Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 31 жовтня 2005 року у розмірі 26671,18 гривень та судові витрати у розмірі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача надіслав клопотання про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач також надав суду клопотання, про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення проти позову. В задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на сплив строку позовної давності до заявлених вимог. Перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 31 жовтня 2005 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», уклав з відповідачем [PERSON] договір №б/н, відповідно до умов якого банк (позивач) зобовязався шляхом відкриття карткового рахунку та надання платіжної картки надати позичальнику (відповідачу) кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник (відповідач), власноруч підписуючи заяву разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, погодився з тим, що уклав з банком договір, згідно умов якого зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування та сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, що також не заперечується відповідачем. В порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 08 вересня 2016 року за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості становить 26671,18 гривень і складається з: 2412,35 гривень заборгованості за кредитом; 22512,58 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 500 гривень штрафу (фіксованої частини); 1246,25 гривень штрафу процентної складової. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг уразі незгоди зі змінами правил чи тарифів обовязок клієнта предявити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Пунктом 8.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п.9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п.9.6, 9.7 даних умов. Пунктом 9.12 передбачено, що договір дії 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. По закінченню; строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п.3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В порядку ч.1 ст. 259 ЦК України сторони можуть за домовленістю збільшити строк позовної давності, уклавши письмовий договір. Однак, оскільки матеріали справи, в тому числі долучені до пояснень позивача від 04 і 18 січня 2017 року, не містять жодного документа підписаного обома сторонами, що збільшує строк позовної давності, виходячи з положень ч.3 ст. 639 ЦК України, суд приходить до висновку що у вказаному випадку підлягає застосуванню загальний строк позовної давності, встановлений Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Прострочена заборгованість за кредитним договором виникла 01 січня 2006 року, останній платіж за платіжною карткою було здійснено позивачем 25 вересня 2006 року, а дії картки закінчилась у червні 2008 року. Таким чином, саме з червня 2008 року починає перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, і тому, щодо основного зобовязання, а відповідно і щодо додаткового, строк позовної давності сплив у червні 2011 року. Позов представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав лише у вересні 2016 року. При цьому платіж на суму 38,26 гривень, здійснений 01 листопада 2015 року, суд не приймає як підставу для переривання перебігу позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Як вбачається з матеріалів справи, а також підтверджується письмовими поясненнями представника позивача, платіж на суму 38,26 гривень є договірним списанням з іншого грошового рахунку [PERSON], та хоч і відповідає п.1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, але не є свідомим вчинком позивача, не залежало від його волевиявлення, і тому не є дією, що свідчить про визнання боргу, в розумінні ч.1 ст. 264 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] у запереченнях проти позову заявляє відповідне клопотання, у звязку з чим до позовних вимог підлягає застосуванню строк позовної давності, а відповідно, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed