Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з огляду на наступне. 13.08.2017 р. між позивачем та ТОВ «Бі Ел Джі Мікрофінанс» було підписано кредитний договір № МФ-8291700000060, відповідно до якого позивачу надано 5000,00 грн. з терміном повернення - 28.08.2017 року. В подальшому начебто право вимоги було відступлено новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором 05.02.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною був вчинений виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 475), яким запропоновано звернути стягнення із [PERSON] на користь відповідача суму у розмірі 27 170,00 грн. Виконавчий напис вчинено з численними порушеннями законодавства і є таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. розрахунок розміру заборгованості, у виконавчому написі зроблено без урахування думки позивача. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинено не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Також нотаріусом вказано дату укладання кредитного договору, яка не відповідає дійсності. За таких обставин, представник [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис від 05.02.2020 року № 4775 вчинений Кравець Оленою Олександрівною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню. Провадження у справі було відкрито 17.06.2020 р., відповідно до приписів ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача подано відзив на позов. Не заперечуючи факт вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. виконавчого напису, представник Товариства вказав, що відповідач набув право вимоги за кредитним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Бі Ел Джі Мікрофінанс» № МФ-8291700000060 від 13.08.20217 у зв`язку із укладенням 29.01.2019 р. відповідного договору факторингу № 29/01/19-3. У позивача виникла заборгованість за кредитним договором, про необхідність погасити яку і наміри вчинення виконавчого напису, [PERSON] повідомлявся належним чином. Заборгованість підтверджена належним чином, виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності [PERSON] за наявними у справі матеріалами. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», як свідчить заява подана в адресу суду, також просив розглянути справу за його відсутності. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. також просила розглянути справу за її відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.М. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і дана обставина не заперечується представником відповідача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною 05.02.2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 475. Як вбачається з виконавчого напису, копія якого долучена до матеріалів справи, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № МФ-8291700000060 від 13.08.2015 року, укладеним ним із первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джі Мікрофінанс», право вимоги за яким було відступлене до нового кредитора - Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 244/Фк-16 від 16.02.2016 року відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. В подальшому,29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-3 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК Прайм» Альянс» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Також в спірному виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником пропущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 р. по 31.01.2020 року. Сума повної заборгованості складає 26770,00 грн. в тому числі: заборгованість по основному боргу становить 5 000,00 грн., заборгованість по відсоткам становить 3920,00 грн., комісія 1000,00 грн., пеня та інші штрафні санкції становить 16 850,70 грн. Представник позивача вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням умов, встановлених чинним законодавством України, заборгованість за кредитним договором не є безспірною. В свою чергу, представник відповідача зазначає про дотримання вимог чинного законодавства України під час вчинення виконавчого напису. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.4. Глави 16Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 3.2. Глави 16Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (Постанова № 1172), для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття (Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року). Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 листопада 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц вказала наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приймаючи рішення по суті справи суд вважає за необхідне наголосити на наступному. За положеннями ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Збирання доказів у цивільних справах, як це визначено ч. 2 ст. 13 ЦПК України, не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як це визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Приймаючи рішення по суті спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Кожна сторона, відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, матеріали справи не містять документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, доводи боржника (позивача) щодо відсутності безспірної заборгованості, її існування, розміру тощо за відсутності відповідних доказів не можуть бути покладені в основу рішення, з огляду на приписи ч. 6 ст. 81 ЦПК України про те, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заявлених вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed