Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач через свого уповноваженого представника 18.01.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в позові зазначив, що 12.12.2012 року ПАТ «Креді [PERSON]» укладено комплексний договір №1/1286600 з [PERSON] про надання позичальнику кредиту у сумі 52 000 гри. строком на 36 місяців - з 12.12.2012 року до 11.12.2015 року (включно) на споживчі потреби під 11% річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту. 31.03.2014 року між ПАТ «Креді [PERSON]» та ТОВ «Купер Прайс» укладено договір відступлення права вимоги №03/14-111, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Станом на дату укладення Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №03/14-111 сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Купер Прайс» за Кредитним договором становить 39 432,72 грн. В подальшому 02.04.2014 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги №14/УБК-14, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Станом на дату укладення Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №14/УБК-14 сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Українська боргова компанія» за Кредитним договором становить 39 432,72 грн. В свою чергу 30.12.2015 року між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Сума заборгованості відповідача перед новим кредитором, за твердженням позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за Кредитним договором, становить 86756 грн. 32 коп., яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту 33778 грн. 68 коп., - заборгованості по відсоткам 1498 грн. 29 коп., - заборгованості по комісії 4155 грн. 75 коп., - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочення (відповідно до п.6.1. Договору), що становить 329 днів, у сумі 12981 грн. 46 коп., - штрафу у розмірі 1 % від суми кредиту (відповідно до п.1.1. та п.6.2. Кредитного договору)у сумі 520 грн. 00 коп., - збитків від інфляції (відповідно до ст.625 ЦК України) в сумі 31002 грн. 43 коп., - пені в розмірі 3 % річних за період прострочення з 07.07.2014 року по 22.11.2016 року 870 днів (відповідно до ст.625 УК України) у сумі 2819 грн. 71 коп. З огляду на вказане позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором та відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином за місцем свого проживання (м. Бориспіль Київської області, вул. П.Орлика, 5), про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Відповідно до вимог ст. ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 10.12.2012 року відповідач для отримання кредиту звернувся до ПАТ «Креді [PERSON]» з заявою-анкетою № 0100122-10122012 (а.с.6-7) 12.12.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Креді [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено комплексний договір № 1/1286600 про надання кредиту в сумі 52000,00 грн. строком на 36 місяців з 12.12.2012 року по 11.12.2015 року (а.с.8-14). Відповідно до п.1.3.1 даного Договору за вказаний споживчий кредит відповідач мав сплачувати 11 % річних, та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80 % в місяць від суми кредиту. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно з п.1.1., 1.2., 1.3., Позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за цим Договором за кожний день прострочення платежу. . Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору у разі порушення Позичальником без поважних причин, вимог п.п.4.2.2. 4.2.9. цього Договору Позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 1 % від суми кредиту визначеної в п.1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення. Відповідно до п. 6.3. у разі невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Одночасно з укладення кредитного договору також було розроблено графік погашення заборгованості на період з 12.12.2012 року по 11.12.2015 року (а.с.15) та умови надання, обслуговування та погашення кредиту (16). 31.03.2014 року між ПАТ «Креді [PERSON]» та ТОВ «Купер Прайс» було укладено договір відступлення права вимоги №03/14-ІІІ, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON], що також підтверджується додатками № 1 та № 6 до даного договору (а.с.29-34). В подальшому 02.04.2014 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги №14/УБК-14, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON], що також підтверджується додатками № 1 та № 6 до даного договору (а.с.24-28). В свою чергу 30.12.2015 року між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON], що також підтверджується додатком № 1 до даного договору (а.с.19-23). Про зміну кредитора Відповідачу рекомендованим листом № 0411215939502 було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с.35-36). Як встановлено, ПАТ «Креді [PERSON]» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 52000,00 грн., що підтверджується Випискою з рахунку від 12.12.2012 року (а.с.37). Сума заборгованості відповідача в розмірі 39 432,72 грн. виникла станом на 07.07.2014 року, дату відступлення права вимоги первісним кредитором [PERSON] новому кредитору згідно Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №03/14-ІІІ, яка також підтверджується виписками з рахунку Відповідача від 07.07.2014 року (а.с.38-40). Однак, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, відповідач ухиляється від виконання зобовязання і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашена. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення існуючої заборгованості за кредитним договором станом на 12.12.2015 року в розмірі 39732 грн. 89 коп., право вимоги щодо якої відступлено в кінцевому випадку ТОВ ФК Довіра та Гарантія, збитків від інфляції за період з 07.07.2014 року по 22.11.2016 року зважаючи на вимоги ст. 625 ЦК України в сумі 31003 грн. 43 коп., штрафних санкцій на підставі ч.3 ст. 549 ЦК України та п. 6.1. Кредитного договору у виді пені за прострочення грошового зобов'язання строком на 329 днів в розмірі 12981 грн. 46 коп., а всього на суму 83717 грн. 78 коп. В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення іншої частини вимог позивача. Так, суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог про стягнення 300 грн. 17 коп. пені застосованої ТОВ ФК Довіра та Гарантія до відповідача, оскільки остання не передбачена існуючим кредитним договором та будь-якими нормативно-правовими актами. Не підлягає, на думку суду, стягненню також з відповідача на користь позивача сума пені в розмірі 2819 грн. 71 коп., визначена ТОВ ФК Довіра та Гарантія на підставі ст. 625 ЦК України щодо нарахування суми боргу із урахуванням 3% річних за період прострочення з 07.07.2014 року по 22.11.2016 року, що становить 870 днів. Так, указане положення не підлягає застосуванню, оскільки розмір пені визначений безпосередньо Кредитним договором та врахований позивачем при зверненні до суду про що свідчить відповідний розрахунок позивача. Такий розмір підлягав би застосуванню за відсутності врегулювання сплати штрафних санкцій в договорі. Однак таких обставин судом не встановлено. Також встановлено, що вимоги в частині необхідності додатково сплати штрафу в розмірі 1 % суми кредиту - 520 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Так, зі змісту позовної заяви та Кредитного договору вбачається, що за порушення грошових зобовязань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штраф (а.с. 2), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд звертає увагу, що у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України, застосування позовної давності судом здійснюється лише за заявою сторони у спорі, вчиненої до завершення розгляду справи. При цьому, суд враховує, що заміна сторони зобов'язання, згідно вимог ст. 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності. В той же час, за відсутності заяви відповідача з цього приводу, суд позбавлений можливості її застосувати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 4). На підставі наведеного та

Outcome: partial