Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги від 01.11.2013 року, які в подальшому уточнені 13.04.2017 року обґрунтовує тим, що відповідно до договору від 30.05.1961 р. укладеного з виконкомом Сумської міської ради про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої приватної власності йому було надано земельну ділянку площею 600 кв.м. на якій він зобовязався до 30.05.1964 р. збудувати житловий будинок. 25.04.1984 року було прийнято в експлуатацію одноповерховий 5-кімнатний будинок, корисною площею 83,20 кв.м. та житловою 57,10 кв.м., що розташований за адресою м. Суми, вул. Щепкіна, 29. В подальшому позивачем з відповідачем [PERSON] 26.05.2005 року було укладено договір дарування частки житлового будинку відповідно до якого [PERSON] отримав у власність 36/100 частки житлового будинку і надвірних будівель. 20.01.2007 позивачем з відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачу переходило право власності на 64/100 частки житлового будинку. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми вищевказаний договір було розірвано, а позивачу повернуто у власність 64/100 частки житлового будинку. На даний час позивачу належить у домоволодінні № 29 по вул. Щепкіна в м. Суми 64/100 частки, а відповідачу 36/100 частки. Оскільки [PERSON] приватизував площу всієї земельної ділянки (0,0589га), ще в 2010 році, на якій розташоване спільне домоволодіння та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку то на сьогодні між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування частковою власністю, так як відповідач почав перешкоджати [PERSON] у користуванні домоволодінням і спільним двором, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на 64/100 частки земельної ділянки площею 0,0589 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5910136600:22:011:0029, розташованої в м. Суми по вул. Щепкіна № 29 . У судовому засіданні позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що відповідач є онуком позивача. В суді ініційовано спір стосовно визнання позивача недієздатним, але відповідне рішення суду відсутнє. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Вважала, що необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою та вже за цим порядком визнавати право власності на частину земельної ділянки. Конкретного порядку встановлення користування земельною ділянкою відповідно до часток у домоволодіння не надала. Суд вислухавши позивача представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору від 30.05.1961р. укладеного з виконкомом Сумської міської ради трудящих про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої приватної власності [PERSON] було надано земельну ділянку площею 600 кв.м. на якій він зобовязався до 30.05.1964р. збудувати житловий будинок. (а.с.6-7) 25.04.1984року одноповерховий 5-кімнатний будинок, корисною площею 83,20 кв.м. та житловою 57,10 кв.м. що розташований за адресою м. Суми, вул. Щепкіна, 29 було введено в експлуатацію індивідуального володіння.(а.с.8) 26.06. 2005 року [PERSON] з відповідачем було укладено договір дарування частки житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] отримав у власність 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарчих і побутових будівель та споруд, розташованих за адресою: вул. Щепкіна, 29, м. Суми на земельній ділянці площею 598 кв. м.(а.с.58-60) 20.01.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми вищевказаний договір було розірвано, а позивачу повернуто у власність 64/100 частки житлового будинку.(а.с.9) 12.01.2010 року [PERSON] Є. Л. приватизував площу всієї земельної ділянки (0,0589 га) по вул. Щепкіна, 29 в м. Суми, на якій розташований спільне домоволодіння та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 117788. (а.с.61) На даний час позивачу у домоволодінні № 29 по вул. Щепкіна, 29 в м. Суми належить 64/100 частки, а відповідачу - 36/100 частки. Права власності позивача і відповідача зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69446358, дата формування: 30.09.2016 р.(69-70) Положення ч.9,10 ст.79-1 Земельного кодексу України щодо того, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї та державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України ( в редакції чинній на момент набуття права власності на будинок) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ч.1,4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до розяснення постанови Верховного [PERSON] України від 12.10.2016 р. в справі № 6-2225цс16 вказано, що зазначена норма (ст.. 120 ЗК України ) закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Враховуючи наведене, позивач має право на отримання у власність тієї частини земельної ділянки, яка відповідає його частці у праві власності на домоволодіння, а саме - 64/100 частки. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 942.4 грн. ( а.с. 72)

Outcome: approved