Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач у вересні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS]. Так, позивачу належить 5/6 частини вказаної квартири на підставі договору дарування частки квартири від 30.09.2011 р., договору дарування від 14.07.2015 р. та договору дарування від 22.07.2015 р. Позивач зазначає, що відповідачці [PERSON] належить 1/6 частина спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 р., а від так її частка у вказаному житловому приміщенні є незначною, оскільки на неї припадає не більше ніж 16,7 відсотків від вартості квартири, при цьому позивач має ідеальну часу, яка становить 83,3 відсотків від вартості цієї квартири. Також, позивач зазначає, що розмір частки відповідачки, як співвласника квартири, не дає можливості виділити їй в натурі кімнату для володіння та користування, а тому, на думку позивача, квартира [ADDRESS] є неподільною. Також, позивач зазначає, що відповідачка жодного дня в спірній квартирі не проживала, квартиру не утримує, поточні ремонти в ній не здійснює, комунальні послуги не сплачує, при цьому, відповідачка є власником квартири [ADDRESS] де зареєстрована та проживає, позивач вважає, що припинення права відповідачки на часку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам останньої. Позивач просить суд припинити право спільної власності відповідачки [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS], присудити на користь останньої грошову компенсацію у розмірі вартості належної їй частки спірної квартир в сумі 95 000 грн., визнати за позивачем право власності на 1/6 частку спірної квартири, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на проведення ринкової оцінки нерухомого майна в розмірі 3 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 35 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву, відповідно до якої позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 60), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить 5/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування частки квартири від 30.09.2011 р., договору купівлі-продажу від 14.07.2015 р. та договору дарування від 22.07.2015 р (а.с. 6-8). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 р (а.с. 39). Встановлено, що вищезазначене житло є однокімнатною квартирою загальною площею 34,20 кв.м., житловою площею 18,20 кв.м. Згідно ст. 358 ЦК України, співвласники повинні узгоджувати свою поведінку по здійсненню права власності, у зв'язку з чим утримуватися від дій, що можуть перешкоджати реалізації іншим співвласниками своїх законних прав. Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною та у разі якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовий аналіз цієї норми свідчить про те, що законодавець визначив чотири самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні. Встановлено, що відповідно до Звіту з незалежної оцінки вартості від 20.05.2015 р., ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 570 000 грн., вартість 1/6 частки вказаного приміщення становить 95 000 грн. (а.с. 9-30). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] своєю заявою від 21.10.2015 р. визнала позовні вимоги [PERSON] та просила присудити на її користь суму вартості належної їй 1/6 частки спірної квартири (а.с. 60). Суд приймає до уваги подану відповідачкою [PERSON] заяву та визнає її як повне визнання позовних вимог щодо припинення її права власності у частці квартири [ADDRESS], що становить 1/6 частка з присудженням компенсації саме в розмірі 95 000 грн.. Відповідно до ч. 2. ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Встановлено, що позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду перераховані кошти в розмірі 95 000 грн. в рахунок вартості 1/6 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 56). Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог щодо припинення права власності відповідачки [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та присудження останній грошової компенсації в розмірі 95 000 грн., а також визнання за позивачем [PERSON] право власності на вказану вище частку у спірній квартирі. При цьому, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на проведення ринкової оцінки нерухомого майна в розмірі 3 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів понесення таких витрат, не надано належного розрахункового документу, який свідчив би про перерахування вказаних коштів на рахунок Товариства. Також, не підлягають задоволенню позивні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 35 000 грн., оскільки позивачем не надано належних письмових доказів проведення дійсних фактичних розрахунків з фахівцем в галузі права саме на суму 35 000 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, які, відповідно до ст. 60 ЦПК України, позивач частково довів в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial