Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26858, 98 грн. за кредитним договором №KGMDRX07120914 від 26.12.2006 року та судові витрати у розмірі 268,59 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заперечення, в яких послалась на відсутність договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», відсутність в матеріалах справи заяви на видачу готівки, також просила суд з урахуванням її скрутного матеріального становища зменшити розмір пені. Крім того, 03.04.2014 року відповідач надала до суду письмову заяву, якою просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №KGMDRX07120914 від 26.12.2006 року [PERSON] 26.12.2006 року отримала кредит у розмірі 1474 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 26.12.2006 року по 26.10.2007 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Факт надання ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку /а.с. 3/. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 163 грн. 40 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач змінила прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням 30.12.2011 року шлюбу із [PERSON] /а.с. 35/. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 24.01.2014 року має заборгованість - 26858, 98 грн., яка складається з наступного: 1000, 55 грн. - заборгованість за кредитом; 8376, 78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 111, 44 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 15615, 02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»): 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 1255, 19 грн. - штраф (процентна складова). Згідно зі ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») зазначено, що у випадку несвоєчасного погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми заборгованості, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сума нарахованої банком пеня становить 15615, 02 грн. Пунктом 5.3.Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач в письмовій заяві від 03 квітня 2014 року просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Проте посилання відповідача на застосування строків позовної давності суд не може взяти до уваги, оскільки вони є безпідставними. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу відлік строку позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Стаття 258 Цивільного кодексу передбачає, що стосовно позовів про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено скорочений строк позовної давності тривалістю в один рік. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В пункті 5.5. Умов сторони узгодили, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає положенням статті 259 Цивільного кодексу України. Частинами 1 і 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем останній платіж по кредиту було вчинено 04.11.2011 року, а кредитор звернувся до суду 28.02.2014 року, тобто строк позовної давності не пропущено. Крім того відповідач просить суд зменшити розмір пені в зв'язку з скрутним матеріальним становищем, фінансовою кризою, необхідністю орендувати житло та знаходженням на її утриманні матері [PERSON], яка хворіє і потребує постійного лікування. Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»роз'яснено, що положення частини третьої статті 511 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Враховуючи викладене, наданої відповідачем заяви про зменшення розміру пені, суд вважає, що з урахуванням суми боргу, нарахованих відсотків, матеріального стану відповідача, знаходженням на її утриманні інших осіб, зменшити розмір стягнення пені до 1500 грн. За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial