Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач у лютому 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але державний акт не було отримано. Державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 07.10.2019 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці, але державний акт за життя спадкодавцем не отримано. Разом з тим, державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 07.10.2019 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку. Рішенням ІІІ сесії 24 скликання Мащанської сільської ради від 19.07.2002 року земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну власність [PERSON] . З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 24.02.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.03.2020 року витребувано письмові докази, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, причин неявки до суду в засідання 16.06.2020 року не повідомила. Під час розгляду справи [PERSON] позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити, посилалась на те, що є єдиною спадкоємицею батька, інші померли, змогла оформити у нотаріуса право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , але через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку за указаною адресою вимушена звернутись до суду. Представник відповідача Мащанської сільської ради Тростянецького району Сумської області в судове не з`явився, голова Мащанської сільської ради подала до суду заяву, у якій розгляд справи просив провести без участі її представника, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що\~ позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач є донькою [PERSON] , який помер [INFO] в с.Мащанка Тростянецького району Сумської області (а.с. 8, 9, 10). Позивач після\~смерті батька отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.10.2019 року державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори на право на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12, 13, 14). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори 07.10.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документу посвідчуючого право власності на спадкове майно (а.с. 11) Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняла\~спадщину після\~смерті батька,\~за її\~заявою державним\~нотаріусом Тростянецької\~державної нотаріальної\~контори заведена\~спадкова справа\~№ 564/2009\~та видано\~свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~законом. Інших спадкоємців, крім позивача, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено (а.с.45-53). Після смерті [PERSON] рішенням ІІІ сесії 24 скликання виконавчого комітету Мащанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 19.07.2002 року було передано земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,\~ для обслуговування житлового будинку 0,25 га, під індивідуальним сільським господарством 0,3789 га (а.с. 15). З листа\~від 26.03.2020\~року відділу\~у Тростянецькому\~районі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Сумській\~області установлено,\~що відповідно\~до Книги\~№9\~записів (реєстрації)\~державної власності\~на землю\~№108\~від 22.08.2002\~року вчинено\~запис про\~реєстрацію державного\~акту на\~право власності\~на землю\~серії [NUMBER] \~741992,\~виданого на\~ім`я [PERSON] .\~Земельна ділянка\~загальною площею\~0,6289\~га,\~з них\~0,25\~га надані\~для ведення\~індивідуального житлового\~будівництва та\~0,3789\~га для\~ведення особистого\~селянського господарства.\~Земельна ділянка\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Другий примірник\~у відділі\~відсутній (а.с.\~32). Отже, судом установлено, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] прийнято після смерті спадкодавця. Крім того, після смерті [PERSON] був зареєстрований на його ім`я правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] 741992. Громадяни України\~набувають права\~ власності\~ на\~ земельні\~ділянки на\~підставі безоплатної\~передачі із\~ земель\~ державної\~ і\~ комунальної\~власності;\~приватизації земельних\~ділянок,\~що були\~раніше надані\~їм у\~користування (пункти\~«б»,\~«в» частини\~першої статті\~81\~Земельного кодексу\~України у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частин першої та другої статті 118 Земельного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно з частиною першою статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (у редакції на час виникнення спірних правовідносин). За змістом частини 2 статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Отже, ураховуючи наведені норми права [PERSON] за життя не набув права приватизації спірної земельної ділянки, оскільки до його смерті відповідне рішення компетентного органу про передачу йому указаної земельної ділянки не було винесено. Таке рішення виконавчого комітету Мащанської сільської ради Тростянецького району Сумської області було ухвалено 19.07.2002, тобто через понад півроку після смерті [PERSON] . Крім того, позивач не надала доказів звернення до відповідача з питання приватизації спірної земельної ділянки і відповідно також не надала доказів відмови відповідачем у вирішенні цього питання. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] має право на спадкування прав та обов`язків [PERSON] , які належали останньому на день його смерті, а тому не має права на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , оскільки таке право не увійшло до складу спадщини. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити, а визнання права відповідачем позову суперечить закону. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed