Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому зазначає наступне. 01.02.2007 року між ЗАТ «Альфа Банк» (правонаступник ПАТ «Альфа-Банк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490023342, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 575,29 доларів США (далі - дол.), в порядку та на умовах визначених Кредитним договором. За договором поруки № 490023342-П від 01.02.2007 року [PERSON] зобов'язався відповідати перед Банком за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, станом на 01.12.2013 року за кредитом - 17 744, 05 дол. (142 067,98 грн.), за відсотками - 7 146,68 дол. (57 123, 41 грн.), пеня - 90 960,70 дол. (727 048,88 грн.), тому ПАТ «Альфа-Банк» просив стягнути з відповідачів солідарно 926 240 грн. 27 коп. кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та пені, а також судові витрати. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 47). Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення на позов про стягнення заборгованості, просила відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі (а.с. 43, 44). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490023342 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 575,29 доларів США на строк до 01.02.2013 року (а.с. 5-7, 9, 10). Кредит було надано на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ДП «Сетаб Авто Груп» № 2001F /1-K від 20.01.2007 року - FORD, FOCUS C-MAX, 2006 року випуску, колір - мокрий асфальт, державний номер [NUMBER] № кузов - [NUMBER], тип - легковий - універсал -в (свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], видане - 31.01.2007 року МРЕВ 5ГО МРВ УМВС). На забезпечення вимог кредитора за кредитним договором було укладено договір поруки № 490023342-П від 01.02.2007 року, за умовами якого [PERSON] поручається за виконання [PERSON] в повному обсязі за кредитним договором (ст. 2, 3 Договору). Згідно ст. 5 вказаного договору, він діє до повного виконання зобов'язань Боржником за Основним договором (а.с. 8). Станом на 01.12.2013 року [PERSON] кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повертає, заборгованість за кредитним договором складає 926 240 грн. 27 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 17 744, 05 дол. (142 067,98 грн.); за відсотками 7 146,68 дол. (57 123, 41 грн.), пеня в загальному розмірі 305 012,08 дол., а за останні 12 місяців - 90 960,70 дол. (727 048,88 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 14-17). 11.12.2013 року за вих. № 101600-102 б/б в зв'язку з невиконанням умов договору Банком на адреси відповідачів була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту (а.с. 18, 19) . Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство «Альфа- Банк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» (а.с. 20). На підтвердження виконання своїх зобов'язань за кредитним договором Банком надано до суду копію меморіального ордеру № 1811 від 01.02.2007 року (а.с. 70). Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Оцінивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 21,575, 29 дол. Вказане підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, а саме: розрахунком заборгованості, копією меморіального ордеру № 1811 від 01.02.2007 року на суму 102 400 грн., яка збігається з сумою, вказаною у п. 1.4.4 кредитного договору. Будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку відповідачі суду не надали. Посилання відповідача [PERSON] в письмових запереченнях на те, що нормами діючого законодавства надано визначення поняттю «істотні умови договору», а також положення ч. 1 п. 1 ст. 638 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інших нормативних актів, суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним не зверталась, це не є предметом даного судового розгляду та сторони будь-які відомості щодо наявності такого спору суду не надали (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Твердження [PERSON] про відсутність договору страхування, застави, платежів внесків, комісій винагород суд також не може прийняти до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст. 10, 11, 60, 131, 137, 168 ЦПК України сторони вільні у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, суд оцінює лише докази, надані йому сторонами, витребувати докази з власної ініціативи суд не має права. Будь-яких клопотань про витребування доказів до суду не надходило, сторони своїм правом з'явитися до суду не скористалися, а тому справа розглянута на підставі наявних письмових доказів. Приймаючі до уваги те, що відповідачі в добровільному порядку кошти не повернули, чим порушили прийняті на себе договірні зобов'язання, а також те, що факт заборгованості за кредитним договором підтвердився, враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, суд доходить висновку, що з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача суму боргу в розмірі 926 240 грн.27 коп., що складається з заборгованість по кредиту в розмірі 142 067 грн. 98 коп., за відсотками в розмірі 57 123 грн. 41 коп., пеня в розмірі 727 048 грн. 88 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3664 грн. 74 коп., тобто з кожного по 1832 грн. 37 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved