Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач ТОВ «ЖЕО» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання договору найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №25 від 10.01.2013 року (зі змінами). Розділом 3 Додатку до зазначеного рішення визначено перелік будинків, що було передано позивачу в обслуговування, у тому числі і будинок №10 по вул. А. Артинова, що у м. Вінниці. 25.04.2013 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення №942 «Про затвердження Примірного договору найму житла в будинках комунальної власності», частиною 2 якого було доручено всім керівникам житлово-експлуатаційних підприємств незалежно від форми власності приведення у відповідність до чинного законодавства правовідносин у сфері житлового найму квартир, що належать до державного житлового фонду. А тому, з огляду на вищевикладене, працівниками ТОВ «ЖЕО» було розпочато роботу щодо укладення договорів найму з користувачами квартир, що належать до державного житлового фонду. В процесі роботи інспекторами відділу збуту послуг товариства було рознесено повідомлення квартиронаймачам про необхідність укладення договорів найму у випадку відсутності останніх. Відреагувавши на таке повідомлення, відповідач звернувся до позивача з метою укладення договору найму. Проте, за відсутності правових підстав такого укладення відповідачу було відмовлено та розяснено причину відмови з проханням надати копії правовстановлюючих документів, що надають право на вселення до квартири [ADDRESS], що у м. Вінниці. Проте, відповідачем так і не було надано жодного документу, що надавав би йому право на вселення та користування квартирою. А тому, виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до відповідача та інших осіб про виселення з житлового приміщення. Натомість, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «ЖЕО» про встановлення факту законного вселення, проживання та користування квартирою, визнання права проживання, володіння та користування, до якого було долучено копію договору найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року, укладеного між [PERSON] та МКП «ЖЕК-2». Позивач вважає, що даний договір найму є недійсним, оскільки зі змісту договору найму вбачається, що останній укладений між сторонами на підставі листа №03/33…, що порушує приписи ст.61 ЖК УРСР, відповідно до якого визначено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Окрім того, слід зауважити, що у відповідності до листа заступника директора Департаменту житлового господарства №20-00-019-39262 від 24.09.2014 року при проведенні пошуку в рішеннях виконавчого комітету Вінницької міської ради про надання дозволу житлово-експлуатаційним підприємствам на укладення договорів найму в будинках державного і громадського житлового фонду, з 1992 року по теперішній час, рішення виконкому міської ради щодо надання дозволу МКП «ЖЕК №2» на укладення договору найму на квартиру [ADDRESS] не приймалось. Також, було повідомлено, що виконком міської ради у вищезазначений період не видавав [PERSON] ордер на вселення в квартиру [ADDRESS], який є підставою для укладення договору найму, а відтак є всі підстави для визнання договору найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року, укладеного між МКП «ЖЕК №2» та гр. [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд останні задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи КП «ВМБТІ» №43434 на обєкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. А. Артинова, 10/12, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні обєктивно встановлено, що відповідно до змісту рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.01.2013 року №25 «Про обслуговування житлового фонду» (а.с.6-8), від 05.06.2014 року №1329 «Про розгляд подання прокурора м. Вінниці від 07.05.2014 року №(02-30) 5785 вих.14 «Про усунення порушень вимог Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про місцеве самоврядування» (а.с.9), від 19.06.2014 року №1432 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.06.2014 року №1329» (а.с.10) позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» (надалі ТОВ «ЖЕО») є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території, в тому числі і будинку №10 по вул. Архітектора Артинова (вул. 9 Січня) в м. Вінниці. Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№324 від 12.02.2014 року [PERSON] проживає в [INFO], яка складається із 3 кімнат, загальною площею 45,40 кв.м., жилою площею 38,20 кв.м., власність державна, особовий рахунок №022535 відкрито на імя [PERSON] (а.с.57, 62). Як вбачається з пояснень відповідача та його представника в судовому засіданні дану квартиру для проживання відповідач отримав наприкінці 1992 року на початку 1993 року, яка в той час перебувала в оренді Вінницького обласного музично-драматичного театру ім. М.К. Садовського як нежитлове приміщення на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 26.11.1992 року №626 (а.с.51) та використовувалась театром як складське приміщення і фотолабораторія. Дане приміщення на час передачі відповідачу знаходилось у не придатному для проживання стані. А тому, відповідачем власними зусиллями було проведено капітальний ремонт у даній квартирі, в результаті чого квартира приведена повністю у житловий стан, встановлено опалення, електропостачання, каналізація, санітарно-технічне обладнання, тощо. Окрім того, як вбачається зі змісту копії особового рахунку №002535 МКП «ЖЕК №2» на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №03/3 від 19.01.1995 року (а.с.61), договору найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року (а.с.53-54), на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №03/3 від 19.01.1995 року та виданого ордеру, 20.04.1997 року між підприємством з обслуговування житлового фонду МКП «ЖЕК №2» в особі його начальника [PERSON], який діяв на підставі статуту, та відповідачем було укладено вищезазначений договір найму житла в будинках державного житлового фонду, а саме квартири [ADDRESS] (вул. 9 Січня) в м. Вінниці. Відповідно до вимог ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при укладенні зазначеного договору сторонами досягнуті усі істотні умови договору, договір підписаний сторонами та засвідчений печаткою МКП «ЖЕК №2» Зміст та форма зазначеного договору не оскаржувалась, зміни до нього не вносились, а тому вищезазначений договір найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року є чинним, а відтак у відповідача є всі достатні підстави для володіння та користування квартирою №12 у будинку №10 по вул. А. Артинова в м. Вінниці. Окрім того, факт законного вселення, користування та володіння квартирою №12 у будинку №10 по вул. А. Артинова в м. Вінниці підтверджується відкритим особовим рахунком №022535 МКП «ЖЕК №2» (а.с.61), а в послідуючому №022535 ТОВ «ЖЕО», згідно довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№38 від 13.02.2014 року (а.с.58). До того ж, суд звертає увагу, що на підставі договору найму житла від 20.04.1997 року різними житлово-експлуатаційними організаціями, які обслуговували будинок №10 по вул. А. Артинова у м. Вінниці, із відповідачем укладались інші договори договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договір про надання житлово-комунальних послуг, договір на користування електричною енергією, тощо (а.с.52, 55-56). Відповідач регулярно сплачує плату за отримані комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, інші послуги, заборгованості зі сплати даних послуг у відповідача не має, згідно довідки ТОВ «ЖЕО» №38 від 13.02.2014 року (а.с.58). Також, суд звертає увагу, що факт відсутності самоправного зайняття відповідачем квартири [ADDRESS] підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2014 року у адміністративній справі №127/3943/14-а за позовом [PERSON] до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, відповідно до якої позов задоволено частково, скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення №112 від 20.02.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.151 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. (а.с.59-60). А тому, суд не приймає до уваги думки та твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що відповідно до листа заступника директора Департаменту житлового господарства від 24.09.2014 року №20-00-019-39262, при проведенні пошуку з 1992 року рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо дозволу на укладення договору від 20.04.1997 року не приймалось (а.с.28), оскільки даний лист за своїм змістом свідчить про те, що при проведенні пошуку зазначеного рішення не знайдено, що не свідчить про те, що таке рішення не приймалось. Тоді як про наявність відповідного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та про те, що відповідач є квартиронаймачем, свідчить відповідний запис у копії особового рахунку від 26.11.2001 року, відкритого керівництвом МКП «ЖЕК №2» на імя відповідача із зазначенням номеру такого рішення №03/33 від 19.01.1995 року (а.с.61). За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України яка регулює право особи на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, суд звертає увагу на невідповідність позовних вимог позивача з обставинами, викладеними у позові. Так, позивач просив визнати договір найму житла в будинках державного житлового фонду від 20.04.1997 року, укладеного між МКП «ЖЕК №2» та гр. [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, позивачем не зазначено відповідних правових підстав, на підставі яких слід такий договір визнати недійсним. Окрім того, позивачем у позові та представником позивача в судовому засіданні взагалі заперечувався факт укладення вищезазначеного договору найму, що виключає позовні вимоги про визнання такого договору недійсним. Окрім того, суд вважає за можливе зазначити, що відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом Відповідно до ст.ст.71, 76 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатись про порушення свого права. А тому, враховуючи, що позивач являється правонаступником МКП «ЖЕК №14», МКП «ЖЕК №2», строк позовної давності для оскарження договору від 20.04.1997 року закінчився 20.04.2000 року. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строків позовної давності до даного спору, що є підставою для відмови позивачу у даному позові (а.с.41-44). Разом з тим, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказі, суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні вищезазначеного позову у звязку з недоведеністю обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed