Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.08.2015р. ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір №120236730 про отримання товарів в системі Плати Пізніше. Згідно із п.1.1 договору, клієнт бере участь в системі Плати Пізніше, зокрема отримує товар (послугу) від постачальника (ФОП) - учасника системи Плати Пізніше на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування Плати Пізніше, а постачальник зобов»язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п.1.2 договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Правилами отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше в редакції згідно Наказу №1 від 13.03.2015р., які є невід»ємною частиною цього договору. Копія Правил надається клієнту в електронному вигляді на веб-сайті. Пунктом 2.1 договору визначено, що умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту, визначаються обраним клієнтом пакетом фінансування, який є невід»ємною частиною договору. Згідно із п.2.2 договору, передання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу телефон мобільний Samsung Galaxy S6 Edge SM-G925 Green , вартістю 30662грн. 00коп. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Відповідно до п.3.1 договору, клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цим договором. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше, клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця (гривні). Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): 10%, що становить 3066,20грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 3066,20грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов»язань за договором. Також, згідно з п.п.1.1, 1.3 договору про участь постачальника в системі Плати Пізніше №2014112001 від 20.11.2014р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені ФОП [PERSON] на користь позивача в момент підписання договору - 27.08.2015р. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно із п.1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору. Незважаючи на обов»язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за договором, відповідач за весь період дії договору сплатив: 27.08.2015р. - 3066,20грн. (платіж при отриманні товарів); 03.02.2016р. - 1690,00грн.; 15.03.2016р. - 450,00грн.; 28.03.2016р. - 119,59грн.; 29.03.2016р. - 494,02грн.; 29.04.2016р. - 4000,00грн.; 03.06.2016р. - 4000грн. Згідно з п.8.3 договору, у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. На день подання позову, заборгованість відповідача становить 63755,05грн., з яких сума боргу за основним зобов»язанням - 27595,80грн., сума неустойки - 36159,25грн. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 11, 629, 526, 612, 546, 549, 552 ЦК України, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 63755,05грн., стягнути судовий збір в розмірі 1600грн. 00коп. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Харченко О.М. позовні вимоги визнав частково, а саме, - відповідач визнає заборгованість в розмірі 27595,80грн., а борг в розмірі 36159,25грн. - не визнає. Зазначив, що на даний час мобільний телефон знаходиться у відповідача. Судовий збір визнає в розмірі 800грн., а решту частину - ні. Погодився із обставинами щодо дати та розміру сплачених відповідачем коштів. На час розгляду справи відповідач жодних виплат боргу не здійснив. Крім того, зазначив, що відповідач визнає розрахунки, здійснені позивачем. На даний час договір не розірваний та не оспорюється відповідачем. Подана заява про застосування строків позовної давності щодо нарахованої пені. На думку представника, - останній платіж до 20.05.2016р., позов поданий до суду 23.05.2017р., а тому вважає, що починаючи з 20.05.2016р. збігли строки позовної давності і в цій частині слід відмовити у позові. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що 27.08.2015р. ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір №120236730 про отримання товарів в системі Плати Пізніше. Згідно із п.1.1 договору, клієнт бере участь в системі Плати Пізніше, зокрема, - отримує товар (послугу) від постачальника (ФОП [PERSON].) - учасника системи Плати Пізніше на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування Плати Пізніше, а постачальник зобов»язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра, яким є ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Відповідно до п.1.2 договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Правилами отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше в редакції згідно Наказу №1 від 13.03.2015р., які є невід»ємною частиною цього договору. Копія Правил надається клієнту в електронному вигляді на веб-сайті. Пунктом 2.1 договору визначено, що умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту, визначаються обраним клієнтом пакетом фінансування, який є невід»ємною частиною договору. Згідно із п.2.2 договору, передання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Під час розгляду справи відповідачем дані обставини не осорюються. Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу телефон мобільний Samsung Galaxy S6 Edge SM-G925 Green, вартістю 30662грн. 00коп. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Відповідно до п.3.1 договору, клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цим договором. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше, клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця (гривні). Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): 10%, що становить 3066,20грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 3066,20грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов»язань за договором. Також, згідно з п.п.1.1, 1.3 договору про участь постачальника в системі Плати Пізніше №2014112001 від 20.11.2014р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору, були відступлені ФОП [PERSON] на користь позивача в момент підписання договору - 27.08.2015р. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно із п.1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору. Незважаючи на обов»язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за договором, відповідач за весь період дії договору сплатив: 27.08.2015р. - 3066,20грн. (платіж при отриманні товарів); 03.02.2016р. - 1690,00грн.; 15.03.2016р. - 450,00грн.; 28.03.2016р. - 119,59грн.; 29.03.2016р. - 494,02грн.; 29.04.2016р. - 4000,00грн.; 03.06.2016р. - 4000грн. Зазначені платежі відповідачем та його представником визнаються. Згідно з п.8.3 договору, у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. З наданого позивачем розрахунку боргу вбачається, що на день подання позову, заборгованість відповідача становить 63755,05грн., з яких сума боргу за основним зобов»язанням - 27595,80грн. та сума неустойки - 36159,25грн. Під час розгляду справи відповідачем визнається борг у розмірі 27595,80грн. і суд визнання позову відповідачем в цій частині приймає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Що стосується заяви про застосування строку позовної давності, то така заява підлягає до часткового задоволення. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256ЦК). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (стаття 258 ЦК). Як передбачено ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За нормами частин 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що позовна заява направлена до суду позивачем 25.05.2017р. (поштове відправлення, опис цінного листа) і надійшла до суду 30.05.2017р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (додаток№2 до позовної заяви), неустойка нарахована за період з 20.10.2015р. по 20.06.2017р. в розмірі 46912,86грн. При цьому, неустойка в розмірі 10753,61грн. відповідачем була сплачена і борг по неустойці позивачем визначено в розмірі 36159,25грн. Оскільки станом на час розгляду справи відповідачем не сплачено заборгованість в повному обсязі, що ним не заперечується, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає неустойка в розмірі 33114грн. 96коп. - в межах річного строку позовної давності, за період часу з 20.06.2017р. по 20.06.2016р. (2759,58грн. х 12 місяців = 33114,96грн.). В частині позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 3044,29грн. слід відмовити. На думку суду, є необґрунтованими та безпідставними посилання представника відповідача на те, що строки позовної давності слід застосувати до вимог про стягнення всього розміру боргу по неустойці і, відповідно в цій частині відмовити у задоволенні позову. Отже, за результатами розгляду справи, суд вважає, що оскільки кошти за договором за придбаний товар в належному розмірі відповідачем сплачено не було, то основний борг та неустойка підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, а саме, необхідно позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором від 27.08.2015р. в розмірі 60710грн. 76коп., з яких борг за зобов»язанням - 27595,80грн. та неустойка - 33114,96грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600грн. 00коп., який сплачений при подачі позову відповідно до платіжного доручення №7429 від 23.05.2017р. На підставі викладеного та,

Outcome: partial