Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування вимог вказав, що 01.03.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов'язань за договором № SAMDN50000045780369 (№ 4149437809683558) від 06.06.2011 року відповідно до якого була встановлена заборгованість у розмірі 31000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за умови належного виконання зобов'язань. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний Договір разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір. Відповідно до умов Додаткової угоди, Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 13.03.2018 року його заборгованість перед позивачем за Додатковою угодою становить 75324,99 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 31000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1582,47 грн., заборгованість за комісією - 7025,28 грн., заборгованість за пенею - 35717,24 грн., штраф відповідно до п.1.6.4. Додаткової угоди - 7025,28 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не з'явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засідання позов визнала частково та пояснила, що в 2011 році вона оформила в «Приватбанку» кредитну картку, на яку отримала кредит. По цій кредитній картці вона отримувала грошові кошти, але через деякий час вона не змогла виконувати свої зобов'язання за кредитом і сама звернулася до банку щоб укласти угоди реструктуризації заборгованості за кредитом. 01.03.2016 вона уклала з банком додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості на суму 31000 грн. У березні 2016 року вона сплатила перший внесок за додатковою угодою та потім ще сплатила внесок у квітні 2016 року, після чого вона не змогла сплачувати борг. Позов вона визнає частково - вона згодна, що має сплачувати заборгованість за укладеною додатковою угодою, але не згодна з сумою нарахованої банком пені, а також вона не згодна, що має сплачувати судові витрати банку. Судом встановлено, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою від 06.06.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та надає право Банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с. 6, 9-32). Своїм підписом у заяві від 06.06.2011 року відповідач підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір. 01.03.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду, яка була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов'язань за договором № SAMDN50000045780369 від 06.06.2011 року і відповідно до якого була встановлена заборгованість відповідача у розмірі 31000,00 грн. та її обов'язок щомісячно сплачувати на погашення вказаної заборгованості 1323,08 грн. згідно з встановленим графіком (а.с. 7-8). Згідно наданого банком розрахунку станом на 13.03.2018 року в результаті порушення відповідачем умов договору за нею утворилася заборгованість в розмірі 75324,99 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 31000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1582,47 грн., заборгованість за пенею - 35717,24 грн., штраф відповідно до п.1.6.4. Додаткової угоди - 7025,28 грн. (а.с. 5). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України, відповідач на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором, та суму штрафів. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п.1.6.3 та п.1.6.4 Додаткової угоди у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за укладеною угодою він зобов'язаний: сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості, а також сплатити банку штраф в розмірі 7025,28 грн. (а.с.7). Відповідно до розрахунку позивача станом на 13.03.2018 року відповідачу нараховано пеню та штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором: заборгованість за пенею - 35717,24 грн., штраф відповідно до п.1.6.4. Додаткової угоди - 7025,28 грн. (а.с.5). Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Так, відповідно до ст.2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідач [PERSON] відповідно до інформації виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 23.04.2018 року зареєстрована у [ADDRESS], тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р. Оскільки пеня та штраф були нараховані позивачем після 14.04.2014 року, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 35717,24 грн. та штрафу відповідно до п.1.6.4. Додаткової угоди в сумі 7025,28 грн. слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 31000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 1582,47 грн., що разом становить 32582,47 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 762,17 грн. (32582,47 грн. х 1762,00грн. : 75324,99 грн. = 762,17 грн.). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial