Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач через свого представника 20.07.2021 року звернувся в Залізничний районний суд м. Львова із позовом, в якому, зменшивши 04.11.2020 року розмір позовних вимог, просить стягнути із [PERSON] подвійний розмір завдатку за договором купівлі-продажу товару у розмірі 900 дол. США. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.12.2020 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу товару, відповідно до якого [PERSON] взяв у нього завдаток у розмірі 2000 дол. США та зобов`язався протягом 14 робочих днів привезти товар - рукавиці чорні нітрилові в кількості 160 упаковок (100 шт/1 упаковка), про що надав письмову розписку. Станом на 14.11.2021 року [PERSON] повернув йому частину завдатку у розмірі 1550 дол. США, а тому просить стягнути 450 дол. США залишку завдатку та додаткову суму в розміру залишку завдатку - 450 дол. США на підставі ч.2 ст.571 ЦК України, а всього - 900 дол. США. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні позов, із врауванням зменшення розміру позовних вимог підтримала, посилаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] від [PERSON] отримав завдаток у розмірі 2000 дол. США та зобов?язався протягом 14 робочих днів привезти рукавиці чорні нітрилові 100 шт/упаовці у кількості 160 упаковок. У разі невчасного доставлення товару [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] кошти у розмірі 2000 дол. США, що підтверджується розпискою від 14.12.2020 року (а.с.5) Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові № 711/5065/15-ц від 17 червня 2021 року. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, як встановлено судом, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. Враховуючи наведене, як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач порушив взяті на себе, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 450 дол. США, в якості повернення залишку суми авансу. Згідно вимог статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті,сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс національного банку України станом на 04.11.2021 року становить 26,24 грн. за 1 дол. США. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Оскільки позивачем було сплачено 1 відсоток від ціни позову, а саме від 108920 грн., що складає 1089, 21 грн., проте в подальшому 11.11.2021 року було зменшено розмір позовної вимоги до 23616 грн., то на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу [PERSON] слід повернути 181, 20 грн. надміру сплаченого судового збору. Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 454 (50 % від 908 грн.) грн. судового збору.

Outcome: partial