Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її сусідкою та власником собаки породи німецька вівчарка. 17.07.2013 року вона з відповідачем разом відпочивали та розійшлися по домівках запізно. Близько о півночі вона почула, що відповідач з кимось голосно розмовляє та пішла дізнатися, що сталося. Коли вона підійшла до воріт домоволодіння відповідача, з її двору на вулицю вискочила собака відповідача, напала на неї та покусала. Собака відповідача вкусили її за правий бік з заду, потім за ногу, а колив вона намагалася захиститися почав кусати за голову. Відповідач намагалася відтягнути собаку, але це їй вдалося не відразу. Окрім того, собака покусала також й відповідача. В наслідок цього, собака пошкодила її одяг вартістю 90 грн., окрім того їй було завдані тілесні ушкодження та вона тривалий час лікувалася. На придбання ліків та лікування нею було витрачено 3531,75 грн., окрім того нею були понесені витрати на харчування під час перебування на стаціонарному лікування в розмірі 760 грн. В наслідок всього цього, вона пережила нервове потрясіння та біль, тривалий час лікувалася та було порушено звичайний уклад її життя, чий їй заподіяно моральну шкоду. Зазначила, що собака відповідача є службовою собакою та діяльність, повязана з її утриманням, є джерелом підвищеної небезпеки. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 100000 грн.. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 4456,75 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 703,85 грн. понесених на оплату експертизи у справі. В судовому засіданні представник позивача позов також підтримав. Відповідач позов заперечила та пояснила суду, що після смерті чоловіка вона стала власником собаки породи німецька вівчарка на імя Цезарь. Собака тримається у зачиненому дворі без повідку, а на воротах подвіря мається відповідне попередження. 17.07.2013 року вона разом з позивачем відпочивали та спілкувалися. 18.07.2017 року близько 01-30 годин вона вийшла у двір покурити та почула, як хтось йшов по вулиці та підійшов до її калитки. Вона також підійшла до калитки та трохи її відчинила, щоб подивитися, що відбувається на вулиці. Після цього її собака вискочила на вулицю та пригнула на якогось чоловіка. В подальшому зясувалося, що це була її сусідка позивач. Вона намагалася відтягнути собаку, але це їй вдалося не зразу. Окрім того, собака покусав також і її. Пояснила, що позивач лежала у лікарні та їй там щось шили, але після цього їх стосунки змінилися та позивач вимагає з неї гроші. Зазначила, що собака випадково вискочила на вулицю. Також пояснила, позивач зі своїм чоловіком постійно бються, а тому тілесні ушкодження позивача могли виникнути і від інших дій, ніж дії її собаки. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З пояснень відповідача у судовому засіданні та матеріалів перевірки ЖЄО 19689 встановлено, що відповідач проживає у [INFO], є власником собаки породи німецька вівчарка на імя Цезарь, яка утримується у закритому дворі вказаного домоволодіння. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року близько о 01-00 години собака відповідача через відкриту відповідачем калитку вискочила з двору та, перебуваючи у загальнодоступному місці на проїзді Андріївській в м. Суми біля подвіря будинку № 30, напала на позивача та покусала. Дана обставина визнана позивачем та відповідачем. Окрім того, вказана обставина підтверджується поясненнями свідка [PERSON] та матеріалами перевірки ЖЄО 19689 З наданої суду медичної документації та повідомлення КУ СОКЛ (а.с. 119) вбачається, що 18.07.2013 року о 02-30 годині до приймального відділення СОКЛ бригадою швидкої допомоги доставлено позивача у якої виявлено укушені рани: мяких тканин тімяної ділянки, правої скроневої ділянки, вушної раковини, потиличної ділянки, поперекової ділянки та правої сідниці. З висновку судово-медичної експертизи №67 (а.с. 151-153), вбачається, що на час проведення даної експертизи у [PERSON] А,В. виявлені пошкодження: рубці (сліди колишніх ран) голови, обличчя, правої вушної раковини, обох сідниць, лівої поперекової області. Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні 1-ї міської клінічної лікарні з 18 червня по 05 серпень 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, попереку, сідниць, правої гомілки. ИБС. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія. Остеохондроз шийного відділу хребта, полісегментарної тип, нестабільна форма. Вторинний радикулярний і больовий синдром. » Позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга 1-ї міської поліклініці з 6 серпня по 2 вересня 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, поперекової області справа, обох сідниць. Довго загоюючи 3 рани правої сідниці. » Виявлені у позивача тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, про що свідчить характер пошкоджень, і могли утворитися в наслідок впливу зубів собаки при укусах за різні частини тіла. Характер і локалізація описаних пошкоджень виключає можливість їх заподіяння самої потерпілою. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя. Пошкодження в області правої сідниці спричинили тривалий розлад здоров'я і за цими ознаками належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Решта пошкодження в області голови, обличчя, правої вушної раковини, лівої поперекової області, лівої сідниці і правої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров'я. Описані пошкодження могли утворитися в строк і при обставинах, зазначених позивачем, що підтверджується стадією розвитку пошкоджень та медичною документацією. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно по Постанови КМУ № 944 від 09 липня 2002 року «Про затвердження Порядку і правил проведення обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам» собаки породи німецька вівчарка віднесені до собак, власники яких зобовязані повести обов'язкове страхування своєї відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна собакою третім особам. Відповідно до рішення Сумської міської ради «Про Правила благоустрою міста Суми» від 25.02.2009 р.№ 2367-МР, яке було чинним станом на липень 2013 року, розділ XII. Порядок утримання тварин у місті Суми: власник тварини повинен забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин; особа, яка утримує тварину, зобовязана спускати собак із привязі лише на закритих територіях, що виключає можливість втечі, з дотриманням заходів безпеки людей та інших тварин. Згідно додатку № 3 до вказаного вище рішення СМР від 25.02.2009 року собаки породи німецька вівчарка віднесені до собак з підвищеною агресивністю та потенційно небезпечних. Враховуючи наведені вище норми права суд вважає, що відповідачу належить собака, яка характеризується підвищеною агресією та потенційною небезпекою, а сама собака має такі властивості, які обумовлюють неможливість повного контролю за нею з боку людини. Тому суд вважає діяльність відповідача, пов'язану з утриманням вказаної собаки - джерелом підвищеної небезпеки, відповідно, до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1187 ЦК України. Про потенційну небезпеку своєї собаки в судовому засіданні зазначила й сама відповідач, яка пояснила суду, що раніше вже був випадок коли її собака «Цезарь» покусала на вулиці сторонню особу. Будь-яких доказів щодо наявності підстав визначених ст. 1187 ЦК України для звільнення її від відповідальності відповідач суду не надала та не довела, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу позивача. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що виявлені у позивача ушкодження та понесені нею витрати не повязані з діями собаки. Так, як вбачається з наданої суду медичної документації безпосередньо після нападу собаки, позивач був оглянутий лікарем, якій виявив саме ушкодження отримані від дії собаки у вигляді укушених ран мяких тканин тімяної ділянки, правої скроневої ділянки, вушної раковини, потиличної ділянки, поперекової ділянки та правої сідниці. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень (які віднесені до категорії середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень) позивач перенесла операцію, у неї погіршився стан здоровя та загострилися хронічні захворювання. У звязку з чим, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні 1-ї міської клінічної лікарні з 18 червня по 05 серпень 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, попереку, сідниць, правої гомілки. ИБС. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія. Остеохондроз шийного відділу хребта, полісегментарної тип, нестабільна форма. Вторинний радикулярний і больовий синдром. » та на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга 1-ї міської поліклініці з 6 серпня по 2 вересня 2013 року з діагнозом: «Множинні укушені рани м'яких тканин голови, правої вушної раковини, поперекової області справа, обох сідниць. Довго загоюючи 3 рани правої сідниці. » В той же час, частково заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що позивач завищила свої витрати на лікування. Так, як вбачається з наданих позивачем копій фіскальних чеків та виписки з історії хвороби (а.с. 106-108) документально підтверджені витрати позивача на придбання ліків та медичних препаратів становлять 3084,99 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на придбання ліків та медичних препаратів в більшому розмірі позивач суду не надав. Також, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження понесення витрат на харчування під час перебування на стаціонарному лікуванні та розміру шкоди в сумі 90 грн., що повязана з пошкодженням її одягу. Згідно 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки . Як вже встановлено судом, в наслідок нападу собаки відповідача позивач отримали тілесні ушкодження, у томи числі середньої тяжкості, тривалий час відчувала біль, а душевні страждання, які зазнав позивач в наслідок цього, є одним із проявів моральної шкоди, як зазначено в п.3 ч.2 ст.23 ЦК України. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача, тяжкості тілесних ушкоджень отриманих позивачем та строку її лікування, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 10000 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача та вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача 3084,99 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 10000 грн. грошової компенсації завданої моральної шкоди та703,85 грн. на відшкодування понесених позивачем по справі судових витрат на оплату експертизи. (а.с. 173) В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необгрунтованістю вимог.

Outcome: partial