Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що з 29.05.2006 року по 03.03.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював за професією обрубувача, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментами). 03.03.2015 року був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 62 від 26.10.2015 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст., Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба ІІ ст. від впливу локальної вібрації ІІ ст. в формі вегетативно сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вираженим вегетативно трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом мязів передпліч та плечового поясу, двостороннім плече-лопатковий періартроз, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктьових і променевозап`ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації і фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (Основний діагноз). Пресбіопія (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалого стажу роботи у шкідливих умовах праці. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 15.12.2015 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності скала 60 % первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу він страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання, не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у звязку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті. Вищевказані причини не дозволяють йому нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила його інвалідом, він втратив можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Просить стягнути з відповідача 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 19 Акту розслідування професійного захворювання товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже, відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 62 від 26.10.2015 р. складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно позивача не встановлено порушень товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи товариства, які допустили такі порушення. Позивачем не надано доказів про заподіяння йому моральної шкоди. Позивач вказаний акт не оскаржував, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 29.05.2006 року по 03.03.2015 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання», працював обрубувачем, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментами), 03.03.2015 року був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору /а.с.6-8/. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 62 від 26.10.2015 р., позивачу встановлено діагноз професійних захворювань /а.с.10/. Відповідно акту, професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю виробничих технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривалого стажу роботи в шкідливих умовах праці; причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, вібрації та показників важкості праці. Відповідно до довідки виданої фтизіатричною МСЕК м. Суми від 15.12.2015 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, ступінь втрати працездатності склала 60 % первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності /а.с.11/. З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 08-06/917 вбачається, що [PERSON] з 15.09.2015 р. по 08.10.2015 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом: ХОЗЛ ІІ ст. пилевої етиології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеня. Легенева недостатність ІІ ступеня. Захворювання професійне, вперше встановлено ППВЕК 07.10.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Вібраційна хвороба ІІ ст. від впливу локальної вібрації у формі вегетативно сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вираженими вегетативно трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук у співвідношенні з міофіброзом мязів передпліч і плечового поясу, двухсторонній плечелопаточний пері артроз, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктьових лучезап`ястних суглобів зі стійким болевим синдромом і обмеженою функцією верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від тривалого впливу локальної вібрації і фізичного перенавантаження на виробництві), вперше установлено ППЛЕК 07.10.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна туговухість з помірним зниженням ступеню слуху (ІІІ ст.) по класифікації [PERSON] і та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 07.10.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Супутній діагноз Пресбіопія /а.с.12/. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України «Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. У звязку з цим 17.12.2015 р. позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обовязку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках передбачених, законодавством. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що між позивачем та ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» склались трудові правовідносини та внаслідок незабезпечення останнім безпечних умов праці позивачу при виконанні ним трудових обовязків, було ушкоджене здоровя. Судом встановлено, що внаслідок професійного захворювання в позивача порушилися нормальні життєві звязки. Постійно хворіє, крім того, має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації її життя і веде до нових переживань. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2011 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди, не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України [PERSON] має право на відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме незначне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з професійним захворюванням втрачена на 60 %. Розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає сплаті позивачеві, суд визначає в розмірі 12500 грн., враховуючи при цьому дійсний розмір і тривалість моральних та фізичних страждань позивача, негативні наслідки отриманого ним захворювання, а також доведеність заявлених позовних вимог. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial