Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про вилучення технічного засобу реабілітації особи з інвалідністю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 серпня 2014 року [PERSON], яка була інвалідом І групи підгрупи «А» загального захворювання, була безкоштовно забезпечена за рахунок коштів державного бюджету кріслом колісним (коляски) з електроприводом та сервокеруванням на задні колес 33П.01.04 (220) (42) КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8 вартістю 37163,00 грн. на термін експлуатації 8 років до 22 серпня 2022 року. У зв'язку із тим, що [PERSON] померла, а термін експлуатації крісла колісного (коляски) з електроприводом та сервокеруванням на задні колеса ЗЗП.01.04 (220) (42) КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8 ще не закінчився, технічний засіб реабілітації особи з інвалідністю підлягає поверненню місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлої особи з інвалідністю чи іншої особи, тому Управлінням було направлено повідомлення від 05 квітня 2017 року № 675/13.5 (додаток 9) сестрі особи з інвалідністю [PERSON] про повернення крісла колісного (коляски) з електроприводом та сервокеруванням на задні колеса ЗЗП.01.04 (220) (42) КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8, але на цей час в добровільному порядку не повернула. На підставі викладеного позивач просить вилучити в [PERSON] на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради крісло колісне (коляска) з електроприводом та сервокеруванням на задні колеса ЗЗП.01.04 (220) (42) КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8. Представникпозивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що вона не може повернути крісло колісне з електроприводом, так як його у неї немає і вона не знає, де воно знаходиться в даний час. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що крісло колісне (коляска) надавалося інваліду І групи [PERSON] Вказане крісло було дуже важким і великим, тому [PERSON]. зберігала його у м. Саки в Автономній Республіці Крим, оскільки влітку завжди лікувалась у санаторії імені Бурденка. На даний час вказана коляска можливо знаходиться теж у м. Саки в Автономній Республіці Крим. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК № 1/1 від 19 лютого 2014 року [PERSON] була особою з інвалідністю І групи підгрупи «А» загального захворювання. Як слідує із індивідуальної програми реабілітації інваліда № 69 від 20 лютого 2014 року, [PERSON] для пересування потрібно крісло-коляска з електроприводом. 24 лютого 2014 року законний представник [PERSON] її сестра - [PERSON] звернулася від її імені із заявою в Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про постановку її сестри на облік для безоплатного забезпечення інвалідним візком з електроприводом. Відповідно до заяви [PERSON] про постановку її на облік для безоплатного забезпечення інвалідним візком з електроприводом від 24 лютого 2014 року № 260 і доданих до неї документів Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради законному представнику [PERSON] сестрі - [PERSON] було видано направлення від 24 лютого 2014 року № 260 на забезпечення її сестри - [PERSON] кріслом колісним (коляски) з електроприводом та сервокеруванням на задні колеса ЗЗП.01.04 (220) (42). 22 серпня 2014 року [PERSON] була безкоштовно забезпечена за рахунок коштів державного бюджету кріслом колісним (коляски) з електроприводом та сервокеруванням на задні колеса ЗЗП.01.04 (220) (42) КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8 вартістю 37 163,00 грн. на термін експлуатації 8 років до 22.08.2022 року. 04 квітня 2017 року до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надійшов лист Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 01 квітня 2017 року № 134/09-05.5-06, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за адресою [ADDRESS], померла [INFO] 05 квітня 2017 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надіслало [PERSON] повідомлення №675/13.5 про термінове повернення крісла колісного з електроприводом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради. На повідомлення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради [PERSON] надала відповідь від 11 квітня 2017 року, в якому зазначила, зі слів її покійної сестри [PERSON], що оскільки крісло з електроприводом було дуже важким і великим і його не можна було розмістити в квартирі, тримати його було ніде. Місцеві чиновники обіцяли побудувати невеликий гараж для цього візка у дворі будинку, де покійна проживала на [ADDRESS] але це не було виконано, тому вона змушена була його тримати у своїх друзів у м. Саки АР Крим, так як завжди влітку їздила лікуватися у санаторій імені Бурденка. Із напруженням ситуації в Криму та початком АТО можливість їздити в Крим на лікування була втрачена і також був втраченим зв'язок із тими людьми, у яких залишилось крісло з електроприводом. Сестра [PERSON] - [PERSON] інвалід І групи, померла [INFO] року, вона проживала одна за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає окремо, не була її опікуном і не є членом сім'ї. Враховуючи викладене, вона не може повернути крісло колісне з електроприводом, так як його у неї немає і вона не знає, де воно знаходиться в даний час. В судовому засіданні встановлено, що крісло-коляска з електроприводом було надане сестрі відповідача [PERSON] - [PERSON] як інваліду І групи, однак вказане крісло було важким та великих розмірів, а тому [PERSON] не використовувала його у повсякденному житті, а віддала на зберігання у м. Саки Автономної Республіки Крим, куди влітку їздила в санаторій на лікування. Після смерті [PERSON] вказане крісло продовжує зберігатися у м. Саки Автономної Республіки Крим. Відповідно до п. 26 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженогопостановою КМУ № 321 від 05 квітня 2012 року, - у разі смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається органу соціального захисту населення або сервісному центру із забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації та технічного обслуговування таких засобів (далі - сервісний центр) членами сім'ї померлої особи з інвалідністю чи іншої особи. У разі відмови членів сім'ї померлих осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації проводиться їх вилучення за рішенням суду. Таким чином обов'язок повернути засіб реабілітації після смерті інваліда, відповідно до п. 26 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженого постановою КМУ № 321 від 05 квітня 2012 року покладено саме на членів сім'ї померлого інваліда. Позивачем не надано доказів того, що відповідач [PERSON] була опікуном сестри [PERSON], та є спадкоємицею майна, яке залишилося після її смерті. Також не надано доказів того, що відповідач має у володінні крісло колісне (коляску) з електроприводом та сервокеруванням, яке було надане її сестрі як інваліду І групи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до [PERSON] про вилучення технічного засобу реабілітації особи з інвалідністю слід відмовити за недоведеністю позивачем позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed