Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач Фінков`як Л.С. звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею і відповідачем Фінков`як В.В., посилаючись на те, що на даний час вони не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин. Вважає, що їхній шлюб носить формальних характер, тому збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим. Також, просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини: доньки Фінков`як [PERSON], [INFO] в розмірі 2\~000 гривень, з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, оскільки відповідач в недостатній мірі забезпечує доньку матеріально, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дитину. Позивач Фінков`як Л.С. та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідач Фінков`як В.В. в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує, щодо їх задоволення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2013, про що свідчить свідоцтво про одруження І-ИД № 095564, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 349. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: донька Фінков`як [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 183476, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1821. На даний час, між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття любові один до одного, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин, у звязку з цим їхній шлюб носить формальний характер. Позивач надалі не бажає зберігати сімю і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує. Сторони категорично заперечують відносно примирення. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач Фінков`як Л.С. зареєстрована та проживає [INFO]. Разом із позивачем проживає донька Фінков`як В.В., що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою відділом реєстрації проживання особи 26 вересня 2016 року. Відповідач Фінков`як В.В. проживає окремо від сімї, достатньої матеріальної допомоги доньці не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як інтересам сторін, так і інтересам малолітньої дитини. Відповідач Фінков`як В.В., будучи здоровим і працездатним, не виконує своїх батьківських обовязків по утриманню доньки, тому враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, виходячи з рівності обовязку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолітньої дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дати звернення до суду 19 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення аліментів з послідуючою їх індексацією, то суд зауважує, що ч. 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів,\~визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, тому суд, приходить до переконання що до задоволення вказана позовна вимога не підлягає, оскільки індексація при винесенні судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини чинним законодавством не передбачена. На підставі наведеного,

Outcome: partial