Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Харківгаз збут» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.05.2017 по 01.09.2018 в сумі 233 610,70 грн., 3% річних - 16 081,21 грн., інфляційни втрати - 30 131,65 грн. та судові витрати в розмірі 4 197,35,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут». На ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок [NUMBER] . У зв`язку з систематичним нехтуванням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.05.2017 по 01.09.2018 склала 233 610,70 грн. та не погашена станом на 12.05.2021, що підтверджується розрахунком заборгованості. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81 ЦПК Українипередбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП), згідно постанови №1588 від 21.05.2015 (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015 № 2283), та згідно постанови від 11.05.2017 №633, виданої на постачання природнього газу на території України. ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ №867 від 19.10.2018). В свою чергу, АТ «Харківгаз» відповідно до постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13.03.2015, №2284 від 08.09.2015, №809 від 19.06.2017 в контексті обставин справи провадить господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Харківської області, тобто, є оператором ГРМ. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 та розмішений на офіційному сайті Товариства. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», оскільки факт фактичного споживання відповідачем природного газу та оплата споживачем рахунку (квитанції) постачальника ТОВ «Харківгаз збут» свідчать про приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз збут». Зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до абз. 2 п. 22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.05.2017 по 01.09.2018 складає 233 610,70 грн. та не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку індекс інфляції за весь час прострочення заборгованості складає 30 131,65 грн. та 3% річних від простроченої суми - 16 081,21 грн.. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі викладеного, беручи до уваги, що зобов`язання відповідачем не виконується належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 4 197,35 грн..

Outcome: approved