Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інстал» в особі представника Дербіна Д.О., 06 грудня 2019 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист ділової репутації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача, як відшкодування матеріальної шкоди 5916,04 грн., як відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2019 року від імені відповідача [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Торговий Дім Інстал» [PERSON] , подано заяву з проханням прийняття на посаду головного інженера проекту на основі цивільно-правового договору. 24 травня 2019 року, між ТОВ «Торговий Дім Інстал» з однієї сторони та відповідачем [PERSON] , з другої сторони, укладено цивільно-правовий договір №24/05/2019 та керівником підприємства видано наказ № 03/05 (розпорядження) про прийняття на посаду головного інженера проекту [PERSON] . Представник позивача у позові зазначає, що відповідно до Договору, відповідач, як виконавець зобов`язувався виконувати роботу головного інженера проекту «Нове будівництво модульної котельні на території комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] », однак не виконала умови договору, зокрема не розробила проектно-кошторисну документацію до 13.09.2019 року, відповідно до календарного плану на виконання проектно-вишукувальних робіт, в результаті чого спричинила майнову шкоду ТОВ «Торговий Дім Інстал» в розмірі 5916,04 грн., що підтверджується вимогою Управління капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради від 20.09.2019 року про сплату штрафних санкцій за прострочення виконання умов Договору, вказану штрафну санкцію позивачем сплаченого відповідно до платіжного доручення №1 від 24 вересня 2019 року. У зв`язку з діями відповідача, при виконання цивільно-правового договору №24/05/2019, останньою спричинено дії на зниження престижу та підрив довіри до діяльності позивача. Таким чином, під немайновою шкоду, заподіяної позивачу, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали з вини відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням вимог цивільно-правового договору, що в подальшому спричинило винесення на адресу позивача вимоги про сплату штрафних санкцій за прострочення виконання умов Договору №1733 та подальший негативний статус на ринку проектно-вишукувальних робіт. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інстал» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5916,04 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Торговий Дім Інстал» присутній не був, однак, 28 травня 2020 року від представника позивача ТОВ «Торговий Дім Інстал» - Дерій А.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та проведення заочного розгляду справи. (а.с.61) Відповідач [PERSON] у судове засідання призначені на 20 січня 2020 року, 02 березня 2020 року, 13 квітня 2020 року, 28 травня 2020 року та 30 липня 2020 року не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаною у позовній заяві адресою проживання, які повернулись з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відповідач [PERSON] не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2019 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інстал» [PERSON] про прийняття її на посаду головного інженера проекту на основі цивільно-правового договору. (а.с.23) Наказом №03/05 (розпорядження) від 24.05.2019 року, за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інстал» [PERSON] , у зв`язку з виробничою необхідністю за для виконання робіт, згідно прийнятих до виконання угод, було прийнято на посаду головного інженера проекту [PERSON] . (а.с.20) 24 травня 2019 року, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413, складено повідомлення про прийняття працівника на роботу. (а.с.21) 24 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інстал», в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір №24/05/2019. (а.с.24) В своїй позовній заяві представник позивача зазначає, що відповідно до Договору, відповідач, як виконавець зобов`язувався виконувати роботу головного інженера проекту «Нове будівництво модульної котельні на території комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] », однак не виконала умови договору, зокрема не розробила проектно-кошторисну документацію до 13.09.2019 року, відповідно до календарного плану на виконання проектно-вишукувальних робіт, в результаті чого спричинила майнову шкоду ТОВ «Торговий Дім Інстал» в розмірі 5916,04 грн. Проте, суд не погоджується з доводами представника позивача виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 1.1 вказаного Договору: «Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботу головного інженера проекту по об`єкту «Нове будівництво модульної котельні вул.. Юрія Камінського, 5, м. Кривий Ріг, в строк з», однак дата з якої на [PERSON] , як виконавця за вказаним Договором покладено зобов`язання виконувати роботу головного інженера проекту, в договорі не зазначено. Будь-яких відомостей щодо наявності певного календарного плану на виконання проектно-вишукувальних робіт, який був узгоджений та підписаний ТОВ «Торговий Дім Інстал» та [PERSON] , позивачем до суду не надано. Посилання в Цивільно-правовому договорі №24/05/2019 року на складання відповідно плану та встановлення строків виконання проектно-кошторисної документації до 13.08.2019 року, відсутні. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається із положень ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний суд вказав на те, що кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). В даному випадку позивач не довів незаконність дій відповідача, які спричинили так звані збитки, наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діями з боку відповідача, які це спричинили. Ч. 3 ст. 12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування збитків суд не вбачає. Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed