Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач у позові зазначає, що 23.10.2014 наказом [PERSON] державного технологічного університету №366-к її було переведено на посаду виконувача обовязків директора науково-технічної бібліотеки [PERSON] державного технологічного університету на повну ставку заробітної плати. Наказом №494-к від 25.11.2015 з мотивів закінчення строку дії трудового договору, вона була звільнена з роботи виконуючого обовязки директора бібліотеки. Однак відповідно до наказу №94-к від 03.03.2016 наказ №494-к в частині звільнення скасовано у звязку з порушенням процедури звільнення. Водночас наказом №95-к від 03.03.2016 її було увільнено від виконання обовязків директора бібліотеки та переведено на посаду спеціаліста відділу роботи кадрів з навантаженням 0,5 ставки і передбачено компенсацію за час вимушеного прогулу з 01.12.2015 з виплатою у розмірі середнього заробітку за посадою спеціаліста відділу кадрів. Вважає, що під час переведення її на іншу роботу були порушені її права, просить скасувати наказ [PERSON] державного технологічного університету про припинення виконання обовязків директора бібліотеки від 03.03.2016 за №95-к; поновити її на посаді виконуючого обовязки директора бібліотеки; стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2015 до дня фактичного поновлення; стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач [PERSON], її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] державного технологічного університету (далі ЧДТУ) за довіреністю адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивач [PERSON] у кінці 2015 року не пройшла конкурс на посаду директора науково-технічної бібліотеки через відсутність у неї стажу роботи в бібліотеці не менше 5 років як то вимагає п. 3.2. Положення про порядок обрання за конкурсом на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників в ЧДТУ. Вказані обставини стали приводом для переведення [PERSON] на займану нею до призначення посаду спеціаліста відділу кадрів на 0,5 ставки. Представник третьої особи Первинної профспілкової організації [PERSON] державного технологічного університету [PERSON] підтримала вимоги [PERSON], надала письмові заперечення в яких вказала, що виходячи із змісту ч.2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членом якого вони є. Це зазначено і в Колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом [PERSON] державного технологічного університету на 2015-2018 роки, а саме в п. 8.6. а). Крім того, профспілковий комітет університету не надавав згоди на зміну умов трудового договору та оплати праці [PERSON] при тій умові, що до комітету ніхто і не звертався. Вважають, що [PERSON] має бути поновлена на роботі виконуючого обовязки директора бібліотеки. Суд, заслухавши доводи позивача, його представника, представника третьої особи, заперечення представника відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 23.10.2014 наказом [PERSON] державного технологічного університету №366-к [PERSON] було переведено на посаду виконувача обовязків директора науково-технічної бібліотеки [PERSON] державного технологічного університету на повну ставку заробітної плати. Наказом №494-к від 25.11.2015 з мотивів закінчення строку дії трудового договору, вона була звільнена з роботи виконуючого обовязки директора бібліотеки. Відповідно до наказу №94-к від 03.03.2016 наказ №494-к в частині звільнення скасовано у звязку з порушенням процедури звільнення. Водночас наказом №95-к від 03.03.2016 її було «увільнено від виконання обовязків директора бібліотеки та переведено на посаду спеціаліста відділу роботи кадрів з навантаженням 0,5 ставки і передбачено компенсацію за час вимушеного прогулу з 01.12.2015 з виплатою у розмірі середнього заробітку за посадою спеціаліста відділу кадрів». Статтею 32 КЗпП України встановлено, що переведення працівника на роботу на тому ж підприємстві, установі, організації допускається тільки\~за згодою працівника. Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи, позивач такої згоди не давала. Крім того встановлено, що згідно листа Управління держпраці у Черкаській області від 12.08.2016 №К-387/14-1, відповідно до штатного розпису [PERSON] державного технологічного університету введеного у дію з 01.09.2015 посада спеціаліста відділу кадрів на час видання наказу від 03.03.2016 за №95-к відсутня. Також судом взято до уваги, що постановою звітно-виборної конференції первинної профспілкової організації [PERSON] державного технологічного університету про вибори профспілкового комітету первинної профспілкової організації університету від 27.11.2014 [PERSON] обрано головою профбюро. Відповідно до ч.2 ст. 41 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного орган, членом якого вони є. Профспілковий комітет університету не надавав згоди на зміну умов трудового договору та оплати праці [PERSON] Таким чином судом встановлено порушення порядку переведення [PERSON], а відтак наказ [PERSON] державного технологічного університету №95-к від 03.03.2016 підлягає скасуванню. Частиною 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи, що наказом університету від 03.03.2016 №94-к скасовано наказ №494-к від 25.11.2015 в частині звільнення [PERSON] з посади виконуючого обовязки директора бібліотеки, а тому суд вважає, що саме з цієї дати [PERSON] підлягає поновленню на посаді виконуючого обовязки директора бібліотеки. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.\~ Як вже встановлено судом, спірним наказом №95-к від 03.03.2016 позивача було «увільнено від виконання обовязків директора бібліотеки та переведено на посаду спеціаліста відділу роботи кадрів з навантаженням 0,5 ставки». Вказаний факт дає юридичні підстави вважати, що [PERSON] з 03.03.2016 перебуває на посаді спеціаліста відділу кадрів. У позовних вимогах позивач просить стягнути із відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу при цьому не надала суду відомостей отриманої заробітної плати на посаді спеціаліста відділу роботи кадрів, а також не звернулась до суду із клопотанням про витребування такої інформації, що позбавляє суд розрахувати різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тому в цій частині вимог суд не знайшов підстав для їх задоволення. Статтею 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Суд вважає, що незаконне переведення призвело до моральних страждань позивача, які полягають у тому, що [PERSON] не отримувала належну заробітну плату відповідно до посади, з якої її незаконно перевели, вона не реалізувала себе як фахівець у цій галузі, що призвело до втрати авторитету серед колег. Суд вважає, що така шкода може бути оцінена в 5000 грн., що відповідає критеріям розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] державного технологічного університету на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: dismissed