Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який вказала, що вона успадкувала необхідність відшкодувати різницю вартості спільного майна подружжя, невиплачену померлим [INFO] її колишнім чоловіком [PERSON] [PERSON] , згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2009 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25.08.2009 року. Приймаючи спадкове майно з одночасним прийняттям боргу, позивачка розраховувала його погасити саме за рахунок частини спадкового майна, оскільки власних таких коштів вона не мала. Проте, під час судових спорів та у процесі виконання судових рішень, на майно позивачки [PERSON] були накладені арешти. Позивачка вважала, що сплата нею заборгованості та закриття виконавчих проваджень ВП № 51440941 за виконавчим листом 2-1/15 від 20.07.2015 року та ВП № 59780000 за виконавчим листом № 372/450/18 від 18.07.2019 року матиме наслідком знаття арештів з належного їй спадкового майна, однак після закриття вказаних виконавчих проваджень з`ясувалося, що залишилися не знятими значно раніше накладені арешти на майно, які були накладені ще 16.11.2011 року в.о. начальника відділу ДВС Обухівського МРУЮ Снєгірьовим В.В. у виконавчому провадженні ВП № 29881602 на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-1799/11, та 27.08.2015 року Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Гвоздь С.М. на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Обухівського МРУЮ Зеленевича О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 48367178 (за виконавчим документом № 2-1/15 від 20.07.2015 року), і які на сьогодні залишаються чинними. Позивачка [PERSON] стверджує, що у липні 2020 року, після повного погашення усіх наявних заборгованостей за відомими їй виконавчими провадженнями ВП № 51440941 та ВП № 59780000, дізналася про те, що арешт належного їй майна все одно залишився не знятим, тим більше - фактично існує подвійний арешт цього ж самого майна, ще як майна померлого її чоловіка [PERSON] , оскільки окрім зазначених виконавчих проваджень був накладений також ще у тих виконавчих провадженнях, які були давно завершені, а тому перебіг трирічного строку позовної давності має відраховуватися від 14 липня 2020 року, коли позивачка про це дізналася та відповідно не є пропущеним. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Інші особи про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання свого представника не направили. Заяв, клопотань суду не подали. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] успадкувала необхідність відшкодувати різницю вартості спільного майна подружжя, невиплачену померлим [INFO] її колишнім чоловіком [PERSON] [PERSON] , згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2009 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25.08.2009 року. Під час судових спорів та у процесі виконання судових рішень, на майно позивачки [PERSON] були накладені арешти: 16.11.2011 року в.о. начальника відділу ДВС Обухівського МРУЮ Снєгірьовим В.В. у виконавчому провадженні ВП № 29881602 на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-1799/11, якою було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на майно, яке на праві власності належало померлому [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , а саме садовий будинок житловою площею 51,1 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.04.2007 року, виданого згідно рішення виконкому Української міської ради № 284 від 28.09.2006 року, та зареєстрованого в БТІ 11.04.2007 року у книзі 20 за № 18484225. Земельну ділянку площею 0,065 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на праві приватної власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.01.1999 року, виданого згідно рішення 2 сесії Української міської Ради народних депутатів від 09.06.1998 року № 72. Земельну ділянку площею 0,044 га з цільовим призначенням для ведення садівництва без права забудови, розташовану за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на праві приватної власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.01.1999 року, виданого згідно рішення Української міської Ради народних депутатів від 22.02.1999 року № 72. Легковий автомобіль «Ленд Крузер Прадо», 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , який належав померлому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 20.08.2009 року МРЕВ-11 УДАІ в м. Києві, до прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили. 27.08.2015 року Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Гвоздь С.М. на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Обухівського МРУЮ Зеленевича О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 48367178 (за виконавчим документом № 2-1/15 від 20.07.2015 року) було арештовано все нерухоме майно [PERSON] із забороною його відчуження. Однак, у подальшому цей виконавчий документ було 28.03.2016 року повернуто стягувачеві, який повторно пред`явив його до виконання та було відкрите виконавче провадження ВП № 51440941. 02.07.2020 року Державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Назаренко Катериною Олександрівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51440941 за виконавчим листом 2-1/15 від 20.07.2015 року, оскільки борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником [PERSON] сплачено у повному обсязі. Також, 14.07.2020 року Державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Назаренко Катериною Олександрівною було винесено постанову про закінчення ще одного виконавчого провадження ВП № 59780000 за виконавчим листом № 372/450/18 від 18.07.2019 року, оскільки борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником [PERSON] сплачено у повному обсязі. Згідно з роз`ясненнями п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках передбачених законом, виконують судові рішення. Як вбачається з витягу ВП-спецрозділ від 15.07.2020 року по ВП № 29881602, вказане виконавче провадження з виконання ухвали від 04.11.2011 року № 2-1799/11 було відкрите 16.11.2011 року та нині завершене. Як вбачається з витягу ВП-спецрозділ від 15.07.2020 року по ВП № 48367178, це виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 20.07.2015 року № 2-1/15 було відкрите 06.08.2015 року та нині також завершене. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка № 223751013 від 13.09.2020 року), будинок житловою площею 51,1 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження: 11852399), земельна ділянка площею 0,09 га, кадастровий номер 3223151000:04:066:0075 (реєстраційний номер обтяження: 11862348), земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер 3223151000:04:073:0009 (реєстраційний номер обтяження: 11862359), які належать позивачці [PERSON] , перебувають під арештом у виконавчому провадженні ВП № 29881602, яке наразі завершене та будь-які дії у ньому проводитися не можуть. Окрім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка № 223751443 від 13.09.2020 року), будинок житловою площею 51,1 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження: 9466070), земельна ділянка площею 0,065 га, кадастровий номер 3223151000:04:068:0076 (реєстраційний номер обтяження: 9436611), земельна ділянка площею 0,044 га, кадастровий номер 3223151000:04:068:0074 (реєстраційний номер обтяження: 9436611), невизначене майно, все рухоме майно в межах суми позову 995 061,00 гривень (реєстраційний номер обтяження: 9129154 та реєстраційний номер обтяження: 9129268), що раніше належали покійному [PERSON] , а нині належать його спадкоємиці та позивачці по справі [PERSON] , перебувають під арештом згідно з постановами ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 06.10.2009 року № 1343/8, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 20.01.2010 року № АА819340 та від 28.01.2009 року № 1086/6, який було накладено реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України ще коли власником майна був померлий [PERSON] . Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника. Згідно з роз`ясненнями п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Таким чином, зважаючи на повне погашення позивачкою заборгованості за виконавчими провадженнями, усі наявні на сьогодні арешти майна як померлого [PERSON] так і майна позивачки [PERSON] втратили будь-яку актуальність і для подальшого існування не мають жодної необхідності та правових підстав. Отже, викладеним підтверджується, що для існування арештів на будинок житловою площею 51,1 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки площею 0,065 га, кадастровий номер 3223151000:04:068:0076, площею 0,044 га, кадастровий номер 3223151000:04:068:0074, площею 0,09 га кадастровий номер 3223151000:04:068:0075 та площею 0,05 га, кадастровий номер 3223151000:04:073:0009, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та будь-якого іншого майна, яке належить [PERSON] , на сьогодні відсутні будь-які правові підстави, однак арешти до цього часу є чинними, що також підтверджується згаданими вище Інформаційними довідками № 223751013 та № 223751443 від 13.09.2020 року. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved