Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

позовна заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 16 та 22 листопада 2018 року на судові запити, направлені у відповідності до частини шостої статті 187 ЦПК України, надійшли відповіді про відсутність відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача /а. с. 47, 48/. Ухвалою судді від 06 грудня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання /а. с. 50-51/. 18 грудня 2018 року від третьої особи у справі засобами поштового зв'язку до суду надійшли письмові пояснення на позов, у яких представник вказала, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до вимог законодавства та у відповідності до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність здійснює відшкодування із врахуванням ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено відшкодування особою, відповідальною за шкоду, заподіяну винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням зносу та франшизи, розрахованого у порядку встановленому законодавством (матеріальний збиток). Відповідачу примірник копії позовної заяви з додатками, засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження судом направлявся за останньою відомою адресою проживання, вказаною нею при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності і зафіксованою у постанові суду від 04 січня 2018 року. Проте судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання. Заяви по суті позову та з приводу процесуальних питань до суду від відповідача не надходили. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 18 квітня 2017 року позивач та [PERSON] уклало договір добровільного страхування наземного транспорту № 13743-10, згідно з яким було застраховано автомобіль «Volkswagen Passat В6» (д. н. з. [NUMBER]), власником якого є останній. 04 жовтня 2017 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen Passat В6» (д. н. з. [NUMBER]) [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Outlander» (д. н. з. [NUMBER]), яким керувала відповідач. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» ([NUMBER]) [PERSON] Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 pоку, тобто вчинення нею правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП. До позивача ПрАТ «СК «Мега-Поліс» із заявою звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування, у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору № 13743-10. З метою визначення вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику застрахованого ПрАТ «СК «Мега-Поліс» транспортного засобу «Volkswagen Passat В6» було проведено експертне дослідження, за результатами якого 19 жовтня 2017 року складено звіт № 745-2017 про оцінку колісного транспортного засобу згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat В6» складає 57 196, 55 грн, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7. Виконуючи умови договору добровільного страхування та ст.ст. 20, 25 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «Мега-Поліс» виплатило страхове відшкодування у розмірі 50 103, 90 грн, з метою проведення відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat В6» на підставі рахунку-фактури № 66 від 20 жовтня 2017 року, що підтверджується страховим актом № 6960/13743-10 від 15 січня 2018 року, платіжним дорученням № 2909 від 24 жовтня 2017 pоку, та платіжним дорученням № 3283 від 16 січня 2018 року. Фактичне здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Passat В6» підтверджується нарядом-замовленням (актом виконаних робіт) №1. Частиною другою ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (в даному випадку ПрАТ «СК «Мега-Поліс»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПрАТ «СК «Мега-Поліс», яке виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також позивач вказав, що ним були понесені витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчої експертизи для визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу «Volkswagen Passat В6» у розмірі 800 грн, що підтверджується рахунком №745/2017 від 19 жовтня 2017 року та платіжним дорученням № 2900 від 24 жовтня 2017 року. Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як правильно зазначено позивачем, спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата вартості автотоварознавчої експертизи страховою компанією не передбачена, відповідно і вимога щодо відшкодування даної суми у розмірі 800 грн є безпідставною, ототожнювання з фактичними витратами необґрунтовано. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» (д. н. з. [NUMBER]) на момент дорожньо-транспортної пригоди 04 жовтня 2017 року була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», відповідно до полісу № АМ/0621836, франшиза передбачена полісом становить 510 грн. 02 лютого 2018 року позивач звернувся до третьої особи у справі із заявою про страхове відшкодування, яка була задоволена ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 05 червня 2018 року шляхом здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 19 480, 53 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 20689 від 13 вересня 2018 року. Відповідно до частини другої ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується па суму франшизи. Згідно з частиною шостою ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору 23 липня 2018 року у порядку ст. 1194 Цивільного кодексу України із вимогою про відшкодування шкоди, в якій просило сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою, що була здійснена ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», в розмірі 30113, 37 грн, вартості франшизи в розмірі 510 грн та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 800 грн, що разом становить 31 423, 37 грн. Разом з тим вбачається, що відповіді на даний лист позивач не отримав, оплати зазначеної вище суми коштів відповідачем здійснено не було, тому позивач звернувся до суду. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, та третя особа у справі, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову: відмовивши у стягненні з відповідача вартість проведення автотоварознавчої експертизи, задовольнивши у стягненні суми різниці між фактичним розміром шкоди та виплатою, що була здійснена Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», у розмірі 30 623, 37 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial