Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з позовом про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки посилаючись на те, що 07 грудня 2006 року між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована на території СВК «Дружба» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Воропаїв, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. за реєстровим номером 187. Відповідно до Попереднього договору відповідач зобов'язався у строк не пізніше 30 днів після отримання ним правовстановлюючих документів на земельну ділянку продати позивачу, а позивач купити земельну ділянку, яка належить відповідачу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 27 липня 2000 року за № 346, який зареєстровано 19 жовтня 2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 76. На підтвердження дійсних намірів укладання договору купівлі-продажу, позивачем було передано відповідачу гроші в сумі 300 000,00 грн. 28 грудня 2006 року розпорядженням голови Вишгородської РДА № 781 відповідачу було передано у власність земельну ділянку та 29 грудня 2006 року видано державний акт серія [NUMBER], земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], площею 1,7542 га, для ведення особистого селянського господарства та державний акт серії [NUMBER], земельна ділянка з кадастровий номером [NUMBER], площею 1,9527 га, для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає, що відповідачем було приховано інформацію про те, що на предмет угоди (земельну ділянку) поширюється заборона на відчуження визначена п. 15 розділу 10 Земельного кодексу України. Обман відповідачем позивача відбувався у вигляді свідомого замовчування обставин, які можуть перешкодити укладанню договору купівлі-продажу земельної ділянки - цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована на території СВК «Дружба» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Воропаїів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. за реєстровим номером 187 від 07 грудня 2006 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити з викладених підстав. Відповідач та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши свої письмові заперечення , в яких зазначила, що позивач під час укладання попереднього договору був цілком обізнаний про те, що предметом договору виступає земельна ділянка, яка належить [PERSON]. на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Вишгородської РДА від 27 липня 2000 року за № 346, Згідно п. 1 Попереднього договору, особи, що підписали цей договір у момент укладення його усвідомлювали значення своїх дій та могли ним керувати, а також розуміли природу цього правочину. Жодних неправомірних дій зі сторони відповідача в момент укладення спірного правочину, а саме введення в оману позивача, як він стверджує щодо обставин, що мають істотне значення не вбачається. Крім того, пояснила , що відповідач надала позивачу довіреність на оформлення та отримання державних актів на право власності на земельні ділянки, вона їх не отримувала, з 2007 року по теперішній час жодних пропозицій від позивача до неї не надходило щодо укладення основного договору купівлі - продажу земельних ділянок. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали попередній договір, відповідно до якого, продавець ([PERSON].) зобов'язується на умовах, зазначених у цьому попередньому договорі, у строк не пізніше 30 днів після отримання ним правовстановлюючих документів на земельну ділянку продати покупцю ([PERSON].), а покупець зобов'язується купити у продавця земельну ділянку, яка розташована на території СВК «Дружба» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Воропаїв. Даний попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. (а.с. 6). Згідно п. 2. Попереднього договору, земельна ділянка, яка буде об'єктом купівлі-продажу, належить продавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 27 липня 2000 року за реєстровим номером 346, який зареєстровано 19 жовтня 2000 року у Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 76. Відповідно до п. 4 Попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу покупцем передано, а продавцем отримано від покупця гроші в сумі 300 000,00 грн. Зазначена вище сума розцінюється сторонами у договорі, як повний розрахунок по основному договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 6 Попереднього договору, особи, що підписали цей попередній договір, стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим у тому особам, що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; розуміють природу цього правочину, свої права та обов'язки за договором; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які мали б істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких для продавця; договір вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивними); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); питання, які не врегульовані у цьому Попередньому договорі (з урахуванням зазначеного у п. 12 цього договору), вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ЦК України. 29 грудня 2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], на підставі розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації № 781 від 28 грудня 2006 року, площею 1,7542 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Воропаївська сільська рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010634200339. (а.с.7). 29 грудня 2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], на підставі розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації № 781 від 28 грудня 2006 року, площею 1,9527 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Воропаївська сільська рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010634200338. (а.с.8). Відповідно до п.п. 19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, то вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом вказаної статті саме позивач повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність обставин, щодо яких його введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Позивачем не надано доказів, щодо наявності умислу у відповідача на введення позивача в оману, щодо обставин, які впливають на укладення попереднього договору. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких визнання права, визнання правочину недійсним, припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доводи представника позивача, що відповідачем під час укладення попереднього договору була прихована інформація від позивача , щодо заборони на відчуження даної земельної ділянки після отримання державних актів на право власності на земельні ділянки не підтверджені належними та допустимими доказами в силу ст..58 ЦПК України, а лише ґрунтуються на його припущеннях. Так, відповідно до вимог закону, при вирішенні спору про визнання договору недійсним вчиненого під впливом обману, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману. Наявність умислу в діях відповідача позивачем в суді не доведено, обставини, щодо яких [PERSON] введено в оману, і сам факт обману жодним чином не підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed