Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» (далі - ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів») звернулось в суд із позовом, в якому згідно із уточненнями та збільшеннями позовних вимог, останні з яких від 03.02.2016 р., просить стягнути солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з центрального опалення за період з 01.01.2007 року по 30.06.2014 року включно в розмірі 6 582 грн. 25 коп. та за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкових територій за період з 01.06.2010 року по 30.06.2015 року включно в розмірі 866 грн. 90 коп., всього 7 449 грн. 15 коп., а також просить стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] про постачання теплової енергії в гарячій воді» від 1 листопада 2012 року, укладеного між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», позивач забезпечує подачу теплової енергії до вказаного будинку. Відповідно, позивачу як управителю багатоквартирного будинку згідно із «Договором №3607/155 на утримання, обслуговування та ремонт житлового фонду і прибудинкових територій» від 17.03.2004 р., пролонгованого «Додатковим договором про внесення змін та доповнень до Договору №3607/155» від 01.01.2011 р., укладеного з ініціативи Сихівської районної адміністрації, належить законне право вимоги оплати теплової енергії, спожитої власниками квартири за вищевказаною адресою. На ім'я відповідачів відкрито рахунок з нарахування та внесення плати за надавані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, центрального опалення, гарячої та холодної води [NUMBER]. Відповідачі неналежним чином проводять оплату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість: з центрального опалення за період з 01.01.2007 року по 30.06.2014 року - 6 582 грн. 25 коп.; за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкових територій за період з 01.06.2010 року по 30.06.2015 року - 866 грн. 90 коп. Боржникам скеровувались попередження про наявність заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та пропозицію сплатити таку, однак такі не скористались правом укладення договору про реструктуризацію заборгованості. На даний час заборгованість перед ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» відповідачами не погашена. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов до ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», в якому згідно із змінами та доповненнями зустрічних позовних вимог від 29.12.2015 р., просять: визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування їм заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема з утримання будинку та прибудинкової території приватизованого жилого приміщення по [ADDRESS] у період з 01.06.2011 р. по 07.04.2015 р. включно; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок зайво нарахованих коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] у період з 01.06.2011 р. по 07.04.2015 р. включно; визнати незаконними дії ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» щодо ненадання позивачу [PERSON] 25-відсоткової знижки при оплаті за користування комунальними послугами з вивезення твердих побутових відходів; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок коштів за комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням 25-відсоткової знижки у межах середніх норм споживання, наданої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» [PERSON] з 01.06.2011 р. по день розгляду справи та стягнути з відповідача в користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 170 грн. 52 коп. за подання касаційної скарги та 121 грн. 80 коп. за подання апеляційної скарги, всього 535 грн. 92 коп. судових витрат. В обґрунтування заявленого зустрічного позову покликаються на те, що у відповідності до чинних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21.07.2005 р.№630 (із змінами), ними систематично вноситься плата за спожиту теплову енергію згідно з показниками по будинкового лічильника, пропорційно опалювальній площі і з урахуванням 25% пільги, наданої виконавцем (ЛМКП «Львівтеплоенерго») [PERSON] на її заяву відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Крім того, на підставі повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг, за тарифами, встановленими рішенням Львівської міської ради від 31.05.2011 р. №561 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» ними систематично вноситься плата за витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах на 1 кв.м. заг. площі квартири житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) у розмірі 0,17305 грн./м.кв. та плата за витрати з проведення поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, розташованих на прибудинковій території на 1 кв.м. заг.пл. квартири житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) за тарифом 0,09555 грн./м.кв. Проте відповідач ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» неправомірно з 2005 року нараховує їм плату з централізованого опалення за завищеними тарифами, застосовуючи двоставковий тариф, що був встановлений виконкомом Львівської міської ради із суттєвим перевищенням власних повноважень та з грубим порушенням норм чинного законодавства. Крім того вказують, що відповідач ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» позиціонує себе як такий, що здійснює постачання теплової енергії споживачам, проте це є грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки підприємство не володіє пакетом необхідних ліцензій на транспортування та постачання теплової енергії. Відтак, не надаючи послуг фактично, ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» не вправі вимагати кошти за такі послуги. Також зазначають, що відповідачем протягом останніх років неправомірно проводиться нарахування оплати житлово-комунальних послуг без урахування 25 % пільги, наданої [PERSON] на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема така пільга не врахована при нарахуванні плати за вивезення побутових відходів, що суперечить ухвалі Львівської міської ради від 26.11.2010 року №1651 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для мешканців у м.Львові індивідуально по кожному будинку». Також зазначає, що при подачі апеляційної скарги ними був сплачений судовий збір в сумі 121,80 грн. та за касаційну скаргу - 170,52 грн., які просять стягнути з відповідача за зустрічним позовом. Крім того, відповідачами подана до суду заява про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала з підстав, що наведені у позовних заявах та доповненнях до них, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити відповідно до поданих нею письмових заперечень та доповнень до таких. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні просить задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову відмовити з підстав, що наведені в зустрічному позові та його уточненнях, письмових запереченнях на первісний позов та додаткових поясненнях. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали до суду письмові заперечення на первісну позовну заяву, в яких просять відмовити в задоволенні такого, зустрічний позов просять задовольнити, а також розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи ЛМКП «Львівтеплоенерго» [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, просить позов ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити згідно із письмовими поясненнями від 16.03.2016 р. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, оглянувши матеріали цивільних справ №464/3245/13-ц; 464/3298/14-ц та 464/494/15-ц, витребуваних із архіву суду, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006 р.), ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Т.1 а.с. 92). Позивач за первісним позовом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» є балансоутримувачем вказаного вище будинку і одночасно був виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії до квартир його мешканців за період з 01.01.2007 р. по 30.06.2014 р. (а.с. 7-8 - договір №1433/А про постачання теплової енергії в гарячій воді). У зв'язку з тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] неналежним чином проводять оплату за житлово-комунальні послуги, у них утворилась заборгованість з центрального опалення за період з 01.01.2007 року по 30.06.2014 року включно в розмірі 6 582 грн. 25 коп. та за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкових територій за період з 01.06.2010 року по 30.06.2015 року включно в розмірі 866 грн. 90 коп., а всього 7 449 грн. 15 коп. (Т.3 а.с. 25, 26). Покликання відповідачів за первісним позовом на те, що ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» є неналежним позивачем у справі, оскільки не є виробником теплової енергії, повністю спросовується наступним. Із змісту ст.ст. 1, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник; споживач (фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги), виконавець (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору), виробник (суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги). Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 р. №60 регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Вказаними Правилами передбачено, що ліцензії позивачу, як про це покликаються відповідачі у зустрічній позовній заяві, на цей вид діяльності чинне законодавство не вимагає, оскільки позивач за первісним позовом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» не здійснює транспортування і постачання теплової енергії, а забезпечує споживачам цю послугу. Покликання відповідачів щодо неправомірності застосування позивачем ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» двоставкового тарифу не заслуговує на увагу з врахуванням наступного. 20 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №1189 «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги централізованого опаленняі з підігріву води», яким запроваджено двоставковий тариф на послуги теплопостачання. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Також частиною першою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг віднесено встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до статті 17 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень Національної комісії регулювання електроенергетики України у сфері теплопостачання належить регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії. При цьому частиною третьою статті 20 цього Закону передбачено, що тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Нарахування плати за послуги з теплопостачання на час спірного періоду здійснювалося на підставі рішень виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.09.2008 року № 930 «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обґрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання» зі змінами згідно з рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.11.2008 №1255, від 29.12.2008 №1433, від 28.12.2011 №1983. Слід зазначити, що двоставковий тариф на постачання теплової енергії був встановлений Львівською міською радою в межах своєї компетенції на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року № 955 «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», яка була чинною до 01.06.2011 року та передбачала встановлення двоставкового тарифу. Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» постанова КМУ від 10.07.2006 року скасована та затверджено новий Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який також передбачає встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію і зазначені рішення виконкому Львівської міської ради, Львівської міської ради по питанню встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію прийняті на реалізацію вказаної постанови КМУ. Як в ухвалі Львівської міської ради від 27.06.2013 року № 2437 «Про скасування рішень виконавчого комітету від 20.10.2006 року № 1189, від 08.06.2007 року № 365, від 02.09.2008 року № 930», так і в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року по справі № 876/4135/13, якою визнано протиправним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 1189 від 20.10.2006 року «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення і підігріву води», не зазначається про надання таким документам зворотної дії. Таким чином, за наведених обставин суд приходить до висновку про те, що посилання відповідача на незаконність проведення нарахування плати за центральне опалення згідно встановленого виконавчим комітетом Львівської міської ради двоставковим тарифом на теплову енергію, тарифом на підігрів води та послуги централізованого опалення і з підігріву води є безпідставними, такий тариф є чинним та прийнятим згідно з вимогами чинного законодавства, а відтак підлягає застосуванню при нарахування плати за відповідні послуги. З огляду на зазначене позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідачів за первісним позовом заборгованості за центральне опалення. Щодо строку позовної давності, на пропущення якого покликаються відповідачі за первісним позовом, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі за первісним позовом протягом 2007-2014 років періодично сплачували кошти за централізоване опалення, чим визнавали борг, перериваючи таким чином строк позовної давності. У постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 р. у справі 6-214цс14 викладено правову позицію про те, що ураховуючи що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. В силу вимог ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що за заявами ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» судом протягом 2013 року видавалися судові накази про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, які в подальшому були скасовані ухвалами суду. У квітнi 2014 року та у липні 2015 року позивач за первісним позовом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» звертався в суд із позовними заявами про стягнення заборгованості із відповідачів за житлово-комунальні послуги, що також свідчить про переривання позовної давності. А тому, на підставі наведеного та в силу ст. 264 ЦК України строк позовної давності не є пропущеним. Крім того, слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території з врахуванням того, що такі є споживачами в розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та отримують послугу з утримання будинку та прибудинкової території, що передбачена п.2 ч.1 ст.13 вказаного Закону. Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10 серпня 2004 р. Згідно з повідомленнями відповідачам на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території складовими тарифу на дані послуги, які в свою чергу надаються позивачем, є: вивезення твердих побутових відходів; витрати на дератизацію; обслуговування систем водопостачання, водовідведення; обслуговування димовентиляційних каналів; обслуговування поточного ремонту; витрати на освітлення МЗК; прибирання при будинкової території; прибирання сходових кліток; електроенергія ліфтів; електроенергія місць загального користування; технічне обслуговування та ремонт ліфтів. У ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено надання дітям війни пільги у виді права на 25-відсоткову знижку при платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах середніх норм споживання. Поняття «житлово-комунальні послуги» визначено ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Аналіз наведеної норми вказує на те, що комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не є тотожними поняттями і є різновидом житлово-комунальних послуг, які розрізняються за функціональним призначенням. Так, у першому випадку вивезення побутових відходів є комунальною послугою, яка надається споживачу самостійно за визначеним окремим тарифом. В іншому випадку вивезення побутових відходів є однією із складових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, порядок формування тарифів на які визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Відтак враховуючи те, що послуги з вивезення побутових відходів, які надаються відповідачам за первісним позовом, є однією із складових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, і згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вважаються окремим видом житлово-комунальних послуг, при оплаті за користування якими надання пільги дітям війни ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не передбачено. Враховуючи наведене, позовні вимоги за зустрічним позовом в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок коштів за комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням 25-відсоткової знижки у межах середніх норм споживання, наданої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» [PERSON] з 01.06.2011 р. задоволенню не підлягають. Однією із вимог зустрічної позовної заяви є компенсація понесених судових витрат, а саме судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, яка задоволенню не підлягає з врахуванням наступного. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення суду від 19.09.2014 року та сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Львова від 03 лютого 2015 року апеляційну скаргу відхилено, рішення суду від 19.09.2014 року залишено без змін. Також позивачем подано касаційну скаргу, за подачу якої сплачено 170,52 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року скасовано рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України). Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи (п. 37 Постанови №10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року). Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою (ч.1 ст. 304 ЦПК України). Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу відхилено, а судом касаційної інстанції справу повернуто на новий розгляд, рішення по суті справи цими судами не приймалось, підстав для стягнення судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг не вбачається. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачами за первісним позовом належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.57-60 ЦПК України правомірність нарахування та розрахунок позивача ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» за надані житлово-комунальні послуги не спростовано, з них в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню 7 449 грн. 15 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яких 6 582 грн. 25 коп. за центральне опалення та 866 грн. 90 коп. за утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів за первісним позовом в користь позивача підлягають також стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 487, 20 грн. - по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved