Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 22 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі на 20.03.2019 р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що наказом Департаменту патрульної поліції від 21.01.2016 № 9 о/с [PERSON] призначена на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську ДПП та в подальшому була переведена на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, яку займає по теперішній час. 08.02.2016 року екіпаж 403 у складі [PERSON] та [PERSON] . заступив на патрулювання на службовому автомобілі «Тоуоtа Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на 11 3890). 08.02.2016 року близько 14 год. 00 хв. у місті Дніпрі на перехресті вул. Калинової та пр. Слобожанський за участю службового автомобіля «Тоуоtа Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на [NUMBER] ), під керуванням відповідачки та автомобіля «Деу», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 по справі № 199/1799/16-п за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно Акту надання послуг АМ17396 від 29.11.2016, виконаних ТОВ фірмою «Алмаз Мотор, Лтд», та рахунку-фактури АМ17396 від 29.11.2016, наданого ТОВ фірмою «Алмаз Мотор, Лтд», останнім проведено роботи з ремонту службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] . Вартість виконаних робіт, а також вартість придбаних запчастин і матеріалів, необхідних для ремонту службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] , складає 138 971 грн. 56 коп. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України завдану майнову шкоду у розмірі 138 971 грн. 56 коп. та судовий збір у розмірі 2 084 грн. 57 коп. 22.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач зазначає, що дійсно 08.02.2016 року вона керувала транспортним засобом автомобілем «Toyota Prius», реєстраційний номер [NUMBER] . Того ж дня з вказаним автомобілем під її керуванням та автомобілем «Деу» реєстраційний номер [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до Постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 року по справі № 199/1799/16-п її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження № АМ17396 від 29.11.2016 року виконаного ТОВ фірмою «Алмаз-мотор», вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) автомобіля «TOYOTA Prius» реєстраційний номер [NUMBER] становить 138971,56 гривні. Однак вважає, що на правовідносини, які виникли у даній цивільній справі розповсюджується Кодекс законів про працю (КЗпП), оскільки дані правовідносини не регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про Національну поліцію». Також, спростовуються твердження позивача, щодо повної матеріальної відповідальності відповідача, оскільки ним не надано до суду доказів, передбачених законом, випадків повної матеріальної відповідальності згідно ст. 134 КЗпП. Крім того, вважає, що позивачем було пропущено річний строк звернення про стягнення з працівника матеріальної шкоди. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник позивача у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Також, надала суду письмові пояснення, в яких зазначає, що у відзиві на позовну заяву, відповідач фактично зазначила, що спірні правовідносини відносяться до трудових спорів, а позовна вимога є вимогою про стягнення з працівника матеріальної шкоди заподіяної роботодавцю. Також, посилаючись на ст. 132 КЗпП, відповідач зазначив, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду обмежується розміром середнього місячного заробітку. Проте, звертає увагу суду на той факт, що на правовідносини, які виникли між сторонами, положення Кодексу законів про працю не поширюються, оскільки питання проходження служби в Національній поліції регулюються спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію». Поліцейські не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу в лавах Національної поліції України. При цьому порядок проходження служби у Національній поліції України урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. На поліцейських, які проходять службу у Національній поліції України, положення Кодексу законів про працю України та іншого загального законодавства в сфері трудових правовідносин не поширюються. Крім того, слід зазначити, що відшкодування шкоди, завданої саме внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки нормами КЗпП не передбачено взагалі, натомість таке відшкодування повністю врегульовано нормами ЦК України, на які і посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог як на спеціальні норми, якими врегульовано певне коло правовідносин. В даному випадку шкода завдана відповідачем не в наслідок неналежного виконання службових (трудових) обов`язків, дана обставина є ще однією підставою, з якої до виниклих між сторонами відносин не можуть бути застосовані норми КЗпП України. Положення КЗпП по даній справі не підлягають застосуванню, а відтак відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тож, відповідач, заподіявши позивачу майнової шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, має безумовний обов`язок з відшкодування такої шкоди. Відповідач у судове засідання з`явилась, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Департаменту патрульної поліції від 21.01.2016 № 9 о/с [PERSON] призначена на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську ДПП та в подальшому була переведена на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, яку займає по теперішній час. 08.02.2016 року екіпаж 403 у складі [PERSON] та [PERSON] . заступив на патрулювання на службовому автомобілі «Тоуоtа Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на 11 3890). 08.02.2016 року близько 14 год. 00 хв. у місті Дніпрі на перехресті вул. Калинової та пр. Слобожанський за участю службового автомобіля «Тоуоtа Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] та автомобіля «Деу», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 по справі № 199/1799/16-п за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини встановлені вищезазначеною постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська доказуванню не підлягають. Власником автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на 11 3890), пошкодженого в результаті ДТП є Департамент патрульної поліції, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Факт пошкодження автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] (перереєстровано на 11 3890), за вищенаведених обставин відповідачем підтверджується також її поясненнями викладеними у відзиві та у судовому засіданні. Згідно Акту надання послуг АМ17396 від 29.11.2016, виконаних ТОВ фірмою «Алмаз Мотор, Лтд», та рахунку-фактури АМ17396 від 29.11.2016, наданого ТОВ фірмою «Алмаз Мотор, Лтд», останнім проведено роботи з ремонту службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. 04 2590, вартість виконаних робіт, а також вартість придбаних запчастин і матеріалів, необхідних для ремонту службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] , складає 138 971 грн. 56 коп. У відповідності до вимог ст. 1137 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до набрання чинності Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 19 цього Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, внаслідок вищезазначеного дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої винними протиправними діями [PERSON] , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. [NUMBER] , яка складає 138 971 грн. 56 коп. та яку необхідно стягнути з відповідача. Щодо твердження [PERSON] про те, що між сторонами по справ існують трудові правовідносини і саме на підставі норм трудового законодавства слід вирішувати питання про наявність підстав для відшкодування спричиненої позивачу шкоди, її розміру та меж такого відшкодування. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 19 цього Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно із ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. А відповідно до ст. 1 КзпП України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Згідно із ст. 3 КзпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Поліцейські не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу в лавах Національної поліції України, при цьому порядок проходження служби у Національній поліції України регулюється спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Таким чином, на поліцейських, які проходять службу у Національної поліції України, положення Кодексу законів про працю України та інші загально законодавства в сфері трудових правовідносин не поширюються. Крім того, відшкодування шкоди завданої саме внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки нормами КзпП України не передбачено взагалі, натомість таке відшкодування повністю врегульовано нормами ЦК України. Також суд не бере до уваги твердження відповідача щодо пропущення позивачем пропущено річний строк звернення про стягнення з працівника матеріальної шкоди, оскільки положення КЗпП по даній справі не підлягають застосуванню, а відтак відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, строки якої позивачем не порушено. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі наявних у справі матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2084 грн. 57 коп.

Outcome: approved