Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 17 грудня 2012 року між ними та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило TOB «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Вказує на те, що згідно договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2611 від 16.10.2006 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], на користь TOB «Кредитні ініціативи». Вказує на те, що 16.10.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], уклали кредитний договір № 2611 з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 66 400 грн., а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 66 400 грн. Крім цього в позові вказує на те, що відповідач [PERSON], неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 30.06.2013 року, має прострочену заборгованість: за кредитом - 38 915,36 грн., по відсотках - 24 269,14 грн. Також вказує на те, що у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня - 22 65,77 грн. В позові вказують на те, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 16.10.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], уклали договір поруки № 2612. Відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель поручається за виконання відповідачем [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER], [PERSON] [INFO], ІПН - [NUMBER], на їхню користь заборгованість у розмірі 65450,27 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 654,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Зі згоди представника позивача суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів що відповідають положенням ст.224 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» від 07.02.2014 року № 24, не повідомили про причину їх неявки та не подали до суду заяв про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного кредитного договору № 2611 від 16.10.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 66 400 грн. Судом встановлено, що згідно укладеного договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року первинний кредитор Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передав новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» кредитний портфель, унаслідок чого новий кредитор набув всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Судом встановлено, що згідно укладеного договору поруки № 2612 від 16.10.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачкою [PERSON], забезпечено виконання зобов'язань позичальника [PERSON] Судом встановлено, що згідно рахунку заборгованості відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.06.2013 року має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 38 915,36 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 24 269,14 грн., штрафні санкції у розмірі 2 265,77 грн. Судом встановлено, що відповідно до умов договору поруки № 2612 від 16.10.2006 року, відповідачі відповідають перед позивачем ТзОВ «Кредитні ініціативи» за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Ці обставини знайшли підтверджені дослідженими доказами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав умов кредитного договору № 2611 від 16.10.2006 року укладеного між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який відступив право вимоги новому кредитору ТзОВ «Кредитні ініціативи», в результаті чого за ним утворилась заборгованість яка станом на 30.06.2013 року складає 65 450,27 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 38 915,36 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 24 269,14 грн., штрафні санкції у розмірі 2 265,77 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 654,50 грн. Крім цього слід зазначити, що згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що за відсутності заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Слід стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи», заборгованість за кредитним договором №2611 у розмірі 65 450,27 грн. та суму судового збору в розмірі - 654,50 грн.

Outcome: approved