Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона та її мати, третя особа по справі, є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначила що її частка складає 2/3 та, що на даний час в будинку окрім неї та третьої особи зареєстровані: брат - [PERSON] , дочки - [PERSON] , [PERSON] , та відповідач - [PERSON] . Свою заяву позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач по справі був цивільним чоловіком її доньки [PERSON] , в зв`язку з чим вона та третя особа зареєстрували його в належній на праві власності квартирі. Однак сімейне життя доньки не склалося вони припинили фактичні подружні стосунки та відповідач поїхав з с. Сад Сумського району, Сумської області, та не проживає в квартирі позиваки з березня 2019 року. Будь-яких перешкод йому в користуванні будинком вона не створювала, він покинув квартиру добровільно, без примусу з її боку. З часу, як відповідач покинув квартиру, він не виявляє до неї ніякого інтересу, не оплачував комунальні послуги, які позивачка сплачує за власні кошти. Так як відповідач без поважних причин більше року не мешкає в спірному будинку просить визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також через публікацію оголошення про його виклик на веб-порталі «Судова влада України». Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримала. Суд, заслухавши позивачку, свідків [PERSON] та [PERSON] дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником 2/3 частини квартири в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право спільної сумісної власності від 15.03.1994 року, виданого згідно наказу СНВО «Еліта» від 01.03.1994 р. №40, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.023.2014 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2014 р. Власником іншої 1/3 частини вказаної квартири є її мати, третя особа по справі - [PERSON] ( а.с.4,5,6). Відповідач не проживає в спірній квартирі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей першої необхідності в квартирі не має, з позивачкою не спілкується. Згідно довідки Садівської сільської ради Сумського району, Сумської області в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , її мати (третя особа) [PERSON] , брат - [PERSON] , доньки - [PERSON] , [PERSON] , та відповідач - [PERSON] (а.с.12). Проте, вже більше року відповідач в спірному домоволодінні не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою позивачки, зазначила, що почала зустрічатися з відповідачем [PERSON] та приїхала з ним додому, в [ADDRESS] з метою сумісного проживання, зареєструвала його у вказаній квартирі. Однак стосунки в них не склалися і вже через декілька місяців [PERSON] поїхав з с.Сад, Сумського району, Сумської області, забравши свої речі та не маючи наміру повертатися. З квітня 2019 року відповідач не проживає у вказаній квартирі за місцем реєстрації, не цікавиться житлом та не сплачує жодних комунальних рахунків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, та бачила відповідача [PERSON] лише декілька разів, ще в кінці минулого року, в спірній квартирі він не проживає. Крім того зазначила, що постійно спілкується з позивачкою та достовірно знає, що [PERSON] деякий час зустрічався з її донькою та майже відразу після його реєстрації в квартирі поїхав з с.Сад, та принив спілкування з позивачкою та її донькою. Підстав сумніватись у показах свідків [PERSON] та [PERSON] у суду немає, так як вони не є суперечливими між собою і підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірній квартирі більше року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивачка йому не чинила, він добровільно покинув його і з квітня 2019 року в ній не проживає і не цікавиться квартирою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved