Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач у лютому 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку уточнив у грудні 2012 року. У позовній заяві та в уточненому позові позивач посилався на те, що 17.07.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 228К, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 484000 грн., зі сплатою 20,00% за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 17.07.2015 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договором поруки з відповідачкою [PERSON] [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 14.12.2012 року у розмірі 661941,65 грн. Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 228К від 17.07.2008 року у розмірі 389446,61 грн., стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10 000 грн. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 228К, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 484000 грн., зі сплатою 20,00% за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 17.07.2015 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. 17.07.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язувалася перед банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 228К від 17.07.2008 року. 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 228К від 17.07.2008 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2010 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 272495,04 грн. заборгованості за кредитною угодою від 17.07.2008 року № 228К та укладеним на її виконання договорами про видачу траншу від 17.07.2008 року № 228К/1 та від 05.08.2008 року № 228К/2. Позивачем не надано суду доказів виконання чи невиконання даного рішення суду. В уточненому позові позивачем заявлено, що станом на 14.12.2012 року виникла заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 228К від17.07.2008 року у розмірі 661941,65 грн., однак просить стягнути позивач з відповідачів [PERSON] та [PERSON] тільки 389446,61 грн., не обґрунтовуючи цю суму та не вказуючи з чого вона складається. Крім того, позивачем не надано до суду договір про видачу траншу № 228К/1 від 17.07.2008 року. Тому суд позбавлений можливості визначити реальний розмір заборгованість за кредитною угодою № 228К від 17.07.2008 року. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed