Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року позовні вимоги позивача про включення і зарахування трудового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах були задоволені в повному обсязі, та дії УПФУ в м.Дзержинську, що виразилися у відмові в задоволенні його заяви від 23.02.2015 року, щодо не зарахування [PERSON] до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, період проходження строкової військової служби з 10.06.1988 року по 14.06.1990 року, крім цього було зобовязано відділення УПФУ в м.Дзержинську зарахувати позивачу зазначений вище період проходження строкової військової служби та здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 14 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначене рішення ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишено без змін. Позивач зазначає, що з 18.07.2014 року він постійно звертався до УПФУ в м.Дзержинську з проханням включити період проходження строкової військової служби до стажу роботи, але йому щоразу відмовляли, посилаючись на те, що він не має на це права. Тільки завдяки рішенню суду [PERSON] встановив своє порушене право і йому було призначено пенсію відповідно до ст. 14 ЗУ «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В позові ставиться питання про стягнення з відповідача матеріальних збитків, оскільки протягом останнього року [PERSON] дуже хвилювався з причини відмови йому у призначенні пенсії. Із-за сильних хвилювань у нього різко погіршився стан здоровя і він неодноразово проходив лікування, яке не давало позитивних результатів, бо останній постійно знаходився в стані стресу із-за хвилювань щодо призначення йому пенсії. Таким чином позивач вважає що незаконними діями УПФУ в м.Дзержинську заподіяна матеріальна шкода, яку він оцінює в 25000 грн. та просить стягнути зазначену суму з відповідача. В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог. Представник відповідача УПФУ в м.Дзержинську в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснив, що позивачем не доведений факт спричинення йому діями ПФУ в м.Дзержинську моральної шкоди. Останнім не додано жодних доказів наявності моральної шкоди, обґрунтування її розміру, наявності порушення його прав внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, у розумінні норм матеріального та процесуального права України. Крім цього зазначив, що Законам України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про державну службу» та іншими, що регулюють діяльність органів Пенсійного фонду України, не передбачено відшкодування моральної шкоди органами Пенсійного фонду України. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року позовні вимоги [PERSON] про включення і зарахування трудового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах були задоволені в повному обсязі, та дії УПФУ в м.Дзержинську, що виразилися у відмові в задоволенні його заяви від 23.02.2015 року, щодо не зарахування [PERSON] до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, період проходження строкової військової служби з 10.06.1988 року по 14.06.1990 року визнано неправомірними, крім цього було зобовязано відділення УПФУ в м.Дзержинську зарахувати позивачу зазначений вище період проходження строкової військової служби та здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 14 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначене рішення ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишено без змін. Згідно ч.3\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній\~\~справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, позивач, відповідно до вимог\~ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини\~\~визнання дій відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області - неправомірними, та такими, що призвели до моральних страждань, однак таких доказів він не надав суду. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. В п.5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~є роз'яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1\~ст.11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Із матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду жодних доказів про те, що поведінка відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області була протиправною, а також доказів на підтвердження причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та душевними стражданнями позивача . В ході судового засідання встановлено, що на даний час [PERSON] пенсія призначена та виплачується з урахуванням періоду проходження строкової військової служби, тобто постанова Дзержинського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року відповідачем виконана. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав недоведеності факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. В зв'язку з відмовою позивачу в задоволені позову судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed