Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» про визнання незаконним та скасувати рішення Наглядової ради, посилаючись на те, що рішенням Загальних зборів від 17.04.2013 року його було обрано на посаду генерального директора ПрАТ «Нафтогазвидобування». На виконання рішення Загальних зборів від 17.04.2013 року №1/2013, Наглядовою радою Товариства від 17.04.2013 р. №01-18/04/2013 затверджено умови трудового договору з позивачем, як генеральним директором ПрАТ «Нафтогазвидобування». Позивач зазначив, що контракт з ПрАТ «Нафтогазвидобування» укладено 17.04.2013 року з дотриманням вимог Статуту Товариства та рішення Загальних зборів від 17.04.2013 р. №1/2013. Відповідно до наказу від 08.05.2013 р. №38, позивач приступив до виконання службових обов'язків генерального директора. Позивач зазначив, що згідно з наказом Київського міського центру зайнятості від 05.03.2015 року №38, ПрАТ «Нафтогазвидобування» трудові відносини позивача з Товариством мають тривати до 05.03.2016 року. Позивач зазначив, що 18 листопада 2015 року Наглядова рада прийняла рішення, яким надала [PERSON], Голові Наглядової ради, право здійснювати від імені Товариства дії щодо припинення трудового договору (контракту) між Товариством та позивачем. Прийнявши таке рішення, Наглядова рада вийшла за межі повноважень, наданих їй статутом Товариства і Загальними зборами, адже відповідно до пункту 15.12. (29) статуту Товариства, до компетенції Загальних зборів відноситься прийняття рішення про прининення повноважень (в тому числі достроковн припинення повноважень) особи на посаді Генерального директора Товариства, прийняття рішення про розірвання трудового договору з особою, яка займала посаду Генерального директора Товариства. А згідно з пунктом 16.11.1 (3) статуту Товарства Наглядова рада має право визначати особу, яка має право на здійснення від імені Товариства дій щодо припинення трудового договору між Товариством та особою, обраною на посаду Генерального директора Товариства, відповідно до умов Контракту та/або рішень Загальних зборів акціонерів Товариства. Позивач зазначив, що на момент звернення його до суду, Загальними зборами Товариства не приймалося жодного рішення щодо припинення трудового договору. Отже, позивач вважає, що призначення його на посаду генерального директора, припинення та розірваня з ним трудових відносин є компетенцією саме Загальних зборів Товариства. Таким чином, позивач вважає, що Наглядова рада без відповідного рішення Загальних зборів Товариства, фактично перевищила свої повноваження, надавши право [PERSON] припинити трудовий договір від імені Товариства, тому позивач вважає, що рішення Наглядової ради від 18.11.2015 року №1-18/11/2015 незаконним, таким, що суперечить статуту Товариства та нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала надала письмові заперечення проти позову ( а.с.214). В судовому засіданні представик третьої осби відкуку на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 12 ГПК України з урахуванням ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» спори пов»язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те,що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства. Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов»язання усунути перешкоди у виконання посадових обов»язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. У порядку цивільного судочинства слід розглядати і спори між учасником (засновником,акціонером) господарського товариства та товариством, що виникають не з корпоративних, а з трудових відносин посадових осіб товариства, якщо однією зі сторін, які беруть участь у справі, є фізична особа. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача. дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що рішенням Загальних зборів від 17.04.2013 року його було обрано на посаду генерального директора ПрАТ «Нафтогазвидобування»( а.с.76-99). Судом встановлено, що на виконання рішення Загальних зборів від 17.04.2013 року №1/2013, Наглядовою радою Товариства від 17.04.2013 р. №01-18/04/2013 затверджено умови трудового договору з позивачем, як генеральним директором ПрАТ «Нафтогазвидобування» між позивачем та відпоідачем було укладено контракт з ПрАТ «Нафтогазвидобування» укладено 17.04.2013 року з дотриманням вимог Статуту Товариства та рішення Загальних зборів від 17.04.2013 р. №1/2013, (а.с.103-111). Відповідно до наказу від 08.05.2013 р. №38, позивач приступив до виконання службових обов'язків генерального директора (а.с.108). Судом встановлено,що Позивач згідно з наказом Київського міського центру зайнятості від 05.03.2015 року №38, ПрАТ «Нафтогазвидобування» трудові відносини позивача з Товариством мають тривати до 05.03.2016 року. Судом встановлено, що 18 листопада 2015 року Наглядова рада прийняла рішення, яким надала [PERSON], Голові Наглядової ради, право здійснювати від імені Товариства дії щодо припинення трудового договору (контракту) між Товариством та позивачем ( а.с.112). Згідно до ст. 40 КупП України Трудовий договiр, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змiн в органiзацiї виробництва i працi, в тому числi лiквiдацiї, реорганiзацiї, банкрутства або перепрофiлювання пiдприємства, установи, органiзацiї, скорочення чисельностi або штату працiвникiв; ( Пункт 1-1 статтi 40 втратив чиннiсть на пiдставi Закону N вiд 12.07.94 ) 2) виявленої невiдповiдностi працiвника займанiй посадi або виконуванiй роботi внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоров'я, якi перешкоджають продовженню даної роботи; 3) систематичного невиконання працiвником без поважних причин обов'язкiв, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрiшнього трудового розпорядку, якщо до працiвника ранiше застосовувалися заходи дисциплiнарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числi вiдсутностi на роботi бiльше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез'явлення на роботу протягом бiльш як чотирьох мiсяцiв пiдряд внаслiдок тимчасової непрацездатностi, не рахуючи вiдпустки по вагiтностi i родах, якщо законодавством не встановлений тривалiший строк збереження мiсця роботи (посади) при певному захворюваннi. За працiвниками, якi втратили працездатнiсть у зв'язку з трудовим калiцтвом або професiйним захворюванням, мiсце роботи (посада) зберiгається до вiдновлення працездатностi або встановлення iнвалiдностi; 6) поновлення на роботi працiвника, який ранiше виконував цю роботу; 7) появи на роботi в нетверезому станi, у станi наркотичного або токсичного сп'янiння; 8) вчинення за мiсцем роботи розкрадання (в тому числi дрiбного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенцiї якого входить накладення адмiнiстративного стягнення або застосування заходiв громадського впливу. Звiльнення з пiдстав, зазначених у пунктах 1, 2 i 6 цiєї статтi, допускається, якщо неможливо перевести працiвника, за його згодою, на iншу роботу.. Відповідно до 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; 1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу; 3) вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно пункту 15.12 (29) Статуту Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» ( а.с.3-75) визначено, що до компетенції Загальних зборів відноситься прийняття рішення про припиненя повноважень ( в тому числі дострокове припиненя повноважень) особи на посаді Генерального директора Товариства прийняття рішення про розірвання трудового договору (контракту) з особою, яка займала посаду Генерального директора товариства. Згідно пункту 16.11.1(3) вказаного Статуту Товариства Наглядова рада має право визначити особу, яка має право на здійанення від імені Товариства дій щодоприпиненя рудового договору (контракту) між овариством та особою, обраною на посаду Генерального директора Товариства, відповідно до Умоа контракту та/або рішень загальних зборів акціонерів Товариства. Судом встановлено, що відповдачем та третьою особою не подано до суду докази про прийняття рішення на Загальних зборах Товариства щодо припиненя трудового договору із позивачем, із зазначенням підстав. Відповідно до ст. 237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач у справі не довів належними та допустимими доказами, у чому полягають його моральні страждання, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. А тому відповідачем у справі не надано суду доказів, які б спростовували твердження позивача у справі у порядку ст. 10,11,57-61 ЦПК України, а тому на думку суду позов підлягає задоволенню чатково. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial