Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Представник [PERSON] звернулась до суду із вищевказаною зустрічною позовною заявою, в якій просить суд визнати припиненим договір поруки, укладений 24.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №KRKRF800000565. В обґрунтування вимог зазначено, що 24.12.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір поруки №KRKRF800000565/1, відповідно до умов якого позивач поручився за виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором №KRKRF800000565 від 24.12.2007 року, а саме погашення основної суми кредиту в сумі 6361,51 доларів США та процентів за користування кредитом із розрахунку 0,75% на місяць. Згідно п. 11 Договору поруки, в договорі не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не можуть розглядатись, як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Оскільки строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпечного порукою, тобто до 26.12.2014 року. Крім того, п. 12 Договору поруки встановлено, що порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором 23.12.2010 року. Отже строк поруки закінчився 23.12.2015 року, при цьому до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості банк звернувся 19.05.2016 року. Таким чином позов до поручителя за Кредитним договором подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою. Ухвалою суду від 24.06.2020 року первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Представником відповідача надано до суду заперечення проти зустрічної позовної заяви, в яких останній заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви з наступних підстав. Так, при укладенні Кредитного договору та відповідно Договору поруки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами так і прийняті ними як обов`язкові умови договору. Згідно умов Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що й боржник, поручитель з умовами договору ознайомлений, за невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники. Крім того, п. 11 Договору поруки встановлено, що договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором та встановлено строк припинення договору поруки, а відтак є всі підстави вважати, що Договір поруки не припинений. Тобто банк звернувся до поручителя з вимогою про повернення кредитних коштів в межах строку, визначеного п. 11 Договору поруки. Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження позовних вимог, а також доказів належного виконання Кредитного договору. Представник [PERSON] адвокат Фустіченко А.В. надала до суду заяву, в якій позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та у відсутність позивача за зустрічним позовом. Представник відповідача за зустрічною позовною заявою про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв не надав. Раніше представником банку було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог. Третя особа за зустрічним позовом про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду також не з`явився, заяв не надав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 24.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №KRKR800000565, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2010 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 6361,51 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (Т.1 а.с.13-15). Також, в забезпечення виконання [PERSON] взятих зобов`язань відповідно до умов Кредитного договору №KRKR800000565, між банком та [PERSON] 24.12.2007 року було укладено Договір поруки №KRKR800000565/1 (Т.1 а.с.16). ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] та [PERSON] надсилалось повідомлення за вих. №30.1.0.0/2-7СОКRLFZ13469 від 23.03.2016 року, яким повідомлялось про наявну суму заборгованості, заплановані заходи на погашення заборгованості за Кредитним договором, а також містило пропозицію протягом 5-ти календарних днів з дати одержання повідомлення погасити вказану суму заборгованості. Між тим, докази отримання [PERSON] та [PERSON] вказаного повідомлення відсутні (Т.1 а.с.10,11-12). Відповідно до\~ст.\~2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.\~13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із приписами ст.ст.\~12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписом ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, п. 11 Договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором. Між тим, п. 12 Договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Таким чином, оскільки згідно умов Кредитного договору №KRKR800000565 кредитні кошти надавались на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2010 року, відтак, відповідно до умов Договору поруки, порука за цим договором припинилась 23.12.2015 року, тобто з часу закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту. Щодо заяви представника банку про застосування строку позовної давності до вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, в матеріалах цивільної справи наявне повідомлення за\~вих.\~№30.1.0.0/2-7СОКRLFZ13469\~від 23.03.2016\~року,\~яке надсилалось банком\~на адресу\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~та яким повідомлялась наявна сума заборгованості, заплановані заходи на її погашення та яке також містило пропозицію протягом 5-ти календарних днів з дати одержання повідомлення погасити вказану суму заборгованість. Проте банком не надано доказів отримання [PERSON] вказаного повідомлення. Відтак відсутні підстави стверджувати, що останній був обізнаний про наявну заборгованість та про намір банку звернутись до суду із позовом. Разом з тим, згідно матеріалів цивільної справи банк 19.05.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. При цьому матеріали справи не містять підтвердження отримання [PERSON] ухвали про відкриття провадження у справі, а також позову з додатками до нього, проте 28.11.2016 року представник [PERSON] ознайомився із матеріалами справи, що підтверджується відповідною заявою. Отже суд вважає, що саме з цієї дати позивач за зустрічною позовною заявою (відповідач за первісним позовом) міг дізнатись про порушення його права та саме з цієї дати почався відлік строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. При цьому, [PERSON] 09.03.2017 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим, а відтак, суд вважає, що він звернувся до суду із позовною заявою в межах строку позовної давності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитор не пред`явив позову до поручителя про виконання солідарного з боржником зобов`язання за договором кредиту, який виникає з договору поруки в строк до 23.12.2015 року, відтак право кредитора припинило своє існування, як припинив своє існування й обов`язок поручителя. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд вважає, що вимоги позивача за зустрічною позовною заявою знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, у зв`язку із задоволенням зустрічних позовних вимог у повному обсязі, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з банку на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. (Т.1 а.с.58). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved