Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернувся до суду з позовною заявою про стягнення переплати пенсії в розмірі 1478,46 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач перебуває на обліку у позивача та отримує пенсію за віком. 26.05.2010 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії по стажу і заробітній платі відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розпорядженням від 07.06.2010 року даний перерахунок було зроблено та при розрахунку застосовано показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік відповідно до вимог постанови КМУ від 28.05.2008 № 530. Не погоджуючись з даним перерахунком відповідач звернувся до суду з позовом, який постановою Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року було задоволено та зобов'язано позивача здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.06.2010 року. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 року, було скасовано постанову від 29.04.2011 року та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва вищевказану постанову отримало лише 28.03.2014 року. Розпорядженням від 29.04.2014 пенсійну справу [PERSON] з 03.04.2014 року було приведено у відповідність до вищевказаної постанови, у зв'язку з чим, виникла переплата за період з 03.04.2014 року по 31.05.2014 року в розмірі 1478,46 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вказував, що передплата виникла не внаслідок зловживань з його боку, а у зв'язку з помилкою позивача у нарахуванні пенсії. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року позовну заяву [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задоволено, зобов'язано позивача здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за перерахунок пенсії - 2009 рік, починаючи з 01 червня 2010 року (а.с.14-17). Розпорядженням № 178075 від 01.07.2011 року позивачем здійснено перерахунок пенсії відповідачу відповідно до цього рішення суду (а.с.12). Але в подальшому після поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою відповідача постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 року постанову Подільського районного суду м. Києва скасовано та відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії (а.с.18-19). Отже, перерахування розміру пенсії з 3311,01 грн. на 4369,71 грн. було передчасним. Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками письмового провадження, - через п'ять днів після направлення їх копій особами, які беруть участь у справі. Як пояснила представник Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі, постанову Київського апеляційного адміністративного суду отримали лише 28.03.2014 року, не знали про результати розгляду апеляції, оскільки виклику до суду не отримували, копію постанови поштою не отримували. З квітня 2014 року відповідачу знов перерахували пенсію, повернувшись до раніше визначеного розміру, він отримує пенсію в розмірі 3311,01 грн. таку, яку отримував раніше до постанови Подільського районного суду м. Києві від 29.04.2011 року. А зайві кошти, які були нараховані за один місяць вважаються помилково нарахованими в розмірі 1478,46 грн., тому їх слід стягнути з відповідача. Слід зазначити, що вимог про повернення зайво нарахованих коштів за вест період з 2011р. по 2014р. вони не заявляють, а лише за один місяць. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києві №178075 від 29.04.2014 року пенсійну справу з 03.04.2014 року було приведено у відповідність до постанови Київського апеляційного адміністративного суду (а.с. 20). Тобто зроблено перерахунок щодо розміру пенсії з 4369,71 грн. до 3311,01 грн. щомісячно. У зв'язку з цим виникла переплата пенсії за період з 03.04.2014 року по 31.05.2014 року в розмірі 1478,46 грн. Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу був надісланий лист № 8273/06 від 19.06.2014 року про відшкодування переплати пенсії з пропозицією в добровільному порядку повернути нараховану суму у розмірі 1478,46 грн., однак, відповідач кошти не повернув (а.с. 21). Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу безпідставно набуті грошові кошти, а заперечення проти стягнення коштів, у зв'язку з відсутністю зловживань з його боку та помилкою позивача в надмірному нарахуванні пенсії, з посиланням на ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не обгрунтовані, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 1478,46 грн. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому присуджує до стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 1478,46 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved