Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач у лютому 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що 24.11.2007 року вона уклала шлюб з відповід ачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та у [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Сімейні відносини з відповідачем припинено з жовтня 2015 року. З моменту припинення шлюбних відносин жодна із сторін не ставила питання про збереження сімї, кожен живе своїм життям, через що позивач прийшла до висновку, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Посилаючись на указані обставини позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 24.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 233. Позивач у судове засідання не зявилися, подала до суду заяву, у якій позов підтримала, розгляд справи просила провести без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 233 (а.с.7). За час шлюбу у сторін народився [PERSON], [INFO] та дівчинка [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивача до збереження шлюбних відносин суперечитиме її правам та інтересам шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, оскільки вимога до відповідача задоволена у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 640 грн. 00 коп. (1600 грн. х 0,4). На підставі викладеного та

Outcome: approved