Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з [PERSON] 2 045,48 гривень боргу за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційну складову сумою 288,85 гривень та судовий збір сумою 229,40 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за адресою: [ADDRESS], відкрито особовий рахунок споживача електроенергії, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» здійснює постачання електричної енергії до вказаного помешкання, де проживає споживач [PERSON] За результатами аналізу оплат з'ясовано, що боржник не своєчасно та не в повному обсязі сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії. Станом на 01 грудня 2013 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 2 045,48 гривень, що свідчить про належне виконання боржником своїх зобов'язань. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 2 334,33 гривень. Оскільки, незважаючи на попередження про необхідність сплати заборгованості за спожиту електричну енергію, свої зобов'язання відповідач не виконує ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» змушене звернутися до суду за захистом порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що квартира відповідача була підключена до старого лічильника електроенергії, згодом його було змінено на новий, проте за старим лічильником відповідач грошові кошти не сплачував, по новому лічильнику кошти були сплачені частково. Також зазначила, що ПАТ «Київенерго» надає кожному із споживачів книгу для оплати електричної енергії, де міститься пропозиція прийти у відділення та укласти договір про надання послуг. Пояснила, що позивач йде на зустріч споживача та не відключає електричну енергію споживачам, які не мають укладеного договору. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у запереченнях, пояснила суду, що є дружиною відповідача [PERSON] Зазначила, що між [PERSON] та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» взагалі не було укладено договору про надання послуг з постачання електроенергії. В подальшому, представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] є споживачем електроенергії, яку постачає ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» на відплатній основі відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. Згідно положень ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ці Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Як вбачається з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Обґрунтовуючи заявлені заперечення, сторона відповідача посилалася на той факт, що між позивачем та відповідачем не було укладено договір про надання послуг з електропостачання. В той же час, суд не може погодитися з даними твердження представника відповідача, з огляду на наступне. Згідно ст.ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або інше), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. З огляду на викладене вбачається, що постачання електричної енергії споживачеві, електроспоживання, надання рахунків на його оплату та їх оплата з боку відповідача підтверджують правовідносини між споживачем і енергопостачальною організацією. Наявність відносин між сторонами, а, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін, з боку електропостачальника - надання електричної енергії, а з боку споживача - прийняття та оплата в установленому порядку. Таким чином, стає очевидним наявність цивільно-правових відносин зобов'язального характеру між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, відповідно до п. 19-22 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Як встановлено судом, з боку споживача [PERSON] має місце заборгованість за спожиту електричну енергію. Згідно загальної картки споживача [PERSON], останнім у період часу за грудень 2011 року було здійснено сплату коштів, нарахованих за електроенергію у розмірі 12,18 гривень, інших оплат в період часу грудня 2011 року здійснено з боку споживача не було. В період часу з 2007 року по 2010 року, оплати з боку споживача також здійснено не було. В 2012 році мали місце оплати у розмірі січень 2012 року - 24,36 гривень, березень 2012 року - 24,36 гривень, травень 2012 року - 12,18 гривень, червень 2012 року - 73,08 гривень, 146,16 гривень за період листопада 2012 року. В 2013 році мала місце оплата у розмірі 73,08 гривень за лютий 2013 року, 48,72 гривень - червень 2013 року, серпень 2013 року - 73,08 гривень, вересень 2013 року - 121,80 гривень та 140,10 гривень - листопад 2013 року. В 2014 році було здійснено оплату у розмірі 73,08 гривень за період березня 2014 року. Дані обставини також підтверджуються квитанціями про сплату, поданих споживачем. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем розмір боргу відповідача станом на 01 грудня 2013 року становить 2 045,48 гривень. Крім того, як вбачається з даного розрахунку боргу, позивач має заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2011 року - 1580,48 гривень; за лютий 2011 року - 1608,01 гривень; за березень 2011 року - 1 638,46 гривень; за квітень 2011 року - 1 672,36 гривень; за травень 2011 року - 1 707,39 гривень; за червень 2011 року - 1 741,29 гривень; за липень 2011 року - 1776,32 гривень; за серпень 2011 року - 1 811,35 гривень; за вересень 2011 року - 1845,25 гривень; за жовтень 2011 року - 1868,23 гривень, за листопад 2011 року - 1880,28 гривень; за грудень 2011 року - 1874,54 гривень; січень 2012 року - 1859,15 гривень; за лютий 2012 року - 1870,92 гривень; за березень 2012 року - 1859,17 гривень; за квітень 2012 року - 1 871,22 гривень; за травень 2012 року - 1937,19 гривень; за червень 2012 року - 1947,00 гривень; за липень 2012 року - 2007,63 гривень; за серпень 2012 року - 2040,69 гривень; за вересень 2012 року - 2 054,14 гривень; за жовтень 2012 року - 2 058,34 гривень; за листопад 2012 року - 1 935,72 гривень; за грудень 2012 року - 2 025,90 гривень; за січень 2013 року - 2070,12 гривень; за лютий 2013 року - 2025,90 гривень; за березень 2013 року - 2057,84 гривень; за квітень 2013 року - 2 067,37 гривень; за травень 2013 року - 2 071,01 гривень; за червень 2013 року - 2 025,65 гривень; за липень 2013 року - 2029,29 гривень; за серпень 2013 року - 2 077,40 гривень; за вересень 2013 року - 1 996,51 гривень, за жовтень 2013 року - 2 161,48 гривень; за листопад 2013 року - 2048,48 гривень, за грудень 2013 року - 2045,48 гривень. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи вищевикладене, вбачається, що у відповідача наявна заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2 045,48 гривень, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення даного боргу з відповідача підлягає до стягнення. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір 3 % річних та інфляційної складової становить 288,85 гривень, з яких 3% річних - 158,57 гривень та інфляційна складова - 130,28 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 2 334,33 гривень, з яких сума боргу становить 2 045,48 гривень, 3% річних - 158,57 гривень та інфляційна складова боргу - 130,28 гривень. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок, які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved