Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 02.08.2013 року між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № КФ-О-2021868. Згідно вказаного договору відповідачу було надано у тимчасове користування грошові кошти овердрафт шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора, розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний залишок на такому поточному рахунку, окремими частинами транш, в межах ліміту овердрафту, перерахованого на умовах даного кредитного договору, який не може перевищувати максимальний розмір ліміту овердрафту в сумі 300\~000, 00 грн. під 28 % річних. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем було укладено договір поруки № КФ-О-2021868. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, свої зобовязання по кредитному договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом в обсязі, що передбачено договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 150 450 грн. 70 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та в його задоволенні просив відмовити. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № КФ-О-2021868 (а.с.7-11). Згідно вказаного договору відповідачу було надано у тимчасове користування грошові кошти овердрафт шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний залишок на такому поточному рахунку, окремими частинами транш, в межах ліміту овердрафту, перерахованого на умовах даного кредитного договору, який не може перевищувати максимальний розмір ліміту овердрафту в сумі 300\~000, 00 грн. під 28 % річних. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем було укладено договір поруки № КФ-О-2021868 ( а.с.12-14). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем загальна заборгованість по сплаті кредиту, відсотків станом на 25.03.2015 року складає 150 450 грн. 70 коп., з яких: сума заборгованості за простроченим овердрафтом 95\~968, 99 грн.; сума заборгованості за нарахованими простроченими 34\~350, 53 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення овердрафту 14\~950, 13 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення нарахованих 3\~447, 48 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 1\~443, 48 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 290, 00 грн. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. № 51 з 03.03.2015 р. у ПАТ «Дельта банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с.20), дія якою продовжувалася до 02.09.2015 р. (а.с.25). Наказом від 02.10.2015 р. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта банк» строком з 05.10.2015 р. до 04.10.2017 р. (а.с.95). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні представник відповідача заперечував отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеному в позовній заяві розмірі, а також наявності у нього перед банком заборгованості в сумі 150\~450,70 грн. Жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: про наявність та розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Таким чином, на думку суду, позов не підлягає задоволенню у звязку з необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ч. 4 ЦПК України у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ч. 1 Закону України «Про судовий збір». В обґрунтування свого клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6033,00 грн. представник позивача послався на договір про надання правової допомоги від 24.07.2015 року № 1224-Р/15 (а.с.70) та квитанцію про оплату витрат за договором на суму6033 грн. 00 коп. від 12.02.2016 року (а.с.127), надавши відповідний розрахунок (а.с.126). Відповідно до п. 7.1 Договору вартість послуг адвоката обумовлена в Додатку № 1 до Договору. Згідно з п. 7.2 Договору Клієнт повинен здійснити попередню оплату послуг адвоката в розмірі 100% від суми, зазначеної в п. 7.1. У разі збільшення складності справи, сума гонорару підлягає збільшенню, про що між сторонами укладається Додаток до цього договору (п.7.3). Клієнт в день підписання між сторонами Акту повинен оплатити погоджені у цьому Акті витрати (п.7.4). Суду не надано ані Додатку до Договору, ані Акту, тобто неможливо встановити, чи були здійснені витрати на правову допомогу, саме у відповідності до умов Договору та у вказаній сумі. Тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про стягнення на користь [PERSON] витрат з позивача на правову допомогу в сумі 6033 грн.

Outcome: dismissed