Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

позов мотивований тим, що 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту №11234762000 на суму 242 600 доларів США, із сплатою 13,90 % річних, на строк до 13.10.2017 року. 30.01.2009 року укладені додаткові угоди до договору про надання споживчого кредиту, згідно яких номер договору змінено на №11234762001, а кінцевий термін повернення кредиту продовжено до 13.10.2026 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за даним кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 248,4 кв.м., житловою - 114,7 кв.м., про що укладено договір іпотеки №67135 від 15.10.2007 року. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.2007 року [NUMBER], виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №1442 від 25.06.2007 року. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту, утворилась заборгованість у розмірі 373 603,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2 986 213, 26 грн. Дана сума заборгованості складається з: 220 342,54 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 761 197,92 грн. - заборгованість за кредитом; 153 261,02 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 225 015,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 3-9). Уточнюючи позовні вимоги (а.с. 162) позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 373 603,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2 986 213,26 грн. за договором №11234762001 від 15.10.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS], загальною площею 248,4 кв.м., житловою площею 114,7 кв.м. (на підставі договору іпотеки №67135 від 15.10.2007 року) шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки: на квартиру [ADDRESS], загальною площею 248,4 кв.м., житловою площею 114,7 кв.м. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 248,4 кв.м., житловою площею 114,7 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS]. Виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Витребувати у [PERSON] на передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - Селезньов М.П. позов підтримав, просив вимоги банку задоволити. В судове засідання 19.05.2015 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 170-172). Суду пояснив, що вимога про визнання права власності на квартиру в рахунок погашення боргу не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту може бути обраний лише в позасудовому порядку. Крім того, у договорі купівлі-продажу кредитного портфелю не зазначено реквізитів кредитного договору чи договору іпотеки, права вимоги за якими було відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк», а в акті прийому-передачі документації по договору купівлі-продажу прав вимоги зазначено, що ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за договором іпотеки за №4273, тоді як договір іпотеки, що був укладений між банком та [PERSON] має №67135. Про виселення із квартири відповідачі не були повідомлені у встановленому законом порядку. Крім того, враховуючи, що у ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію, представник, який подавав позов до суду і який приймав участь у справі не має належної довіреності уповноваженої особи. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON]. не з'явились з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи суду не надавали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту №11234762000 на суму 242 600 доларів США, із сплатою 13,90 % річних, на строк до 13.10.2017 року (а.с. 12-17, 18-20). 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №11234762000 від 15.10.2007 року (а.с. 21), згідно якої сторони погодили графік платежів, визначили сукупну вартість кредиту, та визначили тарифи, пункти 1.3.5, 3.4, 5.2, 7.5 викладені в новій редакції або доповнені новими абзацами (а.с. 22-27). 30.01.2009 року сторони уклали додаткову угоду №3, додаткову угоду №4 до договору про надання споживчого кредиту, згідно яких перенесено строк виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів і змінено кінцевий термін повернення кредиту за договором, а також сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору - № 11234762000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1123476200. В додатковій угоді № 4 сторони дійшли згоди щодо зміни схеми погашення кредиту і визначили розмір ануїтентного платежу - 2787,20 доларів США (а.с. 28-30). З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки № 67135, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 248,4 кв.м., житловою - 114,7 кв.м. (а.с. 39-41). Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.2007 року [NUMBER], виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №1442 від 25.06.2007 року. Відповідно до п. 1.2 договору іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №11234762000 від 15.10.2007 року про повернення у строк до 13.10.2017 року кредиту в сумі 242 600 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1 225 130 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. До договору іпотеки від 15.10.2007 року були внесені зміни на підставі відповідного договору від 20.03.2009 року, згідно з якими договір іпотеки доповнено п.1.2.1 про те, що іпотекою згідно договору у повному обсязі забезпечуються зобов'язання, передбачені Додатковою угодою №3 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11234762000 від 15.10.2007 року (а.с. 42-43). Обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15.10.2007 року (а.с. 155). Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а 09.02.2012 року складений акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора, відповідно до ст. 514 ЦК України (а.с. 67-70). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно довідки, наданої ПАТ «Дельта Банк», борг [PERSON] станом на 22.11.2013 року складає 373 603,56 доларів США, що згідно курсу НБУ відповідає 2 986 213,26 грн., в тому числі: тіло кредиту - 220 342,54 доларів США, відсотки - 153 261,02 доларів США (а.с. 44). Розрахунок боргу відповідачем не оспорений. В судовому засіданні представник позивача Селезньов М.В. повідомив, що рішення судів про стягнення боргу [PERSON] не виконала, проте відповідні докази щодо стягнення боргу ні позивач ні відповідач не надали. Представник позивача також визнав, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не було. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, також визначене п. 4 договору іпотеки № 67135 від 15.10.2007 року (а.с. 39). Відповідно до п. 4.2 договору звернення стягнення здійснюється на підставі: 4.2.1. Рішення суду, 4.2.2. Виконавчого напису нотаріуса, 4.2.3. Позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; п. 4.2.4 З інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В розділі 5 договору сторони також визначили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до п. 5.2 договору позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 5.2.1. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; п. 5.2.2. Отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Таким чином, сторони визначили, що визнання права власності на предмет іпотеки можливе лише в позасудовому порядку на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визначеного розділом 5 договору і за наявності волевиявлення сторін договору та наявності згоди щодо застосування даного пункту лише в досудовому порядку. Особливо суд звертає увагу, що без зазначення в договорі іпотеки всіх умов переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваження лише про загальну можливість цього, відсутні і підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що Державний реєстр іпотек не містить достовірних відомостей про реєстрацію іпотекодержателя - ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 15.10.2007 року і за договором іпотеки від 15.10.2007 року № 67135. Розмір основного зобов`язання за кредитним договором - 242 600 доларів США, проте в реєстраційному номері обтяження 5873349 вказано про розмір основного зобов`язання - 424 600 доларів США. Інших даних, на підставі яких можливо було б визначити право ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя нерухомого майна в рахунок забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору від 15.10.2007 року немає (а.с. 154). Згідно п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, суд прийшов до висновку, обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає тим правовідносинам, що виникли між сторонами, тому позов звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу [PERSON] в сумі 373 603,56 доларів США шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на це майно задоволенню не підлягає. Оскільки решта вимог позивача щодо припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та виселення є похідними від первісної вимоги, вони також задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed