Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.03.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81AR01950045, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 38 883 грн. 85 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,60% на рік з кінцевим терміном повернення 05.03.2015 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23.10.2012 року у розмірі 97 292 грн. 95 коп., а саме: 40 558 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом, 14 908 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 054 грн. 92 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31 899 грн. 95 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання, 250 грн. штраф (фіксована частина), 4 621 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 87 292 грн. 95 коп. та судові витрати по справі, стягнути з відповідачів солідарно 10 000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 29.03.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних обставин. На підставі кредитного договору № DN81AR01950045 від 06.03.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 38 883 грн. 85 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,60% на рік з кінцевим терміном повернення 05.03.2015 року. Позивачем заявлено, що відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23.10.2012 року у розмірі 97 292 грн. 95 коп., а саме: 40 558 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом, 14 908 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 054 грн. 92 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31 899 грн. 95 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання, 250 грн. штраф (фіксована частина), 4 621 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів отримання [PERSON] будь-яких коштів за кредитним договором № DN81AR01950045 від 06.03.2008 року. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач [PERSON] отримала 38 883 грн. 85 коп., а заборгованість за тілом кредиту станом на 23.10.2012 року складає 40 558 грн. 82 коп., тобто тіло кредиту згідно розрахунку заборгованості більше на 1 674 грн. 97 коп. ніж наданий відповідачу кредит. Позивачем не надано документів на підтвердження збільшення розміру тіла кредиту та відповідно нарахованих процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафів. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зобовязання за договором № DN81AR01950045 від 06.03.2008 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 10 000 грн. Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed