Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач ТзОВ «Магда» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивує тим, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.191 КК України та обрано йому покарання у виді 1/одного/ року позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю із обслуговування матеріальних цінностей на строк один рік, та у скоєнні злочину, передбачено ч.3 ст.191 К України та обрано покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з обслуговування матеріальних цінностей на строк два роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано [PERSON] остаточне покарання за сукупністю злочинів три роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з обслуговування матеріальних цінностей на строк два роки. Застосовано до [PERSON] ст.75 КК України та звільнено його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 /два/ роки. Згідно ст. 76 КК України покладено на засудженого [PERSON] обов»язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магда» 33740 /тридцять три тисячі сімсот сорок /грн. 33 коп., в решті позовних вимог ТзОВ «Магда» відмовити. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2013 року вирок Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року щодо [PERSON] залишено без змін. Позивачем ТзОВ «Магда» було заявлено цивільний позов про відшкодування 154170 грн., 31 коп., з врахуванням того, що грошові кошти якими заволодів відповідач [PERSON] були отримані ТзОВ «Магда» у строковий кредит, підприємство не користувалось даними грошовими коштами, проте змушене регулярно щомісячно сплачувати проценти за користування коштами, при постановленні вироку відносно [PERSON] цивільний позов ТзОВ «Магда» був задоволений частково на суму 33740,33 грн. Після постановлення судом вироку відповідач [PERSON] частково відшкодував борг в сумі 5085,57 грн., не оплаченим залишився борг в сумі 28654,43 грн. Незважаючи на часткову оплату відповідачем спричиненої матеріальної шкоди ТзОВ «Магда» продовжує нести матеріальні збитки та не може вчасно погасити кредит. Відтак щоб оплачувати процентну ставку згідно кредитних зобов»язань, вчасно виплачувати працівникам заробітну плату, сплачувати внески до бюджету ТзОВ «Магда» доводиться постійно отримувати грошові кошти в кредит, і сплачувати відповідні відсотки за користування кредитом. Відтак нарахування по кредитах, яке було змушене оплатити ТзОВ «Магда» у зв»язку неможливістю користування коштами, які привласнив відповідач [PERSON] становить 56215,11 грн. Тому позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає матеріальна шкода в сумі 61199,07 грн., як складається з нарахування по кредитах в сумі 56215,11 грн. та коштів втрачених внаслідок інфляції 4983,96 грн. В судовому засіданні представник позивача Магас В.Д., який є директором ТзОВ «Магда» позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON], який в останнє судове засідання не з»явився та представник відповідача [PERSON],який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26.08.2014р. проти задоволення позову заперечили, дали аналогічні за змістом пояснення про те, що розмір матеріальної шкоди,яка була заподіяна діями відповідача [PERSON] визначена вироком Залізничного районного суду м.Львова, яким [PERSON] було засуджено за розтрату грошових коштів в сумі 33740,33 грн., вказаний вище вирок суду не містить відомостей про більший розмір спричиненої матеріальної шкоди. Вважають, що позивач ТзОВ «Магда» укладало кредитні договори в процесі здійснення своєї господарської діяльності, відповідач [PERSON] дані гроші не отримував та жодних операцій з ними не вчиняв. Доказів того, що відповідачем було вчинено розтрату саме кредитних коштів суду не представлено, тому вважають позов безпідставним, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оглянувши кримінальну справу № 1309/172/12 про обвинувачення [PERSON] за ч.1,3 191 КК України, яка перебуває в провадженні Залізничного районного суду м.Львова,суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 28 КПК України (в редакції 1960 року) особі, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину і яка не пред»явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду може пред»явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ст. 61 ч. 4 ЦПК України, вирок та постанова у кримінальній справі, що набрали законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року (а.с.15-23) відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.191 КК України та обрано йому покарання у виді 1/одного/ року позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю із обслуговування матеріальних цінностей на строк один рік, та у скоєнні злочину, передбачено ч.3 ст.191 К України та обрано покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з обслуговування матеріальних цінностей на строк два роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано [PERSON] остаточне покарання за сукупністю злочинів три роки позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з обслуговування матеріальних цінностей на строк два роки. Застосовано до [PERSON] ст.75 КК України та звільнено його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 /два/ роки. Згідно ст. 76 КК України покладено на засудженого [PERSON] обов»язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Магда» 33740 /тридцять три тисячі сімсот сорок /грн. 33 коп., в решті позовних вимог ТзОВ «Магда» відмовити. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2013 року вирок Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року щодо [PERSON] залишено без змін (а.с.64-69). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те, що питання про відшкодування матеріальної шкоди завданої відповідачем ТзОВ «Магда» вирішено під час судового розгляду кримінальної справи про обвинувачення [PERSON], така шкода частково ним відшкодована, тому немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, отриманих позивачем у кредит (а.с.36-45), також немає підстав для стягнення з відповідача суми боргу в урахуванням встаноленого індексу інфляції, тому в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed