Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач у липні 2014 року звернувся до суду із позовом до Київської міської ради з вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 7/8 частин квартири [ADDRESS], а також про визнання за ним права власності на 1/8 частину зазначеної квартири за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач вказує, що він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивач зазначає, що станом на день своєї смерті [PERSON] володів на праві власності 7/8 частками квартири [ADDRESS], зокрема: - 1/2 частка на квартиру - в порядку набуття спільної сумісної власності під час шлюбу з [PERSON] згідно зі свідоцтвом від 24.07.1992р.; - 3/8 часток - в порядку спадкування після померлої дружини [PERSON] Позивач зазначає, що його батько не зареєстрував у встановленому порядку зазначені правовстановлюючі документи в БТІ, у зв'язку з чим після його смерті Позивач, як спадкоємець, позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому порядку. Крім того, Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] неприйнятою залишилась спадщина у вигляді 1/8 частини на квартиру. Протягом усього часу з моменту її смерті і до дня подання позову Позивач відкрито та безперервно користується усією квартирою, утримує її, а тому має право як він вважає, на визнання за ним права власності на 1/8 частину квартири в порядку набувальної давності. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання представника не направив, суд за згоди Позивача ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення.. Дослідивши наявні письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 24.07.1992р., виданого державним нотаріусом П'ятої київської нотаріальної контори, [PERSON], як чоловік, який пережив дружину, став власником 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 4) Крім того, у відповідності до свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом від 24.07.1992р., [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] ще 3/4 частки у праві власності на зазначену квартиру. Як вбачається з копії свідоцтва Серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. Встановлено, що зазначені правовстановлюючі документи не були зареєстровані [PERSON] в органах бюро технічної інвентаризації. Під час розгляду справи було встановлено, що Позивачу, як сину померлого [PERSON], постановою приватного нотаріуса КМНО [PERSON] від 25.11.2014р. було відмовлено у відкритті спадкової справи з одночасною видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого у зв'язку з відсутністю у нього належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове майно (7/8 частин квартири [ADDRESS]) на ім'я [PERSON] Крім того, як вбачається з відповіді П'ятої київської державної нотаріальної контори від 02.10.2014р., інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з довідки кооперативу «Будпластмаш» вбачається, що [PERSON] постійно з 1973 року проживає за адресою: [ADDRESS]. При цьому його батько [PERSON] на момент своєї смерті також проживав за вказаною адресою. Встановлено також, що окрім Позивача у квартирі [ADDRESS] станом на день смерті спадкодавця ніхто інший з його спадкоємців не проживав, а отже, фактично спадщину не приймав. Таким чином, не здійснення померлим [PERSON] державної реєстрації права власності на 7/8 часток квартири [ADDRESS] за час свого життя позбавляє Позивача, як спадкоємця, можливості у загальному порядку оформити за собою право власності на половину від даної частки квартири. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на те, що Позивач подав заяву про прийняття спадщини, і у загальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину не виявилось можливим, суд має достатні підстави для визнання за ним в порядку спадкування права власності на 7/8 часток квартири [ADDRESS]. Що стосується вимог Позивача про визнання за ним права власності за правилами набувальної давності, то в даному випадку суд керується наступним. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Станом на день смерті [PERSON] була власником 1/2 частини у праві власності на [ADDRESS]. Після її смерті 3/4 долі від належної їй частки (тобто 3/8 від цілого) були успадковані її чоловіком [PERSON], а на 1/8 частку свідоцтво про право власності не було видане. З матеріалів спадкової справи судом було встановлено, що спадкоємцем, який мав право на отримання зазначеної 1/8 частки у праві власності на квартиру було [PERSON], мати померлої, проте до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона так і не звернулась. При цьому, як вбачається з довідки ЖБК «Будпластмаш» в№171/11 від 25.11.2014р., [PERSON] станом на [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживала, а отже фактично не вступала у спадщину. З наявних у справі матеріалів вбачається, що Позивач протягом більше ніж 10 років (з 1990 року) є зареєстрованими у квартирі [ADDRESS], відкрито користуються даним житлом, несе витрати по його утриманню. Згідно зі ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи відсутність інформації про наявність інших обґрунтованих претендентів на 1/8 частку права власності, яка належала [PERSON], суд вважає можливим задовольнити позов і в цій частині, визнавши за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на квартиру за набувальною давністю. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved