Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] перебував у незареєстрованому шлюбі, постійно з 2001 до 2010 року проживав з нею однією сім'єю, і [INFO] року у них народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого дані про батька були зареєстровані зі слів матері - як про [PERSON], адже насправді батьком цієї дитини є він, позивач. Просив визнати його батьківство відносно [PERSON], зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження вказавши в графі відомостей про батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що ухилення відповідачки від участі в судовій генетичній експертизі слід рахувати на користь позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що відповідачка не постійно проживала однією сім'єю з позивачем у зазначені в позовній заяві періоди, а в той час, коли вони розставалися, у неї були стосунки з іншим чоловіком, який і є батьком [PERSON]. Так сталося тому, що позивач не бажав зареєструвати з нею шлюб, а вона бажала створити сім'ю та одружитися. Від участі в проведенні експертизи вона не ухиляється, але не з об'єктивних причин не може на даний час виїхати до м. Харкова для проведення експертизи, оскільки місяць тому народила іншу дитину. Представник Зарічного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби СМУЮ в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтвом про народження, записані [PERSON], [PERSON]. (а.с.5). Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, і ці обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до ст. 128 ч. 2 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 128 ч. 2 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В судовому засіданні судом була призначена судова генетична експертиза для вирішення питання, чи є [PERSON], [INFO], дитиною [PERSON] (а.с.73). У звязку з тим, що [PERSON] разом з сином [PERSON] для відібрання біологічних зразків в Харківське обласне бюро СМЕ не з'явилася, суд за клопотанням позивача, на підставі ст. 146 ЦПК України виніс ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи [PERSON], разом з сином [PERSON], [INFO], для відбору біологічних зразків у Харківському обласному бюро судово-медичних експертиз на 28 липня 2015 року на 12-00 год. Виконання ухвали суду про привід було доручено Сумському МВ УМВС України в Сумській області (а.с.121). Згідно з наданим суду від виконавця ухвали суду про привід - дільничного інспектора міліції Гречка В.М. письмового зобов'язання, [PERSON] отримала копію ухвали суду від 15.07.2015 року та зобов'язалася приїхати до м. Харкова для проведення експертизи (а.с.139). Як вбачається з додаткових письмових пояснень відповідачки, поданих до суду її представником 07.09.2015 року, [PERSON] категорично заперечує факт батьківства позивача відносно сина [PERSON], але не змогла з'явитися 28.07.2015 року в Харківське обласне бюро СМЕ, оскільки ухвала про привід їй була вручена 27.07.2015 року, а у неї на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей - [PERSON] та новонароджений [PERSON], [INFO] року, якому станом на 28.07.2015 року ще не виповнилося одного місяця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.169), і який потребує грудного вигодування та постійного догляду, що унеможливлює поїздку відповідачки до м. Харкова. Тому підстави вважати її неявку для проведення експертизи ухиленням від її проведення, відсутні. Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені норми закону та всі докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановити кровну спорідненість між позивачем та [PERSON] як між батьком та сином можливо було лише шляхом проведення у справі судової генетичної експертизи, з урахуванням усіх наданих сторонами доказів в їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що суд у даному випадку має підстави для застосування ч. 1 ст. 146 ЦПК України щодо наслідків ухилення відповідачки від участі в експертизі. При цьому суд виходить з того, що участь відповідачки у цій експертизі не є обов'язковою, оскільки біологічні зразки повинні відбиратися у малолітньої дитини - [PERSON] Враховуючи, що згідно з ст. 28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути медичним, науковим чи іншим дослідам, а матір малолітньої дитини не надала своєї згоди на участь свого сина [PERSON], суд позбавлений можливості провести таку експертизу примусово, адже згідно з ч. 2 ст. 146 ЦПК України примусовий привід на проведення такої експертизи може бути лише до відповідача у разі його ухилення від проведення експертизи. Застосування примусового приводу малолітньої дитини для проведення такої експертизи чинним законодавством не передбачений. Крім того, виходячи з положень зазначеної норми закону та наданих відповідачкою доказів поважності неявки відповідачки до експертної установи, суд вважає, що підстави для застосування наслідків такої неявки та визнання факту батьківства позивача відносно [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed