Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач у вересні місяці 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про розподіл спільного майна подружжя у вигляді квартири №66 у будинку №5-в по пр-ту.Ак. [PERSON] в м.Одесі, що квартира придбана сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, що сьогодні виник спір між сторонами щодо володіння і користування вказаним майном. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і просив визнати за ним право власності на 1\\2 частину вищевказаної квартири, посилаючись на відсутність технічної можливості поділити квартиру між сторонами у відповідності до їх ідеальних часток. Представник відповідача позов визнала в судовому засіданні. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013 року по 2016 рік рішення Малиновського райсуду м. Одеси від 28.09.2016 року по справі за №521\\12647\\16-ц про розірвання шлюбу) Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] і сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність квартиру №66 у будинку №5-в по пр.-ту. [PERSON] в м. Одесі, загальною площею 48,4 кв.м., в тому числі житловою 29,5 кв.м. Право власності на квартиру зареєстроване на імя відповідачки на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року. Позивач доводить, що квартира №66 в будинку №5-в по пр.-ту. [PERSON] в м.Одесі була придбана на спільні грошові кошти колишнього подружжя. [PERSON] пояснив, що між ним і колишньою дружиною після розірвання шлюбу виник спір щодо володіння і користування квартирою, тому як відповідачка не визнає його прав на цю квартиру. У звязку з тим, що технічно неможливо виділити в натурі 1\\2 частину спірної квартири, позивач вимагає визнати за ним право власності на ідеальну частку в квартирі. На обґрунтування своїх вимог позивача посилався на копію рішення Малиновського райсуду м.Одеси про розірвання шлюбу між сторонами по цій справі, договір купівлі-продажу від 29.12.2014 року, висновок №ED-2502-1-653.13 будівельно-технічного експертного дослідження від 27.01.2017 року про неможливість з технічної точки зору поділити в натурі на дві рівні частини квартири №66 в будинку №5-в по пр.-ту. [PERSON] в м. Одесі. Представник відповідачки позов визнала і не заперечувала проти визнання за [PERSON] права власності на 1\\2 частину квартири №66 в будинку №5-в по пр.-ту. [PERSON] в м. Одесі. При вищевикладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Суд встановив і сторони визнали, що спірна квартира була набута відповідачкою за час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем за спільні грошові кошти подружжя з метою забезпечення сімї житлом. Ст.60 СК України передбачає, що « майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку відсутні як шлюбний договір так і домовленість між подружжям щодо розміру часток у спільному майні. Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі (у даному випадку це підтверджено експертним висновком), проводиться в ідеальних частках. У цьому випадку кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном відповідно до своєї частки. Суд встановив і сторони визнали, що ні позивач ні відповідачка не бажають отримувати (або сплачувати) грошову компенсацію вартості 1\\2 частини квартири. З огляду на викладене, суд, визнає за позивачем право власності на 1\\2 частину квартири, яка залишається у спільній власності колишнього подружжя.

Outcome: approved