Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Готель «Європа-Броди» звернулося до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором банківського кредиту (кредитна лінія) № 2- КЛ/10-Л від 09.04.2010 року, яка станом на 14.09.2018 року становить 7 600 945,72 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: готельний комплекс з вбудованими приміщеннями громадського харчування загальною площею 1413,9 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом та стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню... Відповідно до ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. З пояснень позивача, наведених у позові та підтриманих в судовому засіданні представником позивача Пащук А.І., вбачається, що 09.04.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Укргазпромбанк» було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 722. На підтвердження цього суду надано копію цього договору (а.с. 20-23). Іпотекодавець [PERSON] виступав майновим поручителем перед кредитором. А саме, як забезпечення виконання зобов'язань за договором банківського кредиту № 2-КЛ/10-Л, укладеного 09.04.2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПАТ «Олеський завод мінеральних вод». Майновий поручитель передав в іпотеку наступне нерухоме майно: готельний комплекс з вбудованими приміщеннями громадського харчування загальною площею 1413,9 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за цією ж адресою. Позивач стверджує, що позичальник ПАТ «Олеський завод мінеральних вод» свої зобов'язання за кредитним договором не виконав та станом на сьогодні не виконує. Право вимоги банку за вказаним вище кредитним та іпотечним договорами було відступлене третім особам. Так 23.09.2016 року між позивачем та ТОВ «Аріо фортіс фінанс» було укладено в письмовій формі договори: - договір про відступлення права вимоги № 2 від 23.09.2016 року; - договір про відступлення права вимоги по іпотечному договору від 09.04.2010 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укргазпромбанк», що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 722. Договір про відступлення права вимоги по іпотечному договору посвідчено 23.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 907. Позивач стверджує, що з 23.09.2016 року він набув права іпотекодержателя на нерухоме майно, а саме, вищезгаданий готельний комплекс та земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] визнав вимоги позивача. Представник третьої особи без самостійних вимог Приватного акціонерного товариства «Олеський завод мінеральних вод» в судове засідання не з'явився, однак, судом отримано заяву представника товариства Самотій М.В. від 14.11.2018 року, із змісту якої вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову, оскільки борг не оплачений і просить проводити розгляд справи у відсутності їх представника. Судом до участі у справі залучено як третю особу [PERSON], котрий у судовому засіданні позов заперечив, просить відмовити у задоволенні вимог позивача. Він у своїх письмових поясненнях від 24.10.2018 року, отриманих судом 31.10.2018 року (а.с. 98-107), підтриманих в судовому засіданні, просить врахувати, що Бродівський районний суд Львівської області 02.10.2018 року відмовив у задоволенні позову ТзОВ «Готель «Європа-Броди» до [PERSON], ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» про звільнення майна з-під арешту та звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому вважає, що згідно ст. 18 ЦПК України суд має врахувати це рішення, яке є обов'язковим для суду при вирішенні даного спору. Проте, на підтвердження цього він не надав суду належного доказу, так як подані ним копії судового рішення (а.с. 70 і а.с. 189-191) не містять відміток суду про те, що таке судове рішення набрало законної сили. Також він стверджує, що ТзОВ «Готель «Європа-Броди» не є іпотеко держателем, договір про відступлення права вимоги від 23.09.2016 року між ТзОВ «Аріо фортіс фінанс» і ТзОВ «Готель «Європа-Броди» сфальсифікований і розслідується у кримінальному провадженні № 12013150080000913. Проте, на підтвердження цього він не надав суду доказу і в судовому засіданні не намагався з'ясувати, чи учасники справи (представники позивача та відповідача) таку обставину визнають. [PERSON] не заперечує того, що 09.04.2010 року укладено договір іпотеки між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» і [PERSON]. Проте, просить врахувати, що окрім цього договору, 04.11.2010 року між цими ж сторонами укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки, і визначено строк припинення іпотечного договору 08.04.2011 року (на підтвердження цього надав суду копію цього договору а.с. 152); 21.06.2012 року між сторонами укладено черговий договір про внесення змін до іпотечного договору, яким визначено строк припинення іпотечного договору 06.07.2012 року (на підтвердження цього надав суду копію цього договору а.с. 153); 13.07.2012 року між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» і [PERSON] укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 09.04.2010 року, яким визначено строк припинення іпотечного договору 05.01.2013 року (на підтвердження цього надав суду копію договору між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON], а.с. 154). Оскільки 05.01.2013 року закінчився строк дії іпотечного договору між ПАТ «Укргазпромбанк» і [PERSON], а відповідно до іпотечного договору від 09.04.2010 року була накладена заборона відчуження готельного комплексу лише до припинення чи розірвання договору, то 25.03.2013 року [PERSON] звернувся до Франківського районного суду у м. Львові із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту і заборони Белею вчиняти дії щодо відчуження та зміни правового статусу готельного комплексу; 26.03.2013 року суд наклав арешт та заборонив [PERSON] вчиняти дії щодо відчуження та змін правового статусу готельного комплексу «Європа» у м. Броди (на підтвердження цього надав суду копію ухвали суду від 26.03.2013 року, а.с. 62); цього ж дня на виконання згаданої ухвали суду відділ виконавчої служби виніс постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (на підтвердження цього надав суду копію цієї постанови, а.с. 63), а 16.05.2013 року - постанову про закінчення виконавчого провадження, так як рішення суду виконано (на підтвердження цього надав суду копію цієї постанови, а.с. 64). [PERSON] стверджує, що у зв'язку з тим, що строк дії іпотечного договору від 09.04.2010 року був закінчений і втратив юридичну силу з 05.01.2013 року, то 04.06.2013 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було прийнято рішення по справі за позовом ПАТ «Укргазпромбанк» до ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Укргазпромбак» суму боргу у розмірі 5 439 684 грн. 93 коп. та витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом 25 500 грн. Проте, такі твердження [PERSON] є голослівними, так як на підтвердження цього суду не надано жодного підтверджуючого документа. А копія ухвали Дніпровського суду м. Києва від 02.07.2013 року про видачу виконавчого документа на підставі рішення третейського суду, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 155-156), не містить інформації про фізичних осіб, які брали участь у справі і не містить відмітки суду про те, чи така ухвала вступила в законну силу, чи ні. А в судовому засіданні [PERSON] не намагався з'ясувати, чи учасники справи (представники позивача та відповідача) таку обставину визнають. За таких обставин суд вважає, що у відповідача [PERSON] існують зобов'язання перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Готель «Європа-Броди». Проте, за вказаних вище обставин відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed