Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу гуртожитку № 62 від 25.09.2002, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради і Добровільним об`єднанням квартиронаймачів «Надія», продавець зобов`язується на підставі рішення Сумської міської ради від 20.02.2002 «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади Суми гуртожитку по [ADDRESS] та продаж його у власність добровільному громадському об`єднанню кімнатонаймачів «Надія» передати у власність покупцю шляхом продажу гуртожиток, площею 2901,8 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] , (в подальшому «Об`єкт»), розташований на земельній ділянці загального користування, а покупець зобов`язується прийняти вказаний об`єкт, сплатити його ціну у термін визначений цим договором, та здійснити реєстрацію об`єкта в Державному комунальному підприємстві «Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Відповідно до п. 4.1. вищевказаного договору, Покупець зобов`язаний використовувати «Об`єкт» (гуртожиток) тільки за його призначенням, а саме як гуртожиток, не порушуючи при цьому права та інтереси членів добровільного громадського об`єднання кімнатонаймачів гуртожитку « Надія ». 24.09.2008 позивач змінив свою назву на «Громадське об`єднання наймачів та власників квартир « Надія », зареєструвавши нову редакцію статуту. Відповідно до п. 1.6 розділу 1 Статуту позивача, Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об`єднання. Згідно п. 2.1 розділу 2 Статуту, метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до абз. 5 п. 2.З. Статуту, Об`єднання має право приймати рішення про відчуження належного йому майна. Пунктом 3.2. розділу 3 Статуту визначено перелік майна позивача, яке є неподільним та майно, що має статус загального. Зокрема, до неподільного майно відноситься частина допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечують належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку та не підлягає відчуженню. До загального майна Статутом віднесено частину допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватись згідно з їх призначенням на умовах, визначених цим статутом (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо). Житлові приміщення гуртожитку (які не віднесено до жодної з вищевказаних категорій), можуть відчужуватись позивачем, зокрема шляхом безоплатної передачі у власність члену об`єднання, який користується житловою кімнатою на законних підставах. 14 травня 2021 року член ГОНВК «Надія» - наймач кімнати [ADDRESS] [PERSON] звернувся до позивача із заявою про приватизацію житлового приміщення. Підставою до відчуження [PERSON] у власність вищевказаного жилого приміщення наймач зазначив його конституційне право на житло, передбачене ст. 47 Конституції України, а також положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яким гарантовано право громадянам, що проживають у гуртожитку, отримати займане ним житлове приміщення у власність безоплатно в процесі приватизації. Рішенням загальних зборів ГОНВК «Надія», оформленим протоколом № 1 від 07.06.2021 було вирішено відчужити безоплатно [PERSON] займане ним жиле приміщення [ADDRESS] за умови попереднього виділу його в натурі із житлового комплексу гуртожитку шляхом укладення договору між ГОНВК «Надія» та іншими співвласниками житлових приміщень у гуртожитку. Підставою до такого рішення стало те, що гуртожиток вибув із власності територіальної громади шляхом його продажу ГОНВК «Надія», а тому реалізувати своє житлове право в порядку визначеному вищевказаним Законом (тобто шляхом приватизації) [PERSON] не має змоги. Для укладення договору про виділ в натурі частини житлових приміщень для їх подальшого відчуження вказаним вище наймачеві, позивач звернувся до інших співвласників житлових приміщень у гуртожитку з проханням укласти такий договір. Однак, [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] в гуртожитку та співвласницею загального майна гуртожитку, відмовилась від укладення такого договору, посилаючись на небажання брати участь у його нотаріальному посвідченні та нести будь-які пов`язані з цим витрати. Таким чином, на даний час у позивача виникла необхідність у виділенні вищевказаних житлових приміщень в натурі і реєстрації права власності на них як на окремий об`єкт нерухомості, а за умови відсутності добровільної згоди на це одного із співвласників житлового приміщення, позивач може реалізувати дане право виключно в судовому порядку. Відповідач, яка є співвласником нерухомого майна, відмовляється від укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частини житлових приміщень, що є перешкодою для реалізації позивачем свого права власності за власним розсудом, зокрема права на безоплатне відчуження житлових приміщень наймачеві з метою забезпечення реалізації його житлових прав. [PERSON] позбавлений можливості отримати жиле приміщення у власність в порядку приватизації, оскільки гуртожиток з 2002 року є приватною власністю позивача. В свою чергу, [PERSON] тривалий час проживає у гуртожитку на законних підставах, оскільки зареєстрований в ньому з 07.05.2008, а тому повинен мати змогу реалізувати своє конституційне право на житло. З метою поліпшення своїх житлових умов, [PERSON] з дозволу позивача були виконані будівельні роботи та обладнано кладову «4» площею 1,3 м. кв. та душ «3» площею 0,8 м. кв. для чого у приміщенні загального користування влаштовано перегородки з керамічної цегли з послідуючими облицуванням гіпсокартоном та встановлено дверні блоки. При влаштуванні вищевказаних приміщень втручання у несучі конструкції гуртожитку не здійснювалось. Відмовою у наданні дозволу на виділ в натурі житлового приміщення [ADDRESS] відповідачка фактично не визнає право позивача на розпорядження своєю власністю на власний розсуд, а тому існує необхідність у захисті порушеного права шляхом виділу в натурі та визнання права власності на займане третьою особою житлове приміщення [ADDRESS]. Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного 02.08.2021 СОД [PERSON] , ринкова вартість житлового приміщення [ADDRESS] складає 145 995 грн. Просить ухвалити рішення, яким виділити Громадському об`єднанню наймачів та власників квартир « Надія » (ідентифікаційний код юридичної особи - 24018660) в натурі житлове приміщення [ADDRESS], яке складається із: житлової кімнати «1», площею 11,9 кв.м.; частини холу «16», площею 8,0 кв.м; кладової «18», площею 1,3 кв. м (кладова «4» згідно технічного паспорта від 02.06.2021 р); кладова «19», площею 0,8 кв.м, (душ «3» згідно технічного паспорта від 02.06.2021 р); балкон «І», площею 3,68 кв.м (балкон «І» згідно технічного паспорта від 02.06.2021 р) загальною площею 25,68 квадратних метрів, визнавши за позивачем право власності на вищевказане житлове приміщення як на окремий об`єкт нерухомого майна. Представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала відзив, в якому позовні вимоги визнає у повному обсязі, у вирішення питання покладається на розсуд суду. (а.с. 64) Представник третьої особи - адвокат Ясинок М.М. в судове засідання не з`явився, надав пояснення, в яких зазначає, що 14.05.2021 р. [PERSON] , який є дійсним членом ГОНВК «Надія» та наймачем кімнати [ADDRESS] було подано заяву голові об`єднання про приватизацію житлового приміщення. Підставою до подання такої заяви є наявність у третьої особи конституційного права на житло, що передбачено ст. 47 Конституції України, а також положеннями Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яким гарантовано право громадянам, що проживають у гуртожитку, отримати займане ним житлове приміщення у власність безоплатно в процесі приватизації. Рішенням загальних зборів ГОНВК «Надія» (протокол № 1 від 07.06.2021) було вирішено відчужити безоплатно [PERSON] займане ним жиле приміщення [ADDRESS] за умови попереднього виділу його в натурі із житлового комплексу гуртожитку шляхом укладення договору між ГОНВК «Надія» та іншими співвласниками житлових приміщень у гуртожитку. Підставою до такого рішення стало те, що гуртожиток належить ГОНВК «Надія» на праві приватної власності і не перебуває у власності територіальної громади м. Суми, а тому реалізувати своє житлове право шляхом приватизації в порядку визначеному ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» [PERSON] не має змоги. Відповідно до пп. 9 п. 4.5 статуту ГОНВК «Надія», до виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання належить прийняття рішення про відчуження та передачу в оренду об`єктів, які перебувають у спільній власності членів об`єднання, фізичним і юридичним особам. Таким чином, рішення загальних зборів членів об`єднання ГОНВК «Надія» про відчуження [PERSON] , займаного ним житлового приміщення не суперечить статуту позивача і є цілком обґрунтованим. Відповідачка має у власності окрему квартиру, яку вона свого часу придбала за договором купівлі-продажу у іншої особи - члена ГОНВК «Надія». Просить позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу гуртожитку № 62 від 25.09.2002, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради і Добровільним об`єднанням квартиронаймачів «Надія», продавець зобов`язується на підставі рішення Сумської міської ради від 20.02.2002 «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади Суми гуртожитку по [ADDRESS] та продаж його у власність добровільному громадському об`єднанню кімнатонаймачів «Надія» передати у власність покупцю шляхом продажу гуртожиток, площею 2901,8 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] , (в подальшому «Об`єкт»), розташоване на земельній ділянці загального користування, а покупець зобов`язується прийняти вказаний об`єкт, сплатити його ціну у термін визначений цим договором, та здійснити реєстрацію об`єкта в Державному комунальному підприємстві «Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Відповідно до п. 4.1. вищевказаного договору, Покупець зобов`язаний використовувати «Об`єкт» (гуртожиток) тільки за його призначенням, а саме як гуртожиток, не порушуючи при цьому права та інтереси членів добровільного громадського об`єднання кімнатонаймачів гуртожитку « Надія » (а.с. 19). В подальшому, 24.09.2008 позивач змінив свою назву на «Громадське об`єднання наймачів та власників квартир « Надія », зареєструвавши нову редакцію статуту (а.с. 23-32). Відповідно до п. 1.6 розділу 1 Статуту позивача, Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об`єднання. Згідно п. 2.1. розділу 2 Статуту, метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до абз. 5 п. 2.З. Статуту, Об`єднання має право приймати рішення про відчуження належного йому майна. Пунктом 3.2. розділу 3 Статуту визначено перелік майна позивача, яке є неподільним та майно, що має статус загального. Зокрема, до неподільного майно відноситься частина допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечують належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку та не підлягає відчуженню. До загального майна Статутом віднесено частину допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватись згідно з їх призначенням на умовах, визначених цим статутом (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо). Житлові приміщення гуртожитку (які не віднесено до жодної з вищевказаних категорій), можуть відчужуватись позивачем, зокрема шляхом безоплатної передачі у власність члену об`єднання, який користується житловою кімнатою на законних підставах. 14 травня 2021 року член ГОНВК «Надія» - наймач кімнати [ADDRESS] [PERSON] звернувся до позивача із заявою про приватизацію житлового приміщення, підставою до відчуження йому у власність вищевказаного жилого приміщення наймач зазначив його конституційне право на житло, передбачене ст. 47 Конституції України, а також положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яким гарантовано право громадянам, що проживають у гуртожитку, отримати займане ним житлове приміщення у власність безоплатно в процесі приватизації. (а.с.10-14). Рішенням загальних зборів ГОНВК «Надія», оформленим протоколом № 1 від 07.06.2021 було вирішено відчужити безоплатно [PERSON] займане ним жиле приміщення [ADDRESS] за умови попереднього виділу його в натурі із житлового комплексу гуртожитку шляхом укладення договору між ГОНВК «Надія» та іншими співвласниками житлових приміщень у гуртожитку. Підставою до такого рішення стало те, що гуртожиток вибув із власності територіальної громади шляхом його продажу ГОНВК «Надія», а тому реалізувати своє житлове право в порядку визначеному вищевказаним Законом (тобто шляхом приватизації) [PERSON] не має змоги (а.с.15). Для укладення договору про виділ в натурі частини житлових приміщень для їх подальшого відчуження вказаним вище наймачеві, позивач звернувся до інших співвласників житлових приміщень у гуртожитку з проханням укласти такий договір. Однак, [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] в гуртожитку та співвласницею загального майна гуртожитку, відмовилась від укладення такого договору, посилаючись на небажання брати участь у його нотаріальному посвідченні та нести будь-які пов`язані з цим витрати. Таким чином, на даний час у позивача виникла необхідність у виділенні вищевказаних житлових приміщень в натурі і реєстрації права власності на них як на окремий об`єкт нерухомості, а за умови відсутності добровільної згоди на це одного із співвласників житлового приміщення, позивач може реалізувати дане право виключно в судовому порядку. Відповідач, яка є співвласником нерухомого майна, відмовляється від укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частини житлових приміщень, що є перешкодою для реалізації позивачем свого права власності за власним розсудом, зокрема права на безоплатне відчуження житлових приміщень наймачеві з метою забезпечення реалізації його житлових прав. [PERSON] позбавлений можливості отримати жиле приміщення у власність в порядку приватизації, оскільки гуртожиток з 2002 року є приватною власністю позивача. В свою чергу, [PERSON] тривалий час проживає у гуртожитку на законних підставах, оскільки зареєстрований в ньому з 07.05.2008, що підтверджується копією паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію. (а.с.10-13) З метою поліпшення своїх житлових умов, [PERSON] з дозволу позивача були виконані будівельні роботи та обладнано кладову «4» площею 1,3 м. кв. та душ «3» площею 0,8 м. кв. для чого у приміщенні загального користування влаштовано перегородки з керамічної цегли з послідуючими облицуванням гіпсокартоном та встановлено дверні блоки. При влаштуванні вищевказаних приміщень втручання у несучі конструкції гуртожитку не здійснювалось. Відповідно до висновку судового експерта № 1526 від 30.07.2021 p., виконаного за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, виділ частини приміщень, розташованих на другому поверсі гуртожитку літ. «A-V», що перебувають за адресою: [ADDRESS] в натурі можливий. [PERSON] виділяються наступні приміщення, розташовані на другому поверсі гуртожитку: кв. [ADDRESS] : житлова кімната «1», площею 11,9 кв.м.; частина холу «16», площею 8,0 кв.м ; кладова «18», площею 1,3 кв.м (кладова «4» див. техпаспорт від 02.06.2021 р); кладова «19», площею 0,8 кв.м (душ «3» див. техпаспорт від 02.06.2021 р); балкон «І», площею 3,68 кв.м (балкон «І» див. техпаспорт від 02.06.2021 р). Всього: 25,68 кв.м. (а.с. 33-44). Таким чином, з висновків судового експерта вбачається технічна можливість виділу житлового приміщення [ADDRESS] із загального майнового комплексу гуртожитку та реєстрації права власності на них як на окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного 02.08.2021 СОД [PERSON] , ринкова вартість житлового приміщення [ADDRESS] складає 145 995 грн. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч. З ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 11 «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», житловий комплекс гуртожитку - гуртожиток як цілісний об`єкт нерухомого майна (будівля гуртожитку та/або його частини, його мережі, відведена під ним земельна ділянка, його прибудинкова територія та розташовані на ній будівлі і споруди, необхідні для утримання та обслуговування гуртожитку за прямим цільовим призначенням - для проживання мешканців); Згідно п. 6 ч. 1 ст. 11 даного Закону жилі приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку (жилі кімнати, жилі блоки чи жилі секції), призначені та придатні відповідно до вимог законодавства до житла, призначеного для постійного проживання у ньому. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно ч. 1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За таких обставин є всі правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved