Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернувся до д Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Привтабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу від 31.05.2019 року цивільна справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Ухвалою судді від 05 червня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1\~600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість, яка станом на 17.01.2019 року становить 11\~641,30 грн., що складається з: 3\~769,89 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 6\~840,87 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 530,54 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11\~641,30 грн. і судові витрати у справі. Згідно Статуту від 11.06.2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1\~600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17.01.2019 року виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується наданим позивачем розрахунком. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тобто пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Положеннями статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача тільки розмір пені та відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні штрафів, оскільки покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобов`язання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України і узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконала умови кредитного договору, допустила прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 10\~610,76 грн., що складається з: 3\~769,89 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 6\~840,87 грн. нарахована пеня. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial