Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач - Хотинський територіальний центр соціального обслуговування звернувся до суду з позовом про відшкодування коштів до відповідача - [PERSON] посилаючись на те, що 04 жовтня 2012 року постановою Чернівецького окружного адміністративного суду у адміністративній справі № 2а/2470/2054/12 адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до Хотинського територіального центру соціального обслуговування про виконання вимог контрольно-ревізійного відділу в Хотинському районі задоволено в повному обсязі. Ухвалою колегії суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.10.2012 року залишена без змін. Відповідно до зазначених судових рішень зобов'язано Хотинський територіальний центр соціального обслуговування виконати вимоги КРВ в Хотинському районі від 15.03.2012 року № 24-25-13/431 в частині забезпечення відшкодування коштів в сумі 16698,29 грн. в дохід Хотинського територіального центру соціального обслуговування шляхом проведення претензійно-позовної роботи за рахунок винної особи. В позовній заяві також вказують, що визначена сума коштів закріплена в додатку № 70 до Акту ревізії КРВ в Хотинському районі від 15.03.2012 № 24-25-13/431 із зазначенням суми зайво отриманої заробітної плати за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року внаслідок подвійної оплати праці за основним місцем роботи відповідача - Хотинській центральній районній лікарні та за роботою по сумісництву в Хотинському територіальному центрі соціального обслуговування. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку суму коштів в розмірі 16698.29 грн. не повернула просять стягнути з [PERSON] на користь Хотинського територіального центру соціального обслуговування кошти в сумі 16698.29 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 229.41 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила їх задовольнити. Вказала, що відповідач за місцем роботи за сумісництвом, а саме в Хотинському територіальному центрі соціального обслуговування до дисциплінарної відповідальності не притягалась, тобто порушень правил внутрішнього трудового розпорядку не допускала. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та подала свої письмові заперечення. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог позову, вказав, що позивачем жодним чином не доведена вина відповідача у неналежному нарахуванні заробітної плати та вважає, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було пропущено строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що постановою Чернівецького окружного адміністративного суду № 2а/2470/2054/12 від 04 жовтня 2012 року за результатом розгляду справи за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до Хотинського територіального центру соціального обслуговування про зобов'язання Хотинського територіального центру соціального обслуговування виконати вимоги КРВ в Хотинському районі від 15.03.2012 року № 24-25-13/431 постановив вказаний адміністративний позов задовольнити та зобов'язати Хотинського територіального центру соціального обслуговування виконати вимоги КРВ в Хотинському районі від 15.03.2012 року № 24-25-13/431, а саме забезпечити відшкодування коштів в сумі 16698,29 грн. в дохід Територіального центру, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи за рахунок винної особи, або відшкодувати дані кошти за рахунок посадової особи, що допустила зайві грошові виплати (т. 1 а.с. 81-83). Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року вказана вище постанова Чернівецького окружного адміністративного суду № 2а/2470/2054/12 від 04 жовтня 2012 року залишена без змін. (т. 1 а.с. 92-93). Аналізуючи висновки судів першої та апеляційної інстанції по справі №2а/2470/2054/12 вбачається, що вимога позивача є безпідставною та неправомірною. Так Чернівецький окружний адміністративний суд в своїй постанові зазначає, що суд дійшов висновку, що відповідно до посадових обов'язків та вимог Кодексу Законів про працю, відповідальним за вказані вище порушення є посадові особи Хотинського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), внаслідок бездіяльності, щодо виявлення та усунення даних порушень. Адже відповідно до вимог Кодексу Законів про працю, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Аналогічного висновку дійшла колегія Вінницького апеляційного адміністративного суду, яка при розгляді справи, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в своїй ухвалі вказала на те, що відповідно до посадових обов'язків та вимог Кодексу Законів про працю, відповідальними за порушення, стосовно подвійного нарахування відповідачу по даній справі заробітної плати, є посадові особи Хотинського територіального центру соціального обслуговування, внаслідок бездіяльності, щодо виявлення та усунення даних порушень. На підставі викладеного, враховуючи що [PERSON] за весь період роботи по сумісництву в Хотинському ТЦСО працювала на посаді завідуючою відділенням соціально-медичних послуг, тобто в силу своїх функціональних обов'язків не була ні власником, ні уповноваженим органом на якого покладено обов'язок правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, суд вважає, що вимоги позову є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. Крім того суд вважає помилковим твердження представника позивача, з посиланням на вимоги ст. 61 ЦПК України про те, що відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду № 2а/2470/2054/12 від 04 жовтня 2012 року сума завданої позивачу шкоди підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] оскільки вказаною постановою не встановлена вина відповідача в допущенні подвійної оплати праці, а також в зв'язку з тим, що відповідач не була стороною по справі при розгляді адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до Хотинського територіального центру соціального обслуговування в Чернівецькому окружному адміністративному суді та в судах вищої інстанції та встановлені під час їх розгляду обставини не можуть бути враховані судом під час розгляду даної справи та відповідно вимог ст. 60 ЦПК України обставини вини відповідача підлягають доказуванню. Разом з тим позивачем не було наведено жодних доказів наявності вини відповідача в допущенні подвійної оплати праці, в зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позову є безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення. Крім того суд вважає, що позивачем при зверненні до суду було порушено передбачений законом строк позовної давності. Так, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ч. 3 ст. 233 Кодексу Законів про працю встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що факт проведення подвійної оплати праці було встановлено Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хотинського територіального центру соціального обслуговування від 24.02.2012 року № 24-25/27 за результатом проведеної ревізії ДФІ в Чернівецькій області. Разом з тим, позивач звернувся з даним позовом до суду лише 21.05.2013 року, тобто з порушення процесуального строку встановленого ч. 3 ст. 233 Кодексу Законів про працю. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставною для відмови у позові. На підставі наведеного, враховуючи те, що позивачем не заявлено вимогу про поновлення пропущеного процесуального строку, суд вважає, що в задоволенні вимог позову про відшкодування з відповідача коштів слід відмовити. У зв'язку із відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст. 253, 256, 260, 261 ЦК України, ст. 233 Кодексу Законів про працю,

Outcome: dismissed