Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач у квітні 2019 року звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 7900 грн. та понесені судові витрати. В обгрунтування позову вказав, що дав [PERSON] в борг 7900 грн., про що останній надав розписку, вказані кошти зобов`язався повернути в строк 31.10.2017. Проте відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та на момент зверненян до суду з позовом борг не повернув. Ухвалою суду від 26.04.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщався судом неодноразово відповідно до вимог закону за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України Суд вивчив матеріали справи і встановив, що 31.08.2019 [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 7900,00 грн., які останній зобов`язався повернути у термін до 31.10.2017. На підтвердження отримання вказаної суми 31.08.2019 [PERSON] була написана розписка (а.с. 5). Однак, відповідач не повернув позивачу кошти у строк, визначений договором, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця. Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів. З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved