає 30500,00 грн. (а.с. 99). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на 29.12.2016 р. відповідач [PERSON] свої зобовязання перед позивачем у повному обсязі за договором безпроцентної позики № 301014 не виконала, позику не повернула. Наслідки порушення договору позичальником визначено ст. 1050 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання в повному обсязі не було виконано, кошти позивачу не повернуті, відповідач несе відповідальність відповідно умов договору позики, у зв'язку з несвоєчасним поверненням отриманих коштів (ст. 549 ЦК України) Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також проценти, розмір яких встановлений договором за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, борг відповідачем не повернуто, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також погоджується з наданими представником позивача ТОВ «Хімагромаркетинг» розрахунками процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного Банку України у розмірі 8622,74 грн., нарахованих за період з 26.11.2014 р. по 05.02.2015 р. 2154,08 грн., з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. 1083,45 грн., з 04.03.2015 р. по 26.05.2015 р. 5385,21 грн. (а.с. 64). Оскільки відповідач своєчасно не повернув суму позики у визначений строк, він повинен нести відповідальність за порушення грошового зобовязання - зобовязаний сплатити позивачу грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2136,45 грн. за період з 26.11.2014 р. по 23.05.2016 р. - 1749,45 грн., з 27.06.2016 р. по 02.11.2016 р. - 387,00 грн. (а.с. 64-65). Крім того, згідно наданого розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача суму на яку збільшується сума заборгованості у звязку з інфляцією у розмірі 22185,00 грн. за період прострочки з 26.11.2014 р. по 23.05.2016 р. 21528,00 та з 27.06.2016 р. по 02.11.2016 р. 657,00 грн. (а.с. 66). Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, а з [PERSON] на користь ТОВ «Хімагромаркетинг» підлягає стягненню заборгованість за договором безпроцентної позики № БП-301014 від 30.10.2014 р. у розмірі 63444 грн. 19 коп., з яких: 30500 грн. 00 коп. неповернута сума боргу (позики), 8622 грн. 74 коп. пеня, 2136 грн. 45 коп. три проценти річних, 22185 грн. 00 коп. інфляційні збитки. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved