Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позов вмотивовано тим, що позивач доводиться бабусею [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач [PERSON] не цікавляться вихованням доньки, участь в її утриманні бере лише сплатою аліментів, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що [PERSON] ще з дитячого садочку проживає з нею, за цей час батьки не визначились щодо виховання та утримання дитини. Відповідач вихованням дитини не займався. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив. Зазначив, що недостатньо піклувався та спілкувався з дитиною через напружені стосунки з [PERSON]. Звернув увагу, що рішенням суду про розірвання його шлюбу встановлено місце проживання дитини з її матір'ю. Разом з тим, надалі має намір більш інтенсивніше її залучати у свою сім'ю. Дарина любить його малолітнього сина від іншого шлюбу тощо. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Любешівської державної районної адміністрації Волинської області - Токар А.В. вважає, що у позові [PERSON] слід відмовити. При підготовці висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було встановлено, що відповідач недостатньо цікавився вихованням доньки [PERSON] через тривалі напружені стосунки з [PERSON]. та її родиною. Крім цього, йому відомо про намір позивача та його нинішньої дружини прийняти [PERSON] у свою сім'ю. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON], яка народилась [INFO], є [PERSON] Згідно з довідкою Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 462 від 20 лютого 2015 року [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] У характеристиці з місця навчання [PERSON] зазначено, що вихованням дівчинки займається бабуся. По місцю роботи та проживання відповідач [PERSON] характеризується виключно позитивно. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 07 вересня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. про розірвання шлюбу визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання [PERSON] Любешівська державна районна адміністрація Волинської області як орган опіки та піклування у своєму висновку від 29 травня 2015 року зазначила про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] Допитана як свідок малолітня [PERSON] у судовому засіданні вказала, що [PERSON] не цікавиться її навчанням. Останній раз була у нього вдома на день народження (у листопаді). Через те, що батько недостатньо з нею спілкується, вона на нього ображена. Разом з тим, дружина [PERSON] ставиться до неї добре. Відповідно до частин 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України (далі -- СК) при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з частинами 1, 2 статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК встановлено, що батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у будь-якому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості тощо. Аналізуючи наведене, слід констатувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, та застосовується за умови винної поведінки батьків з дотриманням, насамперед, прав та інтересів дитини. Відповідач хоч і в недостатній мірі, однак брав участь у вихованні та утриманні доньки, має намір налагодити з нею емоційний контакт, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання тощо. Суд також враховує, що неналежне виконання [PERSON] батьківських обов'язків щодо [PERSON] є наслідком складних, конфліктних стосунків з матір'ю дитини та родиною останньої. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] У зв'язку з відмовою у позові відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, які понесла [PERSON], стягненню з [PERSON] не підлягають.

Outcome: dismissed