Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач ПФ «Галс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 2050,68 грн. пеню в розмірі 779,22 грн., три відсотка річних в розмірі 6,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем. 01.03.2016 року між позивачем ПФ «Галс» (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання безпроцентної позики, згідно якого ПФ «Галс» передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 27000 гривень строком на дванадцять місяців. Відповідачем було повернуто позику в сумі 22\~949,32 гривень. Наказом від 27.01.2017 року відповідач був звільнений. Заборгованість за договором складає 2050,68 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, пеню, три відсотка річних, витрати на правову допомогу, витрати по сплаті судового збору. Представник позивача адвокат [PERSON] надав суду заяву, в якій позов підтримав, та просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення в засобах масової інформації.. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем ПФ «Галс». Наказом № 37/ОК від 27.01.2017 року [PERSON] було звільнено згідно п. 4. ст. 40 КЗпП України. 01.03.2016 року між позивачем ПФ «Галс» (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання безпроцентної позики, згідно якого ПФ «Галс» передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 27000 гривень строком на дванадцять місяців. Відповідач [PERSON] 02.03.2016 року отримав від ПФ «Галс» грошові кошти в розмірі 27000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 02.03.2016 року. [PERSON] зобовязався повертати борг згідно зазначеного у договорі графіка. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики надається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, наш посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 ст. 625 ЦК кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України (далі НБУ) за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 вересня 2015 р. у справі № 6-369цс15). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума позики в розмірі 2050,68 гривень, пеня в розмірі 779,22 гривень, три відсотка річних в розмірі 6,40 гривень. Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 88 ЦПК України. Стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі, згідно квитанції, у розмірі 16000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, що розраховано у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову у цивільних та адміністративних справах». За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини на які він посилається та позов ПФ «Галс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved