Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач у звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь 11963 грн 20 коп в рахунок відшкодування матеріальної та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, причиненої залиттям її квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.04.2016 року, 08.08.2016 року, 01.11.2016 року жителі квартири [ADDRESS] - відповідачі у справі, які проживають поверхом вище над квартирою позивача затопили її квартиру [ADDRESS], чим спричинили їй матеріальну і моральну шкоду. Моральну шкоду позивач зазначає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна т неможливості користуватися ним., порушення нормального ритму життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації. Позивач вказує , що вимушена витрачати додаткові витрати для приготування їжі, , почуває себе пригніченою та приниженою, постійно терпить незручності, що негативно впливає на її стан здоров»я. 22.02.2017 року було залучено у справі в якості співвідповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на встановлені актами факти залиття відповідачами квартири позивача через халатність, наявності матеріальних збитків, які підтверджені актами виконаних робіт, поясненнями свідка. Представник вказав, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом 3-ї групи, дуже гостро реагує на такі випадки, у неї підвищується тис і вона довго хворіє. Відповідач [PERSON] просила розглядати справу у її відсутності, вказала, що вона не є належним відповідачем. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, критично висловилась щодо складених актів про затоплення квартири і причини затоплення, вважала їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, а факт затоплення квартири не встановленим. Представник зазначила, що призначена ухвалою суду будівельно-технічна експертиза не проведена через відсутність доступу до об»єкта обстеження, тобто через ухилення позивача від проведення експертизи, хоча на момент винесення ухвали позивач була присутня в зал судового засідання і провела ремонтні роботи після призначеної експертизи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює майстром ЖЕК №5 і їй відомо, що квартиру позивача - [ADDRESS] затоплювали сусіди зверху. Їй відомо, що на звернення сина позивачки на місце виходив майстер поточного ремонту інженерної мережі ЖЕК №5 - Білий, який оглянув обидві квартири і в подальшому вони склали відповідний акт. Вона не розглядала приміщення, на її думку Білий по фотографував все, показав їм фото і вони підписали акт від 1.11.2016 року. Свідок [PERSON] пояснив, що до нього зверталась [PERSON] що до складання кошторисів ремонту кухні в зв»язку з затопленнями. Він не є ФОП, про те виконав прохання позивача, дві складав кошториси, на яких ставив печатку фірми для достовірності підпису. В липні 2017 року він знайшов хлопців, які зробили ремонт. Сума ремонту 11963 грн 20 коп. з ринковими цінами. Працівникам він заплатив 500 грн і 300 грн. Ремонт робився лише один раз. Свідок [PERSON] вказав, що підписував акт від 1.11.206 року про затоплення кватирою [ADDRESS]. Більше нічого не пам»ятає. Оцінивши докази, суд критично оцінює договори від 14.04.206 від 22.04.2016, від 4.08.2016 року (на а.с. 32-33 , 36- 37, 40-41, 57- 58,60- 61, 63-64), кошториси ( на а.с. 7, 34, 38, 42, 59, 62, 65) акти прийому передачі робіт ( на а.с. 35,39,43-44) як не достовірні докази, складені в односторонньому порядку позивачем, правдивість яких не засвідчена належним чином, зміст яких ( кошториси та акти виконаних робіт) не відповідає обсягу затоплень, фактичних обставин, здійснених робіт та суперечить іншим доказам: показанням свідків [PERSON], [PERSON] , актам про затоплення в частині об»єму пошкодження. Вивчивши докази, суд встановив факт належності квартири [ADDRESS] [PERSON] Суд встановив, що [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі до 30.06.2016 року ( перше затоплення 11.04.2016 року). [PERSON] проживає у вказаній квартирі без реєстрації ( акт на а.с. 71) . Суду не надано документів, що свідчать про укладення будь-яких договорів між [PERSON] і [PERSON], між [PERSON] і [PERSON] , тому відповідно до змісту ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна ( квартири) несе власник [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає, що належним відповідачем за позовом є [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є не належними відповідачами по справі , тому суд вважає, що вимоги до них безпідставні. Суд не вбачає підстав визнання актів ( на а.с. 4, 5, 6) про затоплення квартири 54 нанесення матеріальних збитків не належними доказами, оскільки вони підтверджені поясненнями свідків. Так, з гідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які законом можуть бути підтверджені певним способом доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому суд відхиляє посилання представника відповідача на спростування актів поясненнями свідка та визнає факт затоплень квартири позивача з квартири, яка знаходиться на поверх вище, 23.04.2016 року, 03.08.2016 року та 01.11.2016 року . Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Про те, в супереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не надали доказів, які б спростували вину відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, від проведення якої позивач ухилилась. Відповідно до змісту ст. 146 ЦПК України в старій редакції та ст. 109 ЦПК України в діючій редакції, суд вважає за можливе відмовити у встановлені розміру матеріальної шкоди, причиненої затопленням. Так позивач не надала можливість експерту оглянути квартиру та визначити розмір матеріальної шкоди, в супереч внесеній в судовому засіданні з її участю ухвали про призначення судово-будівельної експертизи. Отже, в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди належить відмовити. Судом встановлено те, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом 3-групи загального захворювання. З слів представника позивача - [PERSON] тяжко переживала затоплення кожне квартири. ЇЇ поведінка та психічний стан в судовому засіданні 16.05.2016 року свідчили про глибоке занепокоєння позивача станом речей, наявністю матеріальної шкоди, хвороблива реакція на будь-які запитання представника відповідача свідчили про образу та порушення нормального ритму життя позивача, її занепокоєння що до захисту своїх прав, а, отже, наявність у позивача моральної шкоди. Згідно до змісту ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходити із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає достатнім відшкодування в розмірі 2000 грн. Отже, позовні вимоги позивача про відшкодування морально шкоди підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд приймає до уваги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та відповідно до пропорції задоволення позовних вимог вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача - 129 грн 97 коп. (11.79% % сплаченого судового збору) в рахунок відшкодування судових витрат. З позивача на користь відповідача - 5821 грн 86 коп ( 88.21 % оплати судово- будівельної експертизи - 3600 грн, квитанція на а.с. 145 та юридичних послуг 3000 гр-н квитанція на а.с. 200 ). На підставі викладеного,

Outcome: partial