Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач у серпні 2020 року звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просив припинити право спільної часткової власності на 21/50 частину домоволодіння та визнати за ним право власності на житловий будинок літери «А» з приміщенням 2-1, загальною площею 6,9 кв.м ,та приміщення 2-2 загальною площею 21,8 кв.м, за адресою [ADDRESS] . Підставою цьому зазначив те, що відповідно до мирової угоди затвердженої Центральним районним судом м. Миколаєва від 17.11.2011 року позивач є співвласником 21/50 частини домоволодіння. Згідно з тією ж мировою угодою про поділ майна в натурі власником 29/50 частин є колишня дружина позивача. Належній позивачу частині домоволодіння рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 11.12.2017 року надано нову адресу, однак при зверненні до державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з метою проведення реєстрації, йому було відмовлено та рекомендовано припинити спільну часткову власність, що і змусило його звернутись до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу від 18.08.2020 року дана справа передана судді Черенковій Н.П. та отримана нею 27.08.2020 року. Ухвалою від 14.09.2020 року дана позовна заява залишена без руху. На виконання даної ухвали позивачем 21.10.2020 року надана уточнена позовна заява та сплачений судовий збір. Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 03.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відповідач заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду від 04.02.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач до суду не з`явився, представником позивача [PERSON] до суду надано заяву, згідно якої представник наполягала на задоволенні позову та просила розглянути її у відсутність її та позивача. Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2011 року затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON] , по справі № 2-3816/11 про поділ житлового будинку в натурі, згідно якої за [PERSON] визнано право власності на 21\\50 частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 28,7 кв.м., яке складається з приміщення 2-1, загальною площею 6,9 кв.м., приміщення 2-2 загальною площею 21,8 кв.м., будинку літери « А-1», а [PERSON] - право власності на 29\\50 частин будинку, загальною площею 39,4 кв.м., з яких: приміщення 1-1 загальною площею 7,5 кв.м., приміщення 1-2 площею 16,1 кв.м., приміщення 1-4, площею 7,8 кв.м., приміщення 1-5 загальною площею 8,0 кв.м., які позначені на плані будинку літери « А-1». Дана ухвала суду зареєстрована 12.04.2012 року за № 2947. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради» від 11.12.2017 р. № 1010, частині домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] надано нову адресу: [ADDRESS] . Рішенням № 55997714 від 29.12.2020 року державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановським С.І., відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно із частиною 1статті 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.368\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власностіє спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У частинах 1, 2 ст.369\~ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст.370\~ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved