Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивач уточнив свої позовні вимоги позивача та просить суд визнати порушеними його права як споживача, визнати недійсним кредитний договір у формі заяви позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р.. укладений між ним, [PERSON], та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк», звільнити його, [PERSON], від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати покласти на відповідача - Публічне акціонерне товариство «Акцент - Банк», посилаючись на те, що 13.08.2013 року, до його будинку приїхали двоє чоловіків, які запропонували виготовити та встановити металопластикові вікна у його житловому будинку. Поскільки названа ними вартість вікон була прийнятною для нього, він погодився на виготовлення таких вікон. В цей же день він з двома чоловіками поїхав до них у офісу, де почали проводити розрахунки вартості вікон, та вартість значно збільшилась, ніж називалась раніше. В цей же день під час перебування в офісі чоловіки надали йому на підпис якісь документи, який він не читав. При цьому, чоловіки пояснили, що ці документи ні до чого не зобов'язують. Довірившись їм, він підписав документи, не читаючи їх. Коли він приїхав додому, прочитав підписані ним документи та дізнався, що він писав заяву позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р., яка відповідно до п. 15 якої заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» умовами та правилами, тарифами складає між ним та Банком кредитно заставний договір. Відповідно до заяви позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р. він отримав від ПАТ «Акцент-Банк» кредит у сумі 9088,45 гривень. При цьому, на вказаній заяви позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р., яка є кредитним договором, від імені ПАТ «Акцент-Банк» стоїть не оригінал підпису та печатки банку. Після чого, на даний час вікна, які повинні були виготовленні та встановленні йому, ніхто не виготовив та не встановив. Він зрозумів, що його обманули та шахрайським шляхом заволоділи коштами від кредиту, який було оформлено на нього. У зв'язку із шахрайськими діями щодо нього, він звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадження. З підстав зазначених нижче кредитний договір повинен бути визнаний недійсним. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Виходячи з положень ч. 3ст. 207 Цивільного кодексу України використання факсимільного відтворення підпису при вчиненні правочинів допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Необхідно зазначити, що випадків, які встановлені законом або іншими актами цивільного законодавства, не передбачено використання факсимільного відтворення підпису при підписанні кредитних договорів та договорів страхування. Отже, підписання кредитних договорів та договорів страхування з використанням факсимільного відтворення підпису допускається лише за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Підписуючи кредитний договір він не давав згоди на використання факсимільного відтворення підпису, тому використання такого підпису суперечить ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України. Слід також звернути увагу на те, що ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено лише використання факсимільного відтворення підпису. При цьому, вказаною нормою не передбачено використання факсимільного відтворення печатки юридичної особи. Під час підписання кредитного договору ПАТ «Акцент-Банк» було використано факсимільне відтворення печатки банку, що суперечить ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, оскільки правочин, який вчиняє юридична особа скріплюється печаткою. Отже, кредитний договір суперечать вимогам Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України). Відсутність його згоди на використання факсимільного відтворення підпису та печатки ПАТ «Акцент-Банк» на кредитному договорі не вважатись проявом волевиявлення на укладання таких правочинів. Отже, при підписанні кредитного договору не було дотримано вимоги ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи те, що під час підписання кредитного договору та договору страхування не було дотримано вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України такі договору мають бути визнані недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень грав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. При підписанні спірних договорів були порушені права його як споживача, оскільки було порушено свободу вибору продукції, свободу волевиявлення та принцип рівності сторін. Позивач в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутність і не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач, подавши до суду заяву та уточнені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до заяви позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р. [PERSON] отримав від ПАТ «Акцент-Банк» кредит у сумі 9088,45 гривень. Відповідно до заяви позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р. виконавцем за договором на встановлення вікон є приватний підприємець [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільнім і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою стороні, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Частина 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Відповідно до умов зазначеного вище договору, а також п. п. 3, 19, 21, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач ПАТ «Акцент Банк» є виконавцем обумовлених ними робіт, а позивач [PERSON] їх споживачем. Згідно з ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, а у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами ст.204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, тому суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити та визнає порушеними права [PERSON] як споживача, визнає недійсним кредитний договір у формі заяви Позичальника № ABH0RX109460037 від 13.08.2013 р. укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк». Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved