Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 5,9216 га, за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться на території Ковалівської сільської ради Полтавського району. У зв'язку з тим, що у процесі підготовки документів для оформлення прав на спадщину з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №10733721 від 13.12.2017 року, стало відомо, що право власності за [PERSON] на вищевказану земельну ділянку зареєстровано 02.11.2017 року державним реєстратором Старосанжарської сільської ради Камуз О.В., тобто після смерті власника, постановою нотаріуса від 14.12.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко О.В. - у судове засідання не з'явилась, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи без її участі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON] (а.с.5), після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме : земельна ділянка площею 5,9200 га, за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Полтавською районною державною адміністрацією 28.03.2012 року (а.с.7).Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.05.2017 року спадкова справа №60602348, після померлої [INFO] року [PERSON] заведена 04.05.2017 року (а.с.11). Як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.11.2017 року та 15.12.2017 року земельна ділянка площею 5,9216 га, за кадастровим номером [NUMBER], зареєстрована Полтавською регіональною філією центру ДЗК 29.10.2012 року, належить [PERSON] та перебуває в оренді у ТОВ «Коновалівське» з 2.11.2017 року строком на 7 років (а.с.18-20,27-28). У зв'язку з тим, що у процесі підготовки документів для оформлення прав на спадщину з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №10733721 від 13.12.2017 року, стало відомо, що право власності за [PERSON] на вищевказану земельну ділянку зареєстровано 02.11.2017 року державним реєстратором Старосанжарської сільської ради Камуз О.В., тобто набула право власності на спадкове майно після своєю смерті, постановою нотаріуса від 14.12.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину (а. с.8). Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач є єдиним спадкоємцем після померлої матері - [PERSON], оскільки відомості про наявність інших спадкоємців відсутні. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved