Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Представник [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 25 липня 2008 року, який рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2010 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Після розлучення позивачка зустріла іншого чоловіка, з яким по сьогоднішній день проживає однією сім'єю, незважаючи на те, що їх шлюб не зареєстрований. [INFO] року у них народилась донька. Позивачка з сином, донькою та новим чоловіком проживають разом однією сім'єю, за цей час питання щодо утримання сина, його харчування, лікування, розвитку, відпочинку тощо вирішуються без участі [PERSON] За час окремого проживання відповідач з сином перестав спілкуватися, хоча позивач не заперечувала проти їх спілкування. Батько дитини після розлучення, маючи реальну можливість безперешкодно спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні, не приходив до сина взагалі, перестав цікавитись його життям, фізичним та духовним розвитком. Позивачка вважає, що така поведінка відповідача може розцінюватися як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїх обов'язків. Вказує, що відповідач дав згоду на позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.08.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільному стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. З матеріалів позову вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2010 року. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач в позові та поясненнях зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини та всіма своїми діями демонструє небажання приймати участь у вихованні дитини. Не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Крім того, матеріали позову містять копію нотаріально посвідченої заяви відповідача, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дитини [PERSON]. Згідно характеристики наданої директором НВК «Старт-Школа» [PERSON], [PERSON], [INFO], 01 вересня 2015 року зарахований до приватного навчально-виховного комплексу «Старт-Школа» в перший клас. На теперішній час навчається у третьому класі. Дитина виховується у повній сім`ї. [PERSON] та [PERSON] (чоловік позивачки) приймають активну участь в учбово-виховному процесі [PERSON]: вчасно приводять та забирають зі школи, відвідують батьківські збори, підтримують постійний контакт з вчителем та педагогічним колективом школи. Дитина відвідує додаткові гуртки за інтересом: теніс, шахи. Домашні завдання дитини завжди виконані. У разі організації школою екскурсій мати їздить з дитиною. Оплата за освітні послуги щомісяця вноситься своєчасно та у повному обсязі. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Згідно висновку №348 від 29.05.2018 року, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, який діє від імені органу опіки та піклування в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками стосовно своєї дочки та ухиляється від їх виконання по вихованню дитини, а тому, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище, з урахуванням обґрунтованого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Крім того, відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальний становище сторін, відсутність даних про перебування на утриманні у платника аліментів неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved