Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 99405,14 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 травня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість в розмірі 99405,14 гривень, яка складається з наступного: 9548,80 гривень заборгованість за кредитом; 81296,57 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3350 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 4709,77 гривень штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2017 року позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 травня 2010 року в розмірі 90845,37 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 9548,80 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 81296,57 гривень, а також судові витрати, які складаються з: судового збору в розмірі 1462,23 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року вищевказане заочне рішення від 04 липня 2017 року скасовано, справу призначено у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін до розгляду на 10 квітня 2018 року на 10 годину 00 хвилин, у звязку з чим визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію зазначеної ухвали представником відповідача [PERSON] отримано 06 березня 2018 року, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка, у звязку з чим у відповідності до вимог частини 7 статті 272 ЦПК України вважається, що відповідачем отримано копію вказаної ухвали також 06 березня 2018 року. В свою чергу, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, передбаченим статтями 178, 191 ЦПК України, у встановлений ухвалою суду від 05 березня 2018 року строк не скористався. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року судове засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 10 травня 2018 року у звязку із задоволенням клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів. У судовому засіданні, призначеному на 10 годину 00 хвилин 10 травня 2018 року, оголошено перерву до 10 години 30 хвилин 29 травня 2018 року для надання представнику позивача часу для ознайомлення з письмовими поясненням представника відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою. Враховуючи, що повідомлена належним чином відповідач до судового засідання не зявилась та причин своєї неявки не повідомила, а її явка обовязковою судом не визнана, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Повідомлений належним чином (у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки безпосередньо у суді під розписку) про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача [PERSON] також до судового засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням, у якому зазначив, що просить у звязку з неможливістю прибути до судового засідання справу розглянути за його відсутності із урахуванням наданих письмових пояснень від 10 травня 2018 року. З зазначених письмових пояснень вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково з наступних підстав. У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається із заяви від 21 травня 2010 року, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] банку та памятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного, на думку представника відповідача, позивачем не надано, як і не надано доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки, як і відсутні підстави вважати, що одностороннє збільшення розміру процентної ставки зі сторони [PERSON] є незаконним. З урахуванням викладеного, у поясненні представником відповідача з дотриманням передбаченого статтею 12 ЦПК України права надано альтернативний розрахунок суми процентів за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 30 травня 2017 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги), за яким, виходячи з місячної відсоткової ставки в розмірі 2,5 %, сума процентів за користування кредитом складає 7341 гривень. З огляду на що заборгованість за весь період користування кредитом дорівнює 7790,41 гривень (сума 449,27 гривень до 01 вересня 2014 року та 7341,14 після 01 вересня 2014 року). Також представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, комісії та штрафів, оскільки відповідач проживає у місті Бахмут, яке входить до переліку населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, а тому у відповідності до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» йому не може нараховуватись на основну суму заборгованості пеня та/або штрафи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом установлено, що 21 травня 2010 року між позивачем та відповідачем як клієнтом, укладено договір заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 6). Згідно з вказаною заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також [PERSON] складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмову виді. Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, сплаті винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, держатель доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, у якій вказані [PERSON] банку, базова процентна ставка в місяць складає 3 %. (а.с. 7). Згідно копії статуту у новій редакції ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип [PERSON] з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу [PERSON], змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КБ «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (а.с. 18 зворот). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 18). З копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) від 27 грудня 2016 року вбачається, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою, його керівником є [PERSON], та видами діяльності за КВЕД-2010 є: 64.19 Інші види грошового посередництва, 64.92 Інші види кредитування, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с. 17). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21 травня 2010 року вбачається, що станом на 30 квітня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 99405,14 гривень, яка складається з наступного: 9548,80 гривень заборгованість за кредитом; 81296,57 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3350 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 4709,77 гривень штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом обґрунтовані, окрім того визнанні та не спростовуються самим відповідачем та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 9548,80 гривень, що вбачається з наданого позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитним договором. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 81296,57 гривень, то суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 26 травня 2010 року по 31 грудня 2012 року діяла процента ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік, яка з 01 січня 2013 року була зменшена до 30,00 % на рік, а далі процентна ставка була змінена: 01 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Кредитний договір між сторонами укладено 21 травня 2010 року, тобто після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну [PERSON], а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, [PERSON] зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті [PERSON]) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking [PERSON] здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Згідно з п.1.1.1.91 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до [PERSON] відноситься розмір винагороди за послуги [PERSON]. Згідно до п.1.1.1.17 Умов Винагорода [PERSON] це сума зобовязань Держателя платіжної картки по сплаті встановлених [PERSON], а саме: проценти за користування кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та Овердрафтом, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце). Відтак певний порядок зміни [PERSON] передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. Зясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі. Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом ЦК України, повинні бути дотримані. По-перше, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (речення 2 ч.4 ст.1056-1 ЦК України). По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (речення 3-5 ч.4 ст.1056-1 ЦК України). По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України. По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч. 6 ст.1056-1 ЦК України. У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] банку та памятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Представником позивача належних та допустимих доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Згідно договору № б/н від 21 травня 2010 року встановлені проценти на рівні 30% річних. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач знайомилась у день підписання заяви, оскільки ставила свій підпис в правилах. Позивач не надав суду підписані відповідачем умови та правила надання банківських послуг, а лише посилається на сайт [PERSON], де вони розміщені. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 21 травня 2010 року за період до 01 вересня 2014 року, згідно якого станом на 31 серпня 2014 року розмір заборгованості за відсотками складає 2110,80 гривень. Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083%. Тому заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) по 30 квітня 2017 року є добутком 9099,53 гривень (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої не змінювався) х 972 дні (з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2017 року включно) х 0,083%, і становить 7341,14 гривні. З огляду на викладене, заборгованість за процентами за період користування кредитом станом на 30 квітня 2017 року дорівнює 9451,94 гривень (сума 2110,80 гривень до 01 вересня 2014 року та 7341,14 гривень з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2017 року включно). Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3350 гривень та штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 4709,77 гривень (процентна складова), то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON], яка проживає в [INFO], не надано своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим нараховано заборгованість за пенею та комісією та штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, разом з тим, починаючи з 14 квітня 2014 року є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3350 гривень та штрафів відповідно до договору: 500 гривень штраф (фіксована частина), 4709,77 гривень штраф (процентна складова) не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 305,83 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 19000,74х1600/99405,14=305,83, де 19000,74 гривень сума задоволених позовних вимог; 1600 гривень сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 99405,14 гривень ціна позову, 305,83 гривень судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial