Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач, ТОВ «Прайм Інвест Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 22.01.2013 р. ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір ПУ-00213000140, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000 грн., строком з 22.01.2013 року по 06.02.2013 р. Відсоткова ставка, відповідно до умов Кредитного договору, була встановлена в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732 % річних. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ТОВ «Прайм Інвест Україна». Однак на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. В позовній заяві представник відповідача, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про дати, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 22.01.2013 р. ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір ПУ-00213000140 за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000 грн., строком з 22.01.2013 р. по 06.02.2013 р. Відсоткова ставка, відповідно до умов Кредитного договору, була встановлена в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732 % річних. Згідно видаткового касового ордеру № 00000074 від 22.01.2013 року ТОВ «Прайм Інвест Україна» видало [PERSON] на підставі кредитного договору ПУ-00213000140 від 22.01.2013 року тисячу гривень, що підтверджується підписом [PERSON] Відповідно до п. 3.1. кредитного договору Відповідач зобов'язався здійснити остаточний розрахунок не пізніше 06.02.2013 р. П. 5.1 кредитного договору встановлено, що за порушення термінів повернення кредиту, Позичальник за користування кредитом сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 2 % від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми, а також згідно п. 5.2 Договору у випадку прострочення Позичальником сплати відсотків, нарахованих на суму кредиту, більш ніж 14 днів, Позичальник, додатково до пені, сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 100 грн. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, станом на 10.10.2013 року утворилась заборгованість за кредитом розміром 6320, 00 гривень, яка складається з: 1000 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 5220,00 гривень - відсотки за користування кредитом; 100,00 гривень - штраф. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов'язок відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved