Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач СТОВ «Придніпровське» звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що СТОВ є користувачем земельної ділянки (господарського двору), що знаходиться в адміністративних межах Придніпровської сільської ради, на підставі договору оренди землі від 18.01.2012 р. Строк оренди складає 20 років. На вказаній земельній ділянці була збудована будівля - конюшня, без дозволу на право виконувати будівельні роботи, без затвердженого проекту та без відводу земельної ділянки під забудову. Таким чином, вказана будівля є самочинним будівництвом. Позивач, як володілець та користувач земельної ділянки на якій розміщено конюшню, не давав згоди та заперечує проти визнання права власності на названу конюшню за будь-якою особою. Так як, на земельній ділянці знаходиться будівля - конюшня, позивач позбавлений можливості використовувати цю земельну ділянку. З метою привести земельну ділянку у стан придатний для користування, позивач намагався знести конюшню, але відповідач [PERSON] перешкоджав цьому. Таким чином, відповідач створив перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою. Позивач просить знести будівлю - конюшню, що розташована на території господарського двору, який перебуває у користуванні СТОВ «Придніпровське» та знаходиться у адміністративних межах Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача СТОВ «Придніпровське» Новіков М.В. позов підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що конюшня перебуває у занедбаному стані та перешкоджає СТОВ використовувати земельну ділянку на якій вона розміщена. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що він є власником конюшні на підставі рішення Золотоніського районного суду від 03.11.2003 р. та акту передачі майна від 24.12.2004 р. СТОВ «Придніпровське» чинить перешкоди у оформленні права власності та користуванні його майном. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 18.01.2012 р. було укладено договір оренди землі між Чорнобаївською районною державною адміністрацією та СТОВ «Придніпровське», за яким у користування СТОВ «Придніпровське» передано, строком на 20 років, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Придніпровської сільської ради, загальною площею 312,7892 га. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чорнобаївському районі 14.06.2012 р. за №712518804002911 (а.с.4-7). На вказаній земельній ділянці, що перебуває у користуванні СТОВ «Придніпровське», знаходиться будівля - конюшня. Вказана будівля була збудована без дозволу на право виконувати будівельні роботи, без затвердженого проекту та без відводу земельної ділянки під забудову (а.с.8, 22). Згідно рішення Золотоніського районного суду від 03.11.2003 р. [PERSON], [PERSON] (спадкоємцем на 1/3 частку є відповідач [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено у власність належний їм майновий пай в натурі, у складі якого є конюшня в с.Придніпровське (а.с.64-65). Згідно довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно - конюшню, за позивачем [PERSON] не зареєстровано (а.с.91-92). Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, вказана будівля - конюшня, є самочинним будівництвом. Позивач, як володілець та користувач земельної ділянки на якій розміщено конюшню, не давав згоди та заперечує проти визнання права власності на названу конюшню за будь-якою особою. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Так як, на земельній ділянці знаходиться будівля - конюшня, позивач позбавлений можливості використовувати цю земельну ділянку, чим порушено право позивача на користування землею. З метою привести земельну ділянку у стан придатний для користування, позивач намагався знести конюшню, але відповідач [PERSON] перешкоджав цьому. Таким чином, відповідач створив перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою. Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, знесення будівлі є способом усунення перешкод у здійсненні позивачем права на користування земельною ділянкою. Суд не погоджується з думкою відповідача [PERSON] про те, що він є власником нерухомого майна - конюшні, на підставі рішення Золотоніського районного суду від 03.11.2003 р. та акту передачі майна від 24.12.2004 р., так як, вказаним рішенням суду, його спадкодавцю було виділено майновий пай в натурі. Оскільки позивач не давав згоди та заперечує проти визнання права власності на названу конюшню за будь-якою особою, позбавлений можливості користуватися земельною ділянкою, на якій розміщена конюшня, відповідач створив перешкоди у користуванні земельною ділянкою, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача, згідно ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved