Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.1993 р. він разом з членами своєї сім`ї відповідачем (дружиною) [PERSON], відповідачами (синами) [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та набули право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. [INFO]. [PERSON] померла. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.07.1983 р. по день смерті, тобто до [INFO]. Він був зареєстрований на час смерті [PERSON] за вказаною адресою. Відповідачі знялися з реєстрації 08.10.1996 р. Таким чином, він постійно проживав за однією адресою, однією сім'єю, з померлою [PERSON] майже 11 років. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не приймав, до нотаріуса за прийняттям спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Спірна квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення часток. У Свідоцтві про право власності на житло від 02.06.1993 зазначено 5 співвласників, а саме він, відповідачі та померла [PERSON], тому кожному співвласнику належить рівна частка, що становить 1/5 на кожну особу. Просить суд: виділити йому у власність 1/5 частину у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м.; виділити у власність [PERSON] 1/5 частину у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м.; виділити у власність [PERSON] 1/5 частину у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м.; виділити у власність [PERSON] 1/5 частину у праві спільної часткової власності однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 02.06.1993 р. позивач [PERSON], [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 23,85 кв.м. набувши право спільної сумісної власності на вказану квартиру на підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 19.05.1993 р. № 288, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 02.06.1993 р. /а.с.8/. З вказаного свідоцтва вбачається, що спірна квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення часток. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.06.1999 р. /а.с.9/. Згідно Довідки № 3693 від 01.09.2016 р. ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Суми» за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована з 30.10.1987 р. по 08.10.1996 р. [PERSON]; [PERSON] зареєстрований з 17.10.1989 р. по теперішній час; [PERSON] був зареєстрований з народження по 08.10.1996 р.; [PERSON] був зареєстрований з народження по 08.10.1996 р.; [PERSON] була зареєстрована з 02.07.1983 р. до дня смерті, а саме до [INFO]. /а.с.10/. Тобто разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на момент її смерті був зареєстрований позивач [PERSON], який проживає за вказаною адресою на сьогоднішній день. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи положення ст. 1264 ЦК України єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Оскільки чинний Цивільний кодекс України був прийнятий 16.01.2003 р., тобто після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., суд застосовує норми Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який діяв на момент смерті [PERSON] Розділом 7 (спадкове право) було передбачено лише дві черги спадкоємців за законом, поняття четвертої черги спадкоємців у редакції Цивільного кодексу УРСР 1963 р. було відсутнє. Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. У відповідності до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] не була прийнята ніким із спадкоємців, хоча позивач [PERSON], як спадкоємець четвертої черги за законом, фактично вступив у спадкові права. 15.09.2016 р. позивачу [PERSON] за результатами його звернення була надана відповідь приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Давиденко І.А. № 70/02-17 від 15.09.2016 р. з якої вбачається, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, але згідно ЦКУ УРСР не є спадкоємцями та роз'яснено про те, що питання спадкування майна померлої [PERSON] можливо лише у судовому порядку /а.с.11/. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином кожному співвласнику належить рівна частка, що становить 1/5 на кожну особу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved