Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач у лютому 2018 року звернулась з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни, Обухівської селищної ради для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що чоловік її бабусі [PERSON] помер [INFO]. За життя [PERSON] склав заповіт яким все своє майно заповідач позивачу. Про наявність заповіту позивач дізналась після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у листопаді 2017 року. Після цього одразу звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте їй було відмовлено у оформленні спадкових прав в зв'язку зі спливом строку для прийняття спадщини. У зв'язку з чим просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визначити [PERSON] додатковий строк, який відчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду, терміном в три місяці для подання заяви до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталія Миколаївна у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти встановлення додаткового строку позивачці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник Обухівської селищної ради у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти встановлення додаткового строку позивачці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2018 року Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року було витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] Суд, вислухавши у судовому засідання пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 1998 року [PERSON] [INFO] одружився з [PERSON], яка в свою чергу має доньку від попереднього шлюбу - [PERSON]. Під час цього шлюбу 22 жовтня 1999 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.1999 року зареєстрованого в реєстрі №4380 придбала земельну ділянку площею 423 кв. м., розміщену на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Колос», призначену для ведення садівництва. (а.с. 8). На зазначеній земельній ділянці знаходяться садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом на садовий будинок (а.с. 9-15) [PERSON] померла [INFO]. 22 вересня 2012 року [PERSON] ([INFO].) та [PERSON] ([INFO].) зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (Свідоцтво серії [NUMBER]). (а.с. 24) 24.02.2014 року [PERSON] склав Заповіт зареєстрований в Реєстрі №370, яким заповів усе належне йому майно позивачу [PERSON] (а.с. 17,18) [INFO] у м. Дніпрі помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15 жовтня 2016 року, яке видане Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 7) Суду надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку, про наявність зазначених вище обставин. З обставин викладених у позові, суду повідомлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2009 року та на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем 1/2 частки майна [PERSON], яка померла [INFO], є її чоловік [PERSON] Спадкове майно, на яке в указаній частці видано вказане свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0423 гектарів в межах згідно з планом для ведення садівництва, розташованої на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Колос». Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, суду не надано. Як і не надано представником позивача та позивачем доказів належності іншим особам іншої ? частини будинку та земельної ділянки. Зазначені обставини позбавляють суд визначити коло осіб, інтересів яких може стосуватись прийняте судом рішення у цій справі. Як зазначає позивач, відповідно до виписного епікризу з історії №12176 та виписного епікризу з історії №3764 вбачається, що [PERSON] хворіє з 2013 року. Відповідно до виписного епікризу з історії №12176 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 31.10.2016 по 17.11.2016 року. (а.с. 21) Також відповідно до виписного епікризу з історії №3764 [PERSON] знаходилась стаціонарному лікуванні в період з 04.04.2017 по 19.04.2017 року. (а.с. 22) Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, після припинення стаціонарного лікування [PERSON] продовжувала лікуватися амбулаторно та проходила курс реабілітації внаслідок чого забула повідомити [PERSON] про заповіт, який був складений [PERSON] на її користь. Як зазначає позивач, наприкінці листопада 2017 року бабуся позивач [PERSON] вивчала власні документи та випадково згадала, що існує заповіт [PERSON] Після чого повідомила позивача. Отже, у зв'язку з похилим віком, отриманою травмою, перенесенням декількох операцій проходженням довгострокового курсу реабілітації, саме у строки звернення для прийняття спадщини, [PERSON] перебувала у стані сильного душевного напруження та не мала можливості повідомити позивача про існування заповіту [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні наголошував на тому, що позивач [PERSON] не знала про наявність заповіту після смерті [PERSON] тому з об'єктивних причин не звернулась до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій. Одразу ж, після того, як позивач дізналася про існування заповіту, 22.11.2017 року позивач, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], про зазначені обставини свідчить копія спадкової справи (а.с. 46-60) 27.11.2017 року приватний нотаріус Ромащенко Н.М. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. (а.с. 23) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Враховуючи викладені вище вимоги законодавства, та усталену судову практику із вирішення спорів у подібних правовідносинах, суд не може прийняти до уваги та визнати поважними причинами доводи позивача про те, вона не знала про наявність заповіту [PERSON], а бабуся позивача [PERSON] забула її повідомити про наявність заповіту та спадкового майна, а повідомила тільки у листопаді 2017 року, тобто через рік після смерті спадкодавця. Суд дійшов до висновку, що в даному випадку необізнаність особи про наявність спадкового майна та незнання про наявність заповіту, не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини та не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed