Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач С(Ф)Г «Лещенко В.М.» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] «про захист права власності», посилаючи на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем Договору про співпрацю, сторони домовились про умови будівництва та набуття права власності на цех вирощування грибів з блоком адміністративно-побутових приміщень за адресою: [ADDRESS]. В договорі сторони передбачили умови, на яких буде здійснюватись будівництво та дійшли згоди, що після закінчення будівництва право власності на об'єкти нерухомого майна буде зареєстровано за С(Ф)Г «Лещенко В.М.». Порушуючи умови договору, відповідач зареєструвала за собою право власності на об'єкт нерухомого майна літ. А, розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельні ділянки кадастровий номер 2321584000:06:002:0095 та кадастровий номер 2321584000:06:002:0097, площею 4 га, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Просить суд визнати за Селянським (фермерським) господарством «Лещенко Віктор Миколайович» право власності на земельні ділянки кадастровий номер 2321584000:06:002:0095 та кадастровий номер 2321584000:06:002:0097, площею 4 га, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Визнати за Селянським (фермерським) господарством «Лещенко Віктор Миколайович» право власності на будівлю цеху вирощування грибів з блоком адміністративно-побутових приміщень літ. А, загальною площею 9 422,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просить суд позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі. В клопотанні зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Причини неявки до суду відповідач суду не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Селянське (фермерське) господарство «Лещенко Віктор Миколайович» зареєстровано рішенням Вільнянського райвиконкому від 04.05.1995 року № 117. Засновником є [PERSON] та відповідач. Основною метою діяльності С(Ф)Г є господарська діяльність, спрямована на виробництво сільськогосподарської продукції з використанням земельної ділянки, наданої для цих цілей, а також переробка, зберігання, транспортування і реалізація виробленої ним сільськогосподарської продукції (п. 2.1 Статуту С(Ф)Г «Лещенко В.М.»). 05.06.2012 року між С(Ф)Г «Лещенко В.М.» та відповідачем укладено Договір про співпрацю. Відповідно до умов договору сторони домовились про співпрацю при будівництві цеху вирощування грибів з блоком адміністративно-побутових приміщень за адресою: [ADDRESS]. Будівництво об'єкту планувалось здійснити на земельних ділянках кадастровий номер 2321584000:06:002:0095 та кадастровий номер 2321584000:06:002:0097, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Будівництво об'єкту нерухомого майна здійснюється силами та коштами позивача. Сторони договору дійшли згоди, що після закінчення будівництва право власності на об'єкти нерухомого майна буде зареєстровано за С(Ф)Г «Лещенко В.М.», проти чого відповідач не заперечує. Ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір про співпрацю, укладений 05.06.2012 року між позивачем та відповідачем є дійсним, сторонами не оспорений. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання позивачем за первісним позовом зобов'язань за договором підтверджено платіжними дорученнями: № 394 від 17.06.2013 року; № 355 від 04.06.2013 року; № 330 від 27.05.2013 року; № 325 від 27.05.2013 року; № 326 від 27.05.2013 року; № 128 від 12.03.2013 року; № 1110 від 14.12.2012 року; № 1093 від 05.12.2012 року; № 1111 від 14.12.2013 року; № 1112 від 14.12.2012 року; № 1113 від 14.12.2012 року; № 1020 від 01.11.2012 року; № 836 від 05.09.2012 року; № 828 від 28.08.2012 року; № 1017 від 01.11.2012 року; № 956 від 08.10.2012 року; № 960 від 12.10.2012 року; № 989 від 22.10.2012 року; № 968 від 15.10.2012 року; № 967 від 15.10.2012 року; № 1016 від 31.10.2012 року; № 955 від 08.10.2012 року; № 954 від 08.10.2012 року; № 783 від 14.08.2012 року; № 809 від 22.08.2012 року; № 677 від 12.07.2012 року; № 653 від 06.07.2012 року; № 657 від 06.07.2012 року; № 635 від 05.07.2012 року; № 629 від 04.07.2012 року; № 697 від 18.07.2012 року; № 681 від 12.07.2012 року; № 630 від 04.07.2012 року; № 610 від 27.06.2012 року; № 579 від 21.06.2012 року; № 558 від 18.06.2012 року; № 336 від 09.04.2012 року; № 142 від 05.03.2012 року та іншими; видатковими накладними: № ДN-2647 від 07.03.2012 року; № РН-0002127 від 03.04.2012 року; № РН-0002274 від 06.04.2012 року; № РН-0002273 від 06.04.2012 року; № РН-0002355 від 09.04.2012 року; № РН-0002297 від 06.04.2012 року; № КО-0001585 від 03.07.2012 року; № КО-0001573 від 02.07.2012 року; № КО-0001639 від 05.07.2012 року; № 490 від 30.07.2012 року; № 488 від 30.07.2012 року; № 489 від 30.07.2012 року; № 447 від 23.07.2012 року; № 449 від 24.07.2012 року; №№ 428, 429 від 23.07.2012 року; №№ 426, 427 від 20.07.2012 року; №№ 423, 424 від 20.07.2012 року; №№ 420, 421 від 19.07.2012 року; №№ 417, 419 від 19.07.2012 року; №№ 409, 410 від 18.07.2012 року; №№ 411, 412 від 18.07.2012 року; №№ 392, 399 від 17.07.2012 року; № 374 від 12.07.2012 року; № 385 від 16.07.2012 року; №№ 378, 379 від 11.07.2012 року; №№ 372, 376 від 11.07.2012 року; №№ 369, 371 від 11.07.2012 року; №№ 365, 367 від 10.07.2012 року; №№ 360, 362 від 10.07.2012 року; №№ 355, 356 від 09.07.2012 року та іншими; накладними: № РН-0707/06 від 07.07.2012 року; № РН-0707/09 від 07.07.2012 року; № РН-0704/09 від 04.07.2012 року; № РН-0704/08 від 04.07.2012 року; № РН-0713/05 від 13.07.2012 року; № РН-0713/04 від 13.07.2012 року; № РН-0627/03 від 27.06.2012 року; № РН-0621/02 від 21.06.2012 року; № РН-0621/08 від 21.06.2012 року та іншими. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 31.12.2013 року зареєструвала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Порушуючи умови договору про співпрацю, відповідач зареєструвала за собою право власності на земельні ділянки площею 4 га, розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 7501347 від 02.08.2013 року та індексний номер 7502991 від 02.08.2013 року; та на будівлю цеху вирощування грибів з блоком адміністративно-побутових приміщень літ. А, загальною площею 9 422,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 20073744 від 07.04.2014 року та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 20277185 від 10.04.2014 року. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦПК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved