Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач у квітні 2019 року звернувся до суду, вказавши, що [PERSON] 22.09.2015 року отримав кредит у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 18.02.2019 сформувалась заборгованість у розмірі 14917,50 грн., яка складається з: 6372,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2773,38 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3835,50 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 686,55 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2015 року та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , звертався до АТ КБ «Приватбанк» з приводу надання йому тих чи інших послуг про що свідчать додані до позовної заяви: фотокопія паспорту [PERSON] (частково нечитабельна) (а.с.24), Розрахунок заборгованості за договором б/н від 22.09.2015 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] (а.с.5-6). Однак, виходячи з наданих Банком документів, не вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] існували кредитні правовідносини, оскільки відсутній договір про надання кредиту між сторонами, відсутня заява відповідача про його бажання отримати кредит у ПриватБанку. До матеріалів справи додано фотокопію документу - а.с.7, яка зовсім не читабельна. Крім того, Банк надає суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак яким чином це стосується відповідача [PERSON] , знову ж не зрозуміло. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за відсутністю доказів.

Outcome: dismissed