Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач Черкаська міська рада звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно з інформаційною довідкою № 199953348 від 12.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, літ А1, загальною площею 60,6 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . З вказаної довідки вбачається, що запис про право власності на зазначене нежитлове приміщення № 35264018 був внесений державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійович на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50895114 від 30.01.2020 о 14:53:36. Спірний об`єкт, стосовно якого було вчинено запис про право власності на зазначене житлове приміщення № 35264018, не є нежитловим приміщенням, і складається з двох тимчасових споруд - торгівельного павільйону [NUMBER] загальною площею 30 кв. м, та торгівельного павільйону [NUMBER] загальною площею 30 кв.м, розташованих по [ADDRESS] в комплексі із зупинкою громадського транспорту. Торгівельні павільйони [NUMBER] та [NUMBER] були розміщені на підставі паспортів прив`язки тимчасової споруди від 19.12.2017 № 762 та № 763 відповідно, виданих товариству з обмеженою відповідальністю «АВГ-Торг Груп». У зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу від 05.10.2018 ці паспорти прив`язки 12.11.2018 були переоформлені на фізичну особу-підприємця [PERSON] , а у зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу від 21.05.2019 паспорти прив`язки 12.11.2018 були переоформлені на фізичну особу-підприємця [PERSON] . Згідно з проектами тимчасових споруд, павільйони № [NUMBER] та № [NUMBER] представляють собою стаціонарні тимчасові споруди, виконані з полегшених конструкцій та встановлені без влаштування фундаментів. З дій [PERSON] випливає визнання нею того, що спірний об`єкт має правовий режим тимчасової споруди, оскільки нею до управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради були подані такі заяви: заява від 11.02.2020 (вхідний номер 01-28/12598) про переоформлення паспорту прив`язки тимчасової споруди щодо павільйону № [NUMBER] по [ADDRESS] ; заява від 11.02.2020 (вхідний номер 01-28/13332) про переоформлення паспорту прив`язки тимчасової споруди щодо павільйону № [NUMBER] по [ADDRESS] . Вважає вказаний вище запис про право власності на нежитлове приміщення № 35264018 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки рішення про державну реєстрацію тимчасових споруд в якості нежитлового приміщення було прийнято державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійовичемз грубим порушенням вимог законодавства України. Просить визнати незаконним та скасувати запис державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б.А. від 30.01.2020 під номером під номером 35264018 про державну реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на нежитлове приміщення, літ А1, загальною площею 60,6 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Також просить вирішити питання судових витрат. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального провадження. Представник позивача Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 199953348 від 12.02.2020 за відповідачкою [PERSON] зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, літ А1, загальною площею 60,6 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . З вказаної довідки вбачається, що підставою внесення записуправо власності на зазначене нежитлове приміщення стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50895114 від 30.01.2020 року державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопа Б.А. Торгівельні павільйони [NUMBER] були розміщені на підставі паспортів прив`язки тимчасової споруди від 24.06.2019 № 762 та № 763 відповідно. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із засад державної реєстрації прав на нерухоме майно є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частина 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що в державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення Згідно з ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Приписами ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація - тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час вчинення реєстраційних дій державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Отже, реєстрація вказаних тимчасових споруд як об`єкта нерухомого майна дає право власнику такого майна в силу положень ст. ст. 120, 134 Земельного кодексу України набувати права користування (власності) на земельні ділянки, що знаходяться у комунальній власності, поза конкурсом. Однак, в даному випадку рішення про державну реєстрацію тимчасових споруд в якості нежитлового приміщення було прийнято державним реєстратором Цьопою Б.А. з порушенням законодавства України, оскільки порушує інтереси та права територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, як власника земельних ділянок, на яких незаконно розміщено нежитлову будівлю. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved