Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України, в особі в.о. начальника регіонального відділення Саганович Д.І., звернулось до суду 03.08.2017 року з позовною заявою до відповідача - [PERSON], в обґрунтування якої зазначив наступне: Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (надалі - регіональне відділення) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (надалі - Орендар) 10.06.2014 року було укладено договір оренди державного нерухомого майна №3271/д (надалі - Договір). Згідно п.1.1 Договору, Орендарю було передано в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення з №12 по №18 включно (надалі - Майно), загальною площею 103,43 кв.м., розміщене за адресою: [ADDRESS], першого поверху будівлі гуртожитку (Літ. А-9, інв. №5000/2/534, ганок Літ. а3, площею 10,73 кв.м.), реєстровий номер 24584661.221.ЛОУЖЦП1859. Відповідно до п.10.1 Договору, строк договору становив 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, тобто з 10.06.2014 року по 09.05.2017 рік включно. 23.07.2015 між сторонами був підписаний договір про розірвання №752/3271/д до договору оренди від 10.06.2014 р. №3271/д. Орендоване майно звільнено, про що свідчить Акт приймання-передачі від 31.08.2015 року. Пунктом 10.10 Договору встановлено, що у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів, з дати розірвання (припинення), повертається Орендарем Балансоутримувачу. Відповідно до п. 10.11 Договору, якщо Орендар не виконує обов'язку щодо повернення Майна в термін визначений в п.10.10 Договору, Орендар сплачує Орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання Договору до підписання Акта приймання - передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого Майна. На підставі п. 10.11 Договору Орендарю нарахована неустойка за період з 05.08.2015 року по 31.08.2015 рік в сумі 2991,25 грн. у зв'язку з несвоєчасним виконанням умов договору щодо повернення майна. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 10.02.2017 року внесено запис про припинення фізичної особи - підприємця [PERSON]. Однак, припинення підприємницької діяльності фізичною особою не звільняє її від відповідальності за своїми зобов'язаннями, обсяг якої жодним чином не змінюється. Посилаючись на законодавство України, просить суд: - Стягнути з [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) на користь Державного бюджету України - неустойку в сумі 2991,25 грн. шляхом перерахування грошових коштів за наступними реквізитами: Одержувач: державний бюджет м. Енергодар, 22080300 Код ЄДРПОУ: 37942215 Банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області МФО: 813015, р/р 31113094700015 Стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 20495280); - Стягнути з відповідача на користь позивача розмір сплаченого за звернення до суду судового збору. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання представником позивача - [PERSON], який діє на підставі письмової довіреності (а.с.75) надано письмові пояснення до позовної заяви (а.с.64, 70-71) та заява в якій позивач просить розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача та не заперечує розглядати справу у порядку заочного провадження (а.с.74). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась більше чотирьох разів, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заяв про зміну місця проживання до суду не надала, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти, яка свідчить про неотримання їх відповідачем, які надсилалися судом рекомендованою поштовою кореспонденцією (а.с.40, 48, 61, 73) за адресою зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання відповідача згідно даних повідомлення з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.39). Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи та вимоги ст.223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти якого не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні наступних доказів: Випискою з Єдиного державного реєстру (а.с.6), Положенням про Регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області (а.с.7-14), Договором 3271/д (а.с.15-17), розрахунком орендної плати (а.с.18), висновком про вартість майна (а.с.19), Договором про розірвання №752/3271/д (а.с.23), Актом приймання-передавання (а.с.24), Претензією про стягнення неустойки на ім'я відповідача (а.с.25, 26, 27, 28, 29), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців (а.с.30), розрахунком неустойки (а.с.31), та підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України та ч.1 ст.550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Так, п.п. 10.11. п.10 Договору №3271/д визначено, що якщо Орендар не виконує обов'язку щодо повернення Майна в термін визначений в п.10.10 Договору, Орендар сплачує Орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання Договору до підписання Акта приймання - передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого Майна (а.с.17-зворот). Згідно ст.785 ЦК України визначено що, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Враховуючи зазначене вище, вимоги позовної заяви щодо стягнення з відповідача розміру неустойки в сумі 2991 гривень 25 копійок - підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь розміру сплаченої суми судового збору 1600 гривень 00 копійок (а.с.1), суд, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, вважає вимоги в цій частині також задовольнити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved