Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 05.03.2018 року між ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5865787, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mercedes Benz 310», р.н. [NUMBER] . Вказує, що 10.05.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Scudo», р.н. [NUMBER] , належного [PERSON] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes Benz 310», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду від 16.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак провадження відносно них закрите у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до відповідальності. Зазначає, що 06.09.2018 року [PERSON] звернулась із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП і на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, страховою компанією було здійснено виплату в розмірі 4062,36 грн. Водночас, відповідач [PERSON] не повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування» та п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь товариства в порядку регресу 4062,36 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати у справі. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2018 року між ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5865787, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mercedes Benz 310», р.н. [NUMBER] (а.с. 7). Із постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2018 року слідує, що 10.05.2018 року о 12 год. 00 хв. в с.Підгайці Луцького району по вул. Дубнівській, [PERSON] , керуючи автомобілем «Фіат» д.н.з. [NUMBER] не був уважний за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.п.2.35, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). В свою чергу [PERSON] при тих же обставинах керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи від магазину «Продукти» рухаючись по правій смузі та перед початком руху та перестроюванням, не надав переваги у русі автомобілю «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у крайній лівій полосі, чим порушив вимоги п.п.10.1 ПДР. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічні ушкодження (а.с. 18-20). Постановою суду винними в даній ДТП визнані [PERSON] та [PERSON] , однак провадження відносно них закрите у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до відповідальності (а.с. 18-20). Згідно із ст. 82 ч. 6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. П. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. У відповідності до п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як з`ясовано судом, відповідач [PERSON] не повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, тим самим порушив вимоги п.5 ч. 1 ст. 989 ЦК України та п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається із платіжного доручення № 21492 від 04.10.2018 року страховою компанією було виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4062,36 грн. (а.с. 33). У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма передбачена в ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. При цьому, відповідно до пп. ґ п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача - 4062,36 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. судових витрат.

Outcome: approved