Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач у липні 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 15.03.2018 р. з вини відповідача, який мешкає в квартирі [ADDRESS], була залита його квартира [NUMBER], яка знаходиться у цьому ж будинку. В результаті зазначеного залиття в квартирі позивача були залиті наступні приміщення: ванна кімната, туалет, коридор та кухня. Причиною залиття квартири позивача стало порив рушник осушки в квартирі [NUMBER], яку мешканець встановив самостійно без погодження з ЖЕД. Позивач зазначає, що внаслідок вказаного залиття йому була завдана матеріальна шкода, у зв'язку з чим вартість робіт для відновлення та ремонту залитих приміщень становитиме 6 465,56 грн., що позивач просить стягнути з відповідача, також позивачка просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., оскільки діями відповідача йому завдано моральних страждань та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 18.07.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 17.08.2018 р. на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON], в якому останній зазначив, що даний позов є передчасним та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Відповідач зазначив, що позивачем не надано письмових доказів, що він є власник залитої квартири. Також позивачем не доведено, що саме відповідачем йому завдана матеріальна шкода. Крім того, позивачем не доведено, що йому взагалі завдана шкода, оскільки не надано письмових доказів понесення ним витрат на відновлення квартири після її залиття. Також, відповідач вказує, що позивачем наданий Акт 21.03.2018 р. про причини залиття порив рушник осушки в квартирі [NUMBER], проте, 21.03.2018 пр. також був інший складений Акт, де причиною залиття є: порив труби ГВП у квартирі [NUMBER] та незадовільне технічне обслуговування системи, передчасний вихід з ладу трубопроводу ГВП, яка знаходиться на балансі обслуговуючої організації, а тому він, відповідач не є належним відповідачем по даній справі. 17.08.2018 р. до суду надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON], в якій останній зазначив, що квартира [NUMBER] належить йому на праві власності, в підтвердження чого позивачем надано відповідне Свідоцтво про право власності на житло. Що стосується посилання відповідача про недоведеність понесених витрат на відновлення залитої квартири позивач зазначив, що не має можливості за власні кошти здійснити ремонт квартири, при цьому, ним неодноразово пропонувалось відповідачу здійснити спільний розрахунок заподіяної матеріальної шкоди, проте, відповідач відмовляється, посилаючись на те, що не має жодного відношення до залиття його, позивача квартири. Позивач просив звернуту суд увагу, що в Акті від 21.03.2018 р. наданого відповідачем чітко вказано причини залиття його квартири: несанкціоноване втручання мешканців квартири [NUMBER], тобто відповідача у систему трубопроводу ГВП, у зв'язку з чим позивач просив позов задовольнити. 22.08.2018 р. до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] без підпису особи, яка їх подає, у зв'язку з чим суд не приймає їх до уваги. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами додаткові письмові докази приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.02.1995 р. позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в якій з 1993 р. зареєстрований (ас. 6). Встановлено, що 15.03.2018 р. в квартирі [ADDRESS] сталося залиття. Судом встановлено, що відповідно до Акту ЖЕД-1 від 21.03.2018 р. наданого позивачем, причиною залиття квартири [ADDRESS] є порив рушник осушки в квартирі [NUMBER], яку мешканець встановив самостійно без погодження з ЖЕД. були залиті наступні приміщення: ванна кімната, туалет, коридор та кухня (ас. 7). Також, як вбачається з Акту ЖЕД-1 від 21.03.2018 р. наданого відповідачем, причиною залиття квартири [ADDRESS] є порив труби ГВП в квартирі [NUMBER], а саме: несанкціоноване втручання мешканців квартири [NUMBER] у системи трубопроводу ГВП та незадовільне технічне обслуговування системи, передчасний вихід з ладу трубопроводу ГВП, в зв»язку з тим, що трубопровід ГВП замурований плиткою. Вказаний вище акт відповідачем [PERSON] завірено власноручно 08.08.2018 р., при цьому останній не спростував належність йому на праві власності квартири [ADDRESS]. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідно до Договірної ціни, складеної ТОВ «Агробуд плюс» про оцінку матеріального збитку вартості відновленого ремонту квартири [ADDRESS], вартість необхідних ремонтно-будівельних робіт по відновленню вказаного житлового приміщення, внаслідок його залиття, складає - 6 465,56 грн. (ас. 8-9). Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову, всупереч ст. 81 ЦПК України, враховуючи Акти ЖЕД-1, наданих як позивачем так і відповідачем, жодним чином не спростував завдання матеріального збитку позивачку внаслідок залиття його квартири [NUMBER] з вище розташованої квартири [NUMBER], належної відповідачу. При цьому, відповідачем відповідно до положень ст.ст. 103, 105 ЦПК України не було заявлено клопотань щодо призначенням відповідної експертизи на предмет встановлення дійсного матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок залиття його квартири. Відповідачем інших клопотань, в підтвердження його доводів в спростування позовних вимог також заявлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники квартир зобов'язані забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При появі несправностей у квартирі вжити заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. Відповідно до п. 35 вказаних Правил власники жилих приміщень зобов'язані своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності. Суд з урахуванням вищезазначеного та враховуючи надані сторонами Акти ЖЕД-1 від 21.03.2018 р., приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не вжив заходів щодо забезпечення належного стану технічного обладнання та усунення несправностей у належній йому квартирі, що з його вини призвело до залиття квартири позивача та заподіяння матеріальних та моральних збитків останньому. При цьому, відповідач заперечуючи проти позову не надав жодних письмових доказів в спростування вимог позову, у зв'язку з чим суд приймає до уваги наданий позивачем «Договірна ціна» про оцінку матеріального збитку після залиття належної йому квартири. Суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останньому моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 1 000 грн. в порядку вимог ст. 1167 ЦК України. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, які частково знайшли підтвердження та обгрунтування, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України та

Outcome: partial