Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка звернулись до суду з позовом до Центрального управління Служби безпеки України, третя особа: [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В обґрунтування позову вказала, що 26.11.2019 близько 17:07 год на 242 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «СКС VWC-ПС», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній помер на місці пригоди. Позивачка зазначає, що вона є сестрою загиблого [PERSON] , та у зв`язку зі смертю останнього їй завдана моральна шкода, яку позивачка просить стягнути в розмірі 300 000,00 грн разом із судовими витратами з відповідача як власника джерела підвищеної небезпеки, внаслідок дії якого загинув її брат. Ухвалою судді від 06.01.2021 відкрито провадження у справі в межах загального позовного провадження. 22.02.2021 за клопотанням представника відповідача судом витребувано докази від Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, а саме матеріали кримінального провадження № 62019170000001198 від 27.11.2019 року за фактом ДТП, внаслідок якого загинув [PERSON] 15.06.2021 відповідач подав відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що для існування підстав для відшкодування шкоди в даному випадку необхідна наявність шкоди, протиправної дії заподіювіача шкоди, причинного зв`язку між ними, а також особи, яка має право на відшкодування такої шкоди. Відповідач зазначає, що у діях водія автомобіля [PERSON] відсутня вина у вчиненні ДТП, натомість матеріали кримінального провадження містять дані щодо вини загиблого [PERSON] внаслідок порушень ним п. 10.1 ПДР. Крім того, представник відповідача у відзиві посилається на відсутність підстав у позивачки вимагати морального відшкодування, так як на час смерті [PERSON] вона не проживала з ним однією сім`єю. Крім цього, на думку відповідача, розмір морального відшкодування позивачкою необгрунтований. Також відповідач зазначив, що 28.11.2019 [PERSON] передав сину позивачки грошові кошти на поховання загиблого у розмірі 15 000,00 грн, а МТСБУ виплатило позивачці 50 076,00 грн страхового відшкодування. Розмір витрат на правничу допомогу представник відповідача також вважав необгрунтованим. У судовому засіданні підтримав позицію, наведену у відзиві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі Позивачка не скористалась своїм правом подачі відповіді на відзив, інших заяв чи клопотань не подала, представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. 13.09.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заперечив також проти задоволення позовних вимог та підтримав відзив СБ України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Як встановлено судом з матеріалів кримінального провадження № 62019170000001198, 26.11.2019 близько 17:00 год на 242 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» поруч з автозаправкою ТАТ-Нафта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю працівника СБУ [PERSON] , який керував автомобілем марки «СКС VWC-ПС», д.н.з. [NUMBER] , та рухався в напрямку м. Полтава, а також велосипедиста [PERSON] , який виїхав на проїзну частину автошляху по напрямку руху автомобіля. В результаті зіткнення велосипедист [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Відповідно до висновку експерта № 211 від 31.03.2020 в заданій дорожній обстановці водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути ДТП, в його діях відсутні невідповідності з вимогами ПДР, які б з технічної точки зору знаходились ук причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Натомість велосипедист [PERSON] мав технічну можливість запобігти даній ДТП, і в заданій обстановці в його діях вбачається невідповідності з вимогами п. 10.1 ПДР, які стали причиною виникнення ДТП. З матеріалів кримінального провадження також слідує, що з огляду на вищевказане, слідчим Папу В.В. 30.07.2020 аинесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія [PERSON] . Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , докази чого наявні у матеріалах кримінального провадження, а саме копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 19.05.2020. З інформації Хорольської міської ради вілд 07.07.2021 слідує, що станом на 26.11.2019 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , натомість адреса реєстрації [PERSON] станом на 26.11.2019: [ADDRESS] . Норми права, застосовані судом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Статтею 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; У пункті 5постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що позивачка зазнала моральних страждань внаслідок втрати близької людини - брата [PERSON] , який загинув внаслідок ДТП за участю автомобіля відповідача. Суд не бере до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди у зв`язку з недоведеністю вини водія у вчиненні ДТП, оскільки протиправність дій водія не має значення при встановленні права на відшкодування моральної шкоди у випадку смерті особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Разом з тим, суд приймає аргументи відповідача, які стосуються недоведеності стороною позивача того, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті брата в ДТП, оскільки, незважаючи на наявність у матеріалах кримінального провадження документів, які доводять родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] як між рідними братом і сестрою, факт їх спільного проживання однією сім`єю не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, з інформації Хорольської міської ради вілд 07.07.2021 вбачається, що станом на 26.11.2019 [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в одному населеному пункті та проживали на одній вулиці, однак у різних домогосподарствах - [ADDRESS] та [ADDRESS] . На підтвердження проживання позивачки та померлого брата однією сім`єю [PERSON] надано лише власноруч підписану інформацію від 23.12.2019 про коло осіб першої лінії споріднення по відношенню до загиблого [PERSON] , яку, з точки зору достовірності доказів, суд оцінює критично. Інших письмових доказів спільного проживання та ведення господарства позивачкою та [PERSON] в межах однієї сім`ї в матеріалах цивільної справи судом не встановлено. Аналізуючи вищевказані норми закону та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку з недоведеністю факту проживання позивачки однією сім`єю з померлим в ДТП [PERSON] . Інші доводи сторін не мають правового значення. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК УКраїни, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги, що позовні вимоги залишені без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу, суд покладає на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed