Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

ПП «Ланнівський цукровий завод» звернулось до суду зі скаргою на постанову ДВС Карлівського РУЮ від 07.11.2014 року про повернення виконавчого документа та на бездіяльність державного виконавця з тих підстав, що на підставі зазначеної постанови було повернуто скаржнику виконавчий лист №1-11/2011, виданий Карлівським районним судом 21.03.2011 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ «Ланнівський цукровий завод» 3840 грн. матеріальної шкоди. В скарзі зазначено, що 20.12. 2013 року ПП «Ланнівський цукровий завод» надіслав до ВДВС Карлівського РУЮ заяву про повторне відкриття виконавчого провадження та стягнення матеріальної шкоди за вище вказаним виконавчим листом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу не надходила. 07.04.2015 року на адресу скаржника надійшла копія оскаржуваної постанови. Постанова обґрунтована відсутністю майна у боржника. Дата отримання постанови підтверджується записом в книзі вхідної документації ПП «Ланнівський цукровий завод» за №30 від 07.04.2015 року та вихідним №3118/03-46/4 від 01.04.2015 року ВДВС Карлівського РУЮ. 16.04.2015 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, було встановлено, що державним виконавцем не було виконано наступні дії: не відібрано пояснення за фактами невиконання рішень та законних вимог державного виконавця; не ухвалено постанову про привід боржників; не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно боржників за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця; не встановлено місце працевлаштування боржників; не направлені запити про наявність у боржників нерухомого майна. В зв'язку з викладеним, скаржник вважає, що державний виконавець не вжив всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого документу та просить скасувати постанову про повернення виконавчого листа. В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити, а також просив поновити пропущений строк оскарження, обґрунтовуючи поважність пропуску тим, що для підготовки скарги необхідно було ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, з якими ознайомився лише 16.04.2015 року, оскільки раніше це зробити не мав змоги в зв'язку із зайнятістю. Також, пояснив, що аналогічна скарга подавалась до суду 17.04.2015 року, але була залишена ухвалою суду без розгляду та повернута в зв'язку з тим, що було пропущено строку оскарження та не заявлено клопотання про поновлення строку оскарження. Державний виконавець в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги за безпідставністю, оскільки запити до реєструючи органів по виконавчому провадженню направлялись і на них були дані відповіді про відсутність майна у боржника. Також направлялись запити до фіскальних органів, на які дані відповіді про те, що боржник не працює та про відсутність в нього рахунків. Крім того, вважає, що скаржником пропущено строку на оскарження постанови, оскільки, відповідно до листа №151 від 20.03.2015 року ПП «Ланнівський цукровий завод» повернув оскаржувану постанову від 07.11.2014 року, а отже вже на той час скаржник знав та мав в наявності вказану постанову. Вислухавши представника скаржника, державного виконавця, дослідивши додані до скарги матеріали та матеріали додані до заперечення, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до копії зави №814 від 20.12.2013 року, ПП «Ланнівський цукровий завод» звернулось до ВДВС Карлівського РУЮ з вимогою про повторне відкриття виконавчого провадження на відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3840 грн. відповідно до виконавчого листа №1-11/11, виданого Карлівським районним судом 21.03.2011 року. Постановою державного виконавця від 07.11.2014 року вище вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. В той же час, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Згідно наданих копій з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем здійснювались запити до реєструючи органів, на які отримано відповіді про відсутність майна у боржника. Пункт 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачає, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. За матеріалами виконавчого провадження суд не може дійти висновку, що державним виконавцем здійснювались заходи щодо розшуку майна боржника. Відповідно до п. 7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012 року, при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника. Сума стягнення за виконавчим листом №1-11/11 перевищує розмір трьох мінімальних заробітних плат, в зв'язку з чим державний виконавець повинен був перевірити наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів. Представником ВДВС повідомлено, що вказані запити направлялись до фіскальних органів та на них були отримані відповіді про відсутність у боржника рахунків, але підтвердити цього не змір. Також, відповідно до п. 13.3 вказаної Інструкції, у разі порушення особою вимог Закону державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення. Підставами для складання протоколу, зокрема, є неявка без поважних причин за викликом державного виконавця. За наданими копіями матеріалів виконавчого провадження, суд робить висновок, що боржник жодного разу не з'являвся до державного виконавця, на що жодної реакції останнього не було. Суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа від 07.11.2014 року по виконавчому провадження №41358158 ухвалена передчасно. Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. В той же час, суд не може поновити пропущений строк, оскільки представником не наведено поважних причин його пропуску, крім того, що копію постанови було отримано майже через 6 місяців після її ухвалення; для підготовки скарги необхідно було ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, що представник скаржника зміг зробити лише 16.04.2015 року в зв'язку з зайнятістю; поданням аналогічної скарги до суду 17.04.2015 року, яка була залишена ухвалою суду без розгляду та повернута, але представником ВДВС доведено, що копія постанови була у скаржника ще в березні 2015 року, що підтверджується копією листа №151 від 20.03.2015 року, підписаного головним бухгалтером ПП «Ланнівський цукровий завод», за яким підприємство повертає оскаржувану постанову від 07.11.2014 року по ВП №41358158, а представником скаржника не надано пояснень чому було пропущено строку оскарження з березня 2015 року. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року, строк подання скарги, в порядку визначеному розділом 7 ЦПК України - є процесуальним строком і може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті і повертається заявникові. В даному випадку, лише в судовому засіданні при розгляді скарги по суті було встановлено, що строку подання скарги було пропущено і представником скаржника не надано пояснень поважності його пропуску. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити в зв'язку з пропуском строку на оскарження.

Outcome: dismissed