Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27.04.2018 був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував 68470 грн. 00 коп. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому повинен виплатити йому середній за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 27.04.2018. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 68470 грн. 00 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10639 грн. 11 коп. Від представника відповідача Журавльової М.В. до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач визнав заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 68470 грн. 08 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 06.06.2018 року у розмірі 6090 грн. 26 коп. Від позивача до суду надійшло відповідь на відзив, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не погоджується з розрахунком відповідача щодо середньоденної заробітної плати та просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 21.05.2018 року у розмірі 10639 грн. Від представника відповідача до суду письмових заперечень щодо відповіді на відзив не надійшло. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», звільнений з 27.04.2018 за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» № 16-07/820 від 06.06.2018 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 68470 грн. 08 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. З довідки від 06.06.2018 року наданої ПАТ «СМНВО» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 553 грн. 66 коп. Відповідно до Наказу генерального директора № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Тобто, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року №75. П'ятиденний робочий тиждень, який діяв у тому числі для позивача протягом жовтня 2016 року лютого 2017 року, був установлений у зв'язку з виробничою необхідністю, за згодою з конкретними працівниками. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 27.04.2018 року по 31.08.2018 року становить 48 робочих днів (травень - 11, червень - 10, липень - 14, серпень - 13), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 41887 грн. 40 коп. (553,66 грн. х 48 = 26575 грн. 68 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 68470 грн. 08 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.04.2018 року по 31.08.2018 року включно у сумі 26575 грн. 68 коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial