Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 28.11.2013 року [PERSON] відібрано від матері без позбавлення батьківських прав. З жовтня 2013 року [PERSON] перебував у Сумському міському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а з 03.09.2014 року влаштований до Сумського дитячого будинку ім.. С.П. Супруна. За час перебування дитини у державних закладах відповідач не піклувалася про сина, його фізичний т духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідний медичний догляд та лікування, не спілкувалася з ним у обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, не навала синові доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяла засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечувала матеріально та не сплачувала аліменти. Вважає, що відповідач не виконує покладені на нього обовязки по вихованню дитини, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно сина. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала та пояснила, що відповідач також не вживає заходів щодо повернення дитини до сімї. Відповідач позов заперечила та пояснила, що дитину постійно відвідує та хоче щоб син був з нею. Просить не позбавляти її батьківських прав. Представник Сумський дитячий будинок ім.. С.П.Супруна пояснив, що дитина перебуває з 2014 року у будинку дитини. Відповідач постійно відвідує дитини, приносить продукти харчування. Зазначила, що мати не вживає заходів щодо повернення дитини у сімю та не сплачує аліменти. Вважає, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав, оскільки відповідач не виконує покладених на неї обовязків. Інша заінтересована особа повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення сторін, що зявилися, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є матірю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини вказані в актовому записі про народження дитини н підставі ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 6, 5) Рішенням Зарічного районного суду м. Суми ввід 28.11.2013 року у справі за позовом Служби у справах дітей СМР неповнолітнього [PERSON] було відібрано від матері без позбавлення останньої батьківських прав. Окрім того, цим же рішенням з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина. (а.с. 3-4). З пояснень сторін вбачається, що [PERSON] перебуває у Сумському дитячому будинку ім. С.П. Супруна. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Підстави для позбавлення батьків батьківських прав визначені ст. 164 СК України, якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини - Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. В той же час, позивачем не надано суду об'єктивних даних про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а також інших підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст.164 СК України. Як не надано суду й доказів того, що відповідач не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню дитини та стали підставою для відібрання у неї дитини. Як вбачається з пояснень відповідача вона пройшла курс лікування від алкоголізму, постійно відвідує сина у дитячому будинку. Вказані обставини підтвердив у суді й представник дитячого будинку. Окрім того, вони підтверджуються довідкою (а.с. 39-40) Сам факт не сплати аліментів на утримання дитини в у належному розмірі, не є самостійно достатньою підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. В супереч зазначених вище нормам права позивач не надав суду жодні переконливі докази на підтвердження наявності підстав визначених ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed