Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач у березні 2019 р. звернувся до Макарівського районного суду Київської області із зазначеним позовом, посилаючись на те, що товариство здійснює підприємницьку діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Відповідач відповідно до умов договору про користування електроенергією №106/1037 від 25.06.2000 є споживачем ПрАТ «Київобленерго». Відповідно до умов договору Макарівський районний підрозділ поставляє електроенергію за адресою: [ADDRESS] . За умовами договору, позивач взяв на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до встановленої потужності 1 кВт, а останній зобов`язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. Станом на 01.02.2019 відповідачем спожито електричну енергію у розмірі 22 940 кВт год. Заборгованість за спожиту електричну енергію на підставі укладеного договору складає 6 789,71 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суми та судовий збір. Ухвалою Макарівського районного суду Київської обл. від 25.03.2019 справу за позовною заявою ПрАТ «Київобленерго» про стягнення заборгованості за користування електричною енергією передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 22). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 27-28). В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав. В силу ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2000 між сторонами укладено договір про користування електричною енергією споживачем у будинку, що належить йому на праві власності (а.с. 7-8), в силу п. 1.1. якого електропостачальник постачає електричну енергію відповідно до умов договору та ІІІ категорії надійності струмоприймачів споживача, а споживач своєчасно оплачує спожиту електричну енергію. Споживач зобов`язується оплачувати рахунки за електроенергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунками (п. 3.2, п. 4.1). Відповідно до виписки особової картки споживача, розрахунку заборгованості [PERSON] , за період з 01.01.2016 по 31.01.2019 заборгованість зі сплати за електроенергію за відповідачем, становить 6 789,71 коп. (а.с.9-12). Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, які були чинні на час спірних правовідносин, останніми врегульовано відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками (надалі по тексту - Правила). Згідно вказаних Правил, позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами). Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п. 19 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з виписки по особовій картці споживача, станом на 01.01.2019 особовим рахунком відповідача було спожито електричної енергії на рівні 22 940 кВт.год., при цьому наявна заборгованість за спожиту електричну енергію на рівні 7 789,71 грн., що свідчить про порушення відповідачем умов договору про користування електричною енергією в частині своєчасності сплати коштів за електричну енергію. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати коштів за користування електричною енергією з боку відповідача, відсутності будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за надані послуги підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved