Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») - звернувся 21.08.2014 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 1095062,26 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №700007070, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 16083,84 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за договором 19.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №700007070-П. У зв'язку з тим, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, станом на 09.07.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 1095062,26 грн.,тому звернувся до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] звернулася до суду 01.12.2014 року з зустрічним позовом, який обґрунтовано тим, що участі в укладенні договору поруки вона не приймала, договір поруки нею не підписувався, тому вона просить визнати його недійсним. Ухвалою суду від 14.11.2018 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - [PERSON] про визнання договору поруки недійсним - залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою [PERSON] в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Альфа-Банк»- Курдюмов М.М. (довіреність №007464/18 від 13.08.2018 року, дійна до 13.08.2019 року) участі не приймав, просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Надав пояснення до позову, в яких зазначив, що відповідач та третя особа є солідарними боржниками, тому позивач має право звернення до кожного із них окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою: м.Кривий Ріг, вул. Можайського, буд.12 ( за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 17.01.2017 р.) /а.с.150/ , судова повістка повернулася до суду з позначкою « у зв'язку з закінченням терміну зберігання». Строк дії довіреності представника відповідача [PERSON] - [PERSON] закінчився 20.03.2018 року /а.с.63/. Нова довіреність на її участь у справі відсутня, іншого представника до участі у справі відповідач на залучала. Іншого представника до участі у справі відповідач на залучав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] ( за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 17.01.2017 р.) /а.с.151/ , судова повістка повернулася до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання, раніше надав клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнський громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалено рішення щодо стягнення з нього заборгованості за тим самим кредитом/а.с.37,38/. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (довіреність від 27.11.2014 р., дійсна до 27.11.2017) / а.с.48/ 08.09.2015 року відмовилася від вчинення дій, визначених довіреністю /а.с.86/. Відповідно до ч.1ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року. Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 01.02.2018 року з урахуванням ціни позову вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 19.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» /а.с.15-17/, та [PERSON] укладено кредитний договір №700007070, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 16083,84 доларів США з номінальною процентною ставкою 15,50% річних, дата остаточного повернення 20.05.2015 року, для придбання транспортного засобу Шевроле Авео 2008 року випуску /а.с.5,8,9/ з погашенням споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг відповідно до графіку (Додаток №1 до договору) /а.с.6,7/. В забезпечення виконання зобов'язань за договором 19.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №700007070-П/а.с.10/. Згідно з п.п.3.1,3.2,3.3 боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у п.2 цього договору , як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена статтею 3.1 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених в п.2.1 цього договору. Поручитель має право виконати обов'язки, зазначені в п.2.1 цього договору, або їх частину достроково та за відсутності передбачених основним договором або законодавством України підстав для дострокової вимоги їх виконання банком у випадку, якщо боржник зробив письмову заяву про свою неспроможність виконати їх належним чином /а.с.10/. Згідно з ст. 11,16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 09.07.2014 року виникла заборгованість , яка складається з заборгованості за кредитом - 12669,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 147703,73 грн., по відсотках - 7255,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 84589,18 грн., пеня - 74005,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 862769,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості / а.с.19/ та випискою по особовим рахункам / а.с.20/. Позивач направив боржнику та поручителю вимогу про досудове врегулювання спору № 64853-102 б\\б від 22.07.2014 року, що підтверджується реєстром відправки поштової кореспонденції ПАТ «Альфа-Банк» від 23.07.2014 року (а.с.21-23), але заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Через неналежне виконання умов договору [PERSON] позивач достроково звернувся з позовом до суду. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 13.05.2010 року у справі №783-6/91/10 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення за кредитним договором - стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 20.03.2010 року 104667,45 грн., відсотки за користування кредитом - 10107,59 грн., пеню - 9047,73 грн./а.с.39-43/. У задоволенні позову до [PERSON] відмовлено, оскільки вона не надала своєї згоди на підвищення відсоткової ставки з 01.09.2008 року з 15,50% до 16,50%. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03.08.2011 року задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на підставі постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 13.05.2010 року у справі №783-6/91/10 /а.с.45,46/. За період з 01.01.2012 року по 31.10.2014 року за виконавчим листом Новозаводського районного суду м.Чернігова №6-2436 від 03.08.2011 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитом 16966,48 грн. Залишок заборгованості станом на 01.11.2014 року становить 106956,29 грн./а.с.47/. Отже, позивач, у зв'язку з тим, що діючим Третейським судом при Всеукраїнський громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у задоволенні позову до [PERSON] відмовлено, а [PERSON] рішення суду не виконано, звернувся повторно з позовом до [PERSON], яка зобов'язалася солідарно відповідати за зобов'язаннями [PERSON] При зверненні до суду 21.08.2014 року позивачем розраховано заборгованість станом на 09.07.2014 року, загальна сума якої складає 1095062,26 грн. ( на 988105,97 грн. більше, ніж заборгованість нарахована станом на 20.03.2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Порука - це спеціальний додатковий захід майнового характеру, який спрямований на забезпечення належного виконання основного зобов'язання. Зі змісту статті 553 ЦК України випливає, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. За клопотанням відповідача, яка заперечувала проти підписання договору поруки, у справі ухвалою суду від 28.03.2017 року призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставленні питання: Чи можливо ідентифікувати підпис поручителя згідно договору поруки № 700007070/П від 19.05.2008 р укладеного з ПАТ «Альфа Банк» від імені [PERSON]? Чи відповідає підпис зроблений у договорі поруки від 19.05.2008 p., за № 700007070/П, укладеного від імені [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», відібраним підписам [PERSON]? Чи може бути підпис, зроблений на заяві поручителя від 19.05.2008р., за № 700007070/П, поданої до ПАТ «Альфа Банк», підписом [PERSON]? Чи відповідає підпис зроблений у договорі поруки № 700007070/П від 19.05.2008 р. укладеного з ПАТ «Альфа Банк», відібраним підписам [PERSON]? Проведення експертизи доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Ухвала суду з доданими до неї матеріалами, що містили підпис [PERSON] в кількості необхідній для проведення експертизи, повернулися 12.07.2017 року з експертної установи без виконання у зв'язку з відсутністю оплати послуг за проведення експертизи /а.с.167/. Судом направлено на адресу відповідача повідомлення щодо необхідності оплати за проведення експертизи, відповідач до суду не з'явилася, оплата послуг експерта не проведена, провадження у справі відновлено ухвалою суду від 17.11.2017 року /а.с.172/. Відповідно до п.19 Постанови №8 від 30.05.1997 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в кримінальних і цивільних справах» роз'яснено, що оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Отже, судова почеркознавча експертиза не проведена через несплату послуги експерта відповідачем, тому суд не бере до уваги заперечення [PERSON] щодо не підписання нею договору поруки. Разом із цим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №700007070 від 19.05.2008 року з урахуванням наступного. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Відповідно Договору №700007070 від 19.05.2008 року та Додатку №1 до договору №700007070 від 19.05.2008 року номінальна процентна ставка (річних) складає 15.5%. Пунктом 6.4 Договору поруки №700007070-П від 19.05.2008 року у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення/а.с.3 зворот/. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсоткова ставка за користування кредитом з 19.05.2008 року становить 15.5%, з 01.09.2008 року 16.5% /а.с.19/. Додаткової угоди між банком та боржником щодо зміни відсоткової ставки суду не надано. Так, в порушення визначеного п.6.4 Договору поруки імперативного припису, з 01.09.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», неправомірно збільшено обсяг відповідальності відповідача як поручителя, без надання її згоди. Внесення змін умов до основного зобов'язання, забезпеченого порукою свідчить про дії банку на зміну умов кредитного договору, чинного між позивачем та третьою особою, тобто вбачається зміна основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним. Отже, припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України можливе лише у разі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, тобто в зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь яке збільшення зобов'язання, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Аналогічну правову позицію щодо припинення поруки з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди висловив Верховний Суд України у постановах № 6-67цс11 від 19 грудня 2011 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року, № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позивачем без згоди відповідача збільшено відсоткову ставку за користування кредитом, укладеним між банком та третьою особою, в наслідок чого збільшено обсяг відповідальності [PERSON], як поручителя, що є порушенням п.6.4 Договору поруки та є підставою для його припинення, тому суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed