Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

покликаючись на неповернення третьою особою коштів по договору поставки від 06 травня 2015 року, представник позивача [PERSON] у поданій до суду 11 лютого 2016 року заяві просить стягнути з відповідача як поручителя по договору 1 837 946 грн. 41 коп. та судові витрати. Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, але відповідач та представник третьої особи до суду не з'явилися. Представники сторін надали свої пояснення. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість закінчувати розгляд справи у відсутність вказаних осіб та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали повністю і по аналогічних мотивах. Представник відповідача [PERSON], подавши письмові заперечення, позов не визнала, оскільки порука відповідача припинилася, так як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного обов'язання не пред»явив вимоги до поручителя. Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши представлені сторонами докази по справі, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони у справі скористались правовою допомогою, їм відомі права, передбачені ЦПК України. За договором поставки№ 83-05/15ЖТ, укладеним 06 травня 2015 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Володимирець-Агро», директором якого є відповідач, позивач зобов'язався постачати засоби захисту рослин, біопрепарати, регулятори росту рослин та/або мікродобрива. Відповідно до п.2.3. оплата за товар здійснюється з врахуванням курсової різниці, згідно п.7.2.1. покупець сплачує штраф у розмірі 25 % неоплаченої частини боргу та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. Відповідно до п.7.2.3. за порушення грошового зобов'язання покупець зобов'язується сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36 відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми. В цей же день укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов'язань боржника. Позивач свої зобов'язання виконав, що сторонами не заперечується. Боржник взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 1 837 846 грн. 41 коп., з них 1 061 341 грн. 70 коп. основного боргу, 154 452 грн. 29 коп. пені, 265 335 грн. 43 коп. штрафу, 124 859 грн. 55 коп. відсотки, 9 774 грн. 17 коп. інфляційних витрат, 222 083 грн. 27 коп. курсової різниці. Відповідно до уточнюючого розрахунку сума боргу за мінусом платежів, що мають бути здійснені у червні 2015 року, а саме 29 260 грн. 44 коп. до 08 червня, 4 622 грн. 40 коп. до 11 червня, 10 535 грн. 47 коп. до 18 червня, розрахунок нарахувань станом на 10 лютого 2016 року становить 1 814 403 грн. 76 коп., з них 1 061 341 грн. 70 коп. основного боргу, 143 525 грн. 69 коп. пені, 254 230 грн. 85 коп. штрафу, 117 430 грн. 11 коп. відсотки, 36 609 грн. 24 коп. інфляційних витрат, 201 266 грн. 17 коп. курсової різниці. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Положеннями ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред»явить вимоги до поручителя. Умовами договору поставки передбачені окремі самостійні зобов'язання третьої особи про повернення боргу частинами та встановлено самостійну відповідальність останього за невиконання цього обов'язку, й, у разі неналежного виконання цих зобов'язань, позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до ст.554ЦК України обсяг відповідальності кредитора та поручителя однаковий, ці ж вимоги застосовуються і до поручителя. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 17 вересня 2014 року, що є обов»язковою для виконання всіма судами України. Як встановлено судом, боржник, а відтак і поручитель, первинно взяв на себе зобов'язання повернути вартість поставленого товару, сплачуючи її з 06 травня по 01 листопада 2015 року частинами згідно з графіком платежів. Боржник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов'язання за договором з поручителя. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. В силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку з огляду на преклюзивний характер строку поруки. У зв'язку з цим суд визнає правильним розрахунок боргу за мінусом платежів, що мають бути здійснені у червні 2015 року. Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов»язань до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Розмір заборгованості за договором підтверджується доданим до позову розрахунком, виданим посадовою особою позивача, який в силу ст.ст.59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі. У передбаченому законом порядку вказаний письмовий доказ відповідачем не спростований і не оспорений. Позивачем належними та достовірними доказами доведені свої позовні вимоги, об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за договором, а дії та наміри його та поручителя не свідчать про виконання договірних зобов'язань. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення частково. На думку суду, його задоволення забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін. У зв'язку з задоволенням позову суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в межах задоволеного цивільного позову, а 357 грн. 44 коп. залишаються на позивачу у зв'язку з частковим задоволенням позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved