Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 16.04.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 31.08.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 28.02.2018 року в сумі 33029,69 гривень. Просив стягнути з відповідача\~ заборгованість за договором в розмірі 33 029,69 гривень та судові витрати.\~ Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача не з*явився,\~надав клопотання\~про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в звязку з чим на підставі ч.3 ст.\~ 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача\~на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений\~ договір про надання банківських послуг від 31.08.2011 року, згідно умов якого відповідачу було надано кредит\~у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно договору, Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязується у строк, визначений договором, виконати свої зобовязання по своєчасному погашенню\~ суми заборгованості перед Банком, а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов договору. Позивач виконав обовязок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок\~ та надавши кредитний ліміт\~ на платіжну картку. Як вбачається з матеріалів справи,\~відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що, станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість в сумі 2839,59 гривень за тілом кредиту, 25 041, 07 гривень - по процентам за користування кредитом, 3100,00 гривень - нарахована пеня та комісія, а всього 30 980,66 гривень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення тілу кредиту та процентів, а також пені, нарахування якої визначено\~ п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми, а всього 30 980, 66 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). З мотивів, викладених вище, суд\~ приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 1549,03 грн. штраф (процентна складова), не підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial