Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

позивач Тернопільське державне науково - технічного підприємство «Промінь» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 67752,96 грн. та судових витрат, мотивуючи їх тим, що внаслідок незаконних дій відповідача як керівника ТДНТП «Промінь», пов`язаних зі звільненням працівника підприємства [PERSON] , позивачу було завдано матеріальної шкоди: а саме: згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2018 року [PERSON] було виплачено 64 572 грн. 96 коп. середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні та 3000 грн. моральної шкоди. Відповідач як керівник підприємства зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. Представник позивача надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позову не визнав, пояснив, що в період з 23.08.2016 р. по 23.02.2018 р. ТДНТП «Промінь» перебувало в процедурі досудової санації. Він, виконуючи повноваження керуючого санацією ТДНТП «Промінь», був підпорядкований лише Господарському суду Тернопільської області та кредиторам. В лютому 2018 р. його фактично було усунуто від виконання обов`язків, без дозволу та у його відсутності було відкрито його кабінет, вилучено печатку та установчі документи. З цього часу він був позбавлений можливість вести захист інтересів підприємства. Внаслідок цього, у цивільній справі, яка перебувала у провадженні Тернопільського міськрайонного суду №607/7852/17 за позовом [PERSON] до ТДНТП «Промінь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, адміністрація ДНТП «Промінь», зловживаючи своїми правами, не повідомила суд щодо провадження процедури санації. А відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дана справа підлягала розгляду Господарським судом Тернопільської області. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши та оцінивши надані докази суд встановив, що згідно наказом №341 -к від 01.12.2015 р. Державного концерну «Укроборонпром» на [PERSON] , першого заступника директора ГД НІН «Промінь», покладено виконання обов`язків директора ДНТП «Промінь» з 02.12.2015 р. до укладення контракту з керівником ТДНТП «Промінь»; надано виконуючому обов`язки директора ДНТП «Промінь» [PERSON] . право підписання розпорядчих, фінансових та інших документів з питань, віднесених до компетенції директора цього підприємства. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.08.2016 року у справі №921/476/16-г/11 затверджено план санації ТД НТП «Промінь» до порушення провадження у справі про банкрутство. Керуючим санації призначено виконуючого обов`язки директора підприємства Білана Т. Б. Строк дії процедури санації закінчився 23.08.2017 року, тобто з вказаної дати припинились повноваження [PERSON] як керуючого санацією. Наказом №10-к від 20.02.2018 р. на посаду директора ТД НТП «Промінь» за контрактом призначено [PERSON] з 21.02.2018 р. та припинились повноваження [PERSON] як виконуючого обов`язки директора ТД НТП «Промінь». Наказом №6-к від 03.04.2018 р. [PERSON] звільнений з посади першого заступника директора за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Наказом №48 від 18.05.2017 року за підписом відповідача звільнено з посади начальника бюро бухгалтерського обліку і фінансової звітності [PERSON] па підставі її заяви. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2018 року у справі № 607/7852/17 за позовом [PERSON] до ТДНТП «Промінь», позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з ТДНТП «Промінь» в користь [PERSON] 64752 грн. 96 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із врахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів та 3000 грн. моральної шкоди. Вказаним рішенням встановлено незаконність дій ТДНТП «Промінь» щодо не проведення повного розрахунку при звільненні [PERSON] . У зв`язку з цим не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо неправомірних дій [PERSON] при виконанні нею своїх трудових обов`язків, оскільки такі обставини не є предметом спору. Так само суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача про те, що справа за позовом [PERSON] підлягала розгляду Господарським судом Тернопільської області, оскільки рішення у справі набрало законної сили, тобто має силу закону і є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи Таким чином факт затримки [PERSON] розрахунку при звільненні та спричинення їй моральної шкоди не потребує повторного доказування. Суд зазначає, що на стадіях санації керуючий санацією отримує в певному обсязі правосуб`єктність роботодавця як керівник підприємства боржника. Так, відповідно до ст.28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня винесення ухвали про санацію припиняються повноваження керівника боржника, а управління боржником переходить до керуючого санацією. Відповідно до ч.1 ст.111 вказаного Закону, шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пункт 8 ст.134 КЗпП України передбачає, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Згідно ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач виконував обов`язки керівника ТДНТП «Промінь» до 19.02.2018 р., оскільки з 20.02.2018 р. на посаду директора ТДНТП «Промінь» призначено [PERSON] . Рішення Тернопільського міськрайонного суду, яким було задоволено позов [PERSON] було прийнято 12 жовтня 2018 року. Після зміни керівника ТДНТП «Промінь» позивач мав можливість і зобов`язаний був виплатити належну [PERSON] заборгованість та звернутися з регресним позовом до відповідача. Однак, як вбачається зі змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2018 року представник ТДНТП «Промінь» позову не визнав, вважав дії підприємства правомірними, тобто погоджувався з діями відповідача. В результаті цього сума за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] продовжувала збільшуватися. Виплата присудженої [PERSON] суми була здійснена позивачем лише 11 квітня 2019 року, що засвідчує банківська виписка. Дані факти свідчать, що відповідальність за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні покладаються на позивача. Таким чином заявлена до відшкодування позивачем сума в розмірі 64752 грн. 96 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] достатньо не обґрунтована і не доведена. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цивільним процесуальним законом не передбачено права суду самостійно відшуковувати та витребувати докази у справі, суд вирішує справу на підставі доказів, наданих сторонами. На підставі наданих позивачем доказів ступінь вини відповідача не доведена, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. В свою чергу підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3000 грн. моральної шкоди, виплачених [PERSON] , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2018 року. Так, у мотивувальній частині вказаного рішення, встановлено, що внаслідок запису відповідачем до трудової книжки [PERSON] рекомендації не приймати її на роботу бухгалтером, вона була позбавлена можливості забезпечити себе та свою сім`ю необхідним в силу відсутності заробітку, неможливістю подальшого працевлаштування після звільнення, що стало причиною порушення звичного способу її життя та призвело до значних моральних страждань. Таким чином безпосередня вина відповідача у спричиненні [PERSON] моральної шкоди доведена судовим рішенням, що набрало законної сили. Також при поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача в його користь, згідно ст.141 ЦПК України. Враховуючи вказане вище позов підлягає задоволенню частково. Керучись ст. ст. 12,81, 82, 141, 211, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 134, 237 Кодексу законів про працю України,-

Outcome: partial