Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] Гулієвни про розірвання договору довічного утримання (догляду). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду), який зареєстровано в реєстрі за №4-37 державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до умов договору довічного утримання (догляду), позивач передає у власність відповідачеві квартиру, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.07.1998 року Харківським центром приватизації державного житлового фонду за реєстром №1-98-126796. В свою чергу відповідач зобовязалася довічно утримувати позивача, забезпечуючи одягом, харчуванням, доглядом та необхідними ліками, а також сплачуючи комунальні платежі по квартирі. Проте відповідач не здійснює догляд за позивачем, не виконує вимоги договору, не здійснює оплату комунальних послуг, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догляду). Просить суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, а саме відповідно до вимог частини 5 статті 74 ЦПК України відповідачу була надіслана судова повістка про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації рекомендованим поштовим відправленням. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справидо суду не надходило. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. За вимогами\~статті 10 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із договору довічного утримання та\~мають регулюватися положеннями\~глави 57 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень\~статті 744 Цивільного кодексу України,\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до\~статті 745 Цивільного кодексу України,\~договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За приписами\~статті 746 вказаного Кодексу,\~сторонами в договорі довічного утримання (догляду), а саме відчужувачем, може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я, а набувачем - повнолітня дієздатна фізична особа, що має місце у даному спорі. Судом встановлено, що 14.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] Гулієвною укладено договір довічного утримання (догляду), який зареєстровано в реєстрі за №4-37, посвідченого державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно умов даного договору, [PERSON] передає у власність [PERSON] Гулієвні належну їй на праві власності квартиру №138, що знаходиться в м. Харкові, вул. Новгородська, 8, а [PERSON] Гулієвна зобовязується довічно повністю утримувати [PERSON], надаючи їй необхідні ліки, забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу, а також сплачувати за належні їй кошти комунальні платежі по указаній в договорі квартирі. Вартість харчування, одягу, ліків та необхідної допомоги сторони оцінили в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно (пункти 1, 4 договору). Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 755 Цивільного кодексу України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Згідно з частиною 1\~статті 756 Цивільного кодексу України\~у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке ним передане, і має право вимагати його повернення. Взяті на себе за договором довічного утримання\~ зобовязання\~ відповідач належним чином не виконувала. Доказів того, що договір довічного утримання виконувався та надавалась допомога\~ в повному розмірі, указаному в договорі, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розірвання договору довічного утримання\~від 14 січня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем\~через неналежне виконання відповідачем\~ умов договору довічного утримання. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на\~ користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~ судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] Гулієвни про розірвання договору довічного утримання (догляду) підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved