Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» страхове відшкодування в сумі 15 427, 28 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, 17 червня 2014 року між [PERSON] та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 3350. 30 грудня 2014 року в м. Києві на вул. Каховська, 64 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. 28 січня 2011 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, якає страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 13 лютого 2015 року позивач на підставі страхового акту № КР-009387 від 04.02.2015 рокута розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з розрахунку [NUMBER] від 13.01.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 15 427,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №454 від 13.02.2015 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Відповідачу було направлено позивачем вимогу від 28.05.2015 року про відшкодування завданої шкоди, однак відповіді та коштів на вимогу позивачу не надходило. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2014 року в м. Києві на вул. Каховська, 64 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ВДАІ Дніпровського району м. Києва, автомобіль [NUMBER] під час ДТП, що мало місце 30 грудня 2014 року по вул. Каховська,64 в м. Києві о 16 годині 40 хвилин, отримав механічні пошкодження (а.с. 18). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу(а.с. 21). На даний час постанова Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], [PERSON] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 3350. від 17 червня 2014 року (а.с. 4-16). 26 січня 2015 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.23). В подальшому, на підставі розрахунку страхового відшкодування від 17 червня 2014 року, рахунку № [NUMBER] від 13 січня 2015 року та страхового акту № КР-009387 від 04 лютого 2015 року, [PERSON] з боку позивача було розраховано до сплати суму страхового відшкодування у розмірі 15 427,28 гривень (а.с. 24-26,27,28). На підставі платіжного доручення № 454 від 13 лютого 2015 року, позивачем було здійснено перерахування страхового відшкодування у розмірі 15 427,28 гривень (а.с. 29). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» перейшло право в порядку регресу на отримання від відповідача страхового відшкодування в розмірі 15 427,28 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved