Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово - кредитний супермаркет», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - кредитний супермаркет» з [PERSON] заборгованість за Договором про надання кредиту № 1028607 від 31.08.2016 року в сумі 94 995,11 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони 31.08.2016 року уклали Договір № 1028607 про надання кредиту, на підставі якого Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в кредит в сумі - 20 000.00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.), для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною Договору кредиту. Відповідно до умов Договору кредиту Позичальник зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування Кредитом із розрахунку - 28.00 річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно п.1.1. Договору. п. 2.5. передбачено, що Позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,0 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до Договору кредиту та становить - 1727.00 грн. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється Позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у Додатку № 1 до цього Договору з 01 по 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01.09.2016 року, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі п. 2.6 Договору кредиту. Позичальник [PERSON] порушив умови Договору кредиту, а саме не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів передбачених договором в строки визначені у Додатку № 1 до Договору Кредиту. 19 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 22 січня 2020 року. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 31.08.2016 року уклали Договір № 1028607 про надання кредиту, на підставі якого Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в кредит в сумі - 20 000.00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.), для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною Договору кредиту. Відповідно до умов Договору кредиту Позичальник зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування Кредитом із розрахунку - 28.00 річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно п.1.1. Договору. п. 2.5. передбачено, що Позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,0 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до Договору кредиту та становить - 1727.00 грн. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється Позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у Додатку № 1 до цього Договору з 01 по 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01.09.2016 року, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі п. 2.6 Договору кредиту. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі, що підтверджується копією платіжного доручення № 420 від 31.08.2016 року та заявою відповідача про перерахування на його рахунок суми кредиту від 31.08.2016 року.. З позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснив жодного платежу за кредитним договором, а відтак станом на 25.11.2019 року встановлено, що загальна сума заборгованості відповідно до умов Договору кредиту станом на 25.11.2019 р. становить (в т.ч. - заборгованість за тіло кредитом - 17 885,14 грн., заборгованість по відсотках- 14 946,62 грн., заборгованість по комісії - 32 147,00 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 17 200,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції - 9 282,35 грн., заборгованість 3 % річних - З 534,00 грн.) - 94 995,11 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - кредитний супермаркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 921 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved