Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, посилаючись на те, що він рішенням виконкому сільської ради був поставлений на облік при виконкомі Великокручанської сільської ради як особа, що потребує поліпшення житлових умов за місцем свого проживання у [ADDRESS]. Указаний будинок належав матері позивача, яка у 2008 році продала його [PERSON], яка погодилася, щоб позивач проживав та був зареєстрований за вказаною адресою. 27 листопада 2014 року відповідач прийняв рішення №64, яким [PERSON] було знято з квартирного обліку. Про указане рішення позивач довідався у травні 2015 року. З указаним рішенням не погодився та подав скаргу до Великокручанської сільради із вимогою скасувати рішення та поновити його на квартирному обліку. На своє звернення отримав відмову виконкому сільської ради. Ознайомившись з матеріалами особової справи позивач установив, що його було знято з обліку з тих підстав, що він не потребує поліпшення житлових умов, так як не проживає у с. Повстині за місцем реєстрації. До такого висновку відповідач прийшов з огляду на наявний у матеріалах справи акт обстеження житлово-побутових умов від 06.11.2014, який, на думку позивача, не відповідає дійсності та був складений після прийняття рішення про зняття його з квартирного обліку. Вважаючи рішення відповідача таким, що не відповідає вимогам закону і порушує його житлові права, позивач та його представник просили про задоволення позову з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні пояснив, що у 2002 році він був зареєстрований та проживав у с.Повстин Пирятинського району у будинку його матері по [ADDRESS]. У 2004 році він подав заяву до сільської ради про постановлення його на квартирний облік. Кожен рік він поновлював необхідні документи, подавав довідки БТІ та про склад сім'ї. Свого житла він не мав, а указаний вище будинок, в якому він був зареєстрований, визнаний аварійним. У вказаному будинку він постійно проживає, проте деякий час він був вимушений тимчасово винаймати житло за місцем своєї роботи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що підставою зняття позивача з квартирного обліку були неправомірні дії службових осіб (на той час голови Великокручанської сільської ради [PERSON] ) при вирішенні питання про взяття його на облік. Зокрема, було порушено норму Постанови виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 року №510 про те, що на квартирний обік приймаються громадяни за умови їх проживання у даному населеному пункті 2 роки. Позивач на час постановки його на облік у с.Повстин проживав менше двох років, до цього він тимчасово виїжджав на навчання до іншого місця, але до виїзду на навчання був зареєстрований та проживав у батьків у іншому населеному пункті - с.В.Круча Пирятинського району. Крім того, у порушення вимог Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, в період перереєстрації позивач не подавав виконкому документів про зміни в його облікових даних. Свідок [PERSON] пояснив суду, що навесні 2015 року вони з позивачем у справі (його рідним братом) дізналися, що позивача було знято з квартирного обліку. Витяг із указаного рішення вони змогли отримати лише в серпні 2015 року. Свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком [PERSON], яка придбала будинок, де нині зареєстрований позивач. Указав, що вони із сім'єю проживають у цьому будинку у літній період. У липні 2015 року, коли він знаходився у сільській раді по вирішенню своїх питань, до нього звернулася працівниця сільради із проханням підписати акт обстеження житлових умов указаного вище будинку, який він підписав, не ознайомившись із його змістом. Підписів інших членів житлової комісії на акті не було. Зазначив, що позивач час від часу у будинку проживає. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що працювала сільським головою у той час, коли позивач був поставлений на квартирний облік. Вказує, що при прийнятті рішення виконком керувався Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання ім. житлових приміщень в Українській РСР. Порядок постановлення на облік [PERSON] був дотриманий. Позивач понад два роки проживав на території сільради, оскільки з місця проживання, де був зареєстрований з батьками у с. В.Круча виїхав тимчасово на навчання, після чого повернувся і був зареєстрований у с.Повстин, у будинку своєї матері. Додала, що всі документи з приводу квартирного обліку завжди перевірялися органами прокуратури і питань щодо неправильного застосування виконкомом сільської ради житлового законодавства не виникало. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він з 2010 року був головою житлової комісії при виконкомі Великокручанської сільської ради. Пояснив, що за весь період його роботи у комісії на засідання його запрошували разів зо два, у інших випадках до нього підходила секретар комісії, яка працювала у сільраді та показувала документи, які потрібно підписати. На засіданні комісії, де вирішувалося питання зняття позивача з обліку він не був присутній, секретар комісії [PERSON] приносила підписати йому протокол засідання комісії, але він не підписав його. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є членом житлової комісії при виконкомі Великокручанської сільської ради Пирятинського району з 2010 року по цей час. На засідання комісії її ніхто не запрошував, питання включення чи виключення громадян із списків квартирного обліку на комісії не розглядалися. Про прийняте рішення їй повідомляла секретар комісії [PERSON] вже по факту. Хто приймав рішення їй не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що обіймала посаду сільського голови, коли було прийняте рішення про зняття позивача з квартирного обліку. Зазначила, що щороку сільською радою проводиться перереєстрація громадян, які перебувають на квартирному обліку, їм надається термін для долучення необхідних документів. Після цього засідає житлова комісія, яка переглядає ці документи, приймає рішення, яке передає на розгляд виконкому. Рішення комісії носить рекомендаційний характер, виконком може прийняти зовсім інше рішення. Позивач [PERSON] не поновив необхідні документи (зокрема не повідомив про зміни у складі сім'ї), тому і було прийняте рішення про його зняття з обліку. Виконком прийняв рішення виходячи з п.1 ст. 40 ЖК УРСР, так як виконком вбачав, що позивач не потребує поліпшення житлових умов і неправильно був поставлений на облік. Крім того, було встановлено, що [PERSON] у с.Повстин не проживав, про що нею особисто та секретарем сільради був складений акт, який потім був переданий на підпис власнику будинку, де зареєстрований позивач. Зазначила, що рішення про зняття позивача з квартирного обліку також було прийняте на засіданні житлової комісії усіма її членами. Свідок [PERSON] дала суду пояснення про те, що вона придбала будинок у [ADDRESS] у матері позивача. Позивач там дійсно проживає, у нього є своя кімната, він користується частиною земельної ділянки. Свідок із своєю дочкою проживають там у літній період. Сам будинок знаходиться в аварійному стані. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що будинок, у якому зареєстрований її син [PERSON] належав її матері, яка виявила бажання, щоб він проживав у будинку. Тому вона його у 2002 році там зареєструвала, а в 2008 році будинок продала [PERSON], яка не заперечувала, щоб син там був зареєстрований та проживав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2007 по 2014 роки займала посаду секретаря житлової комісії при виконкомі Великокручанської сільської ради. Питання зняття позивача з квартирного обліку ставилося на розгляд виконкому після проведення засідання житлової комісії. Чи проводилося обстеження житлово-побутових умов [PERSON] не знає, особисто при його проведенні не була присутньою. Текст акту вона друкувала зі зразка, наданого їй головою сільської ради. Акт вона підписала вже після засідання виконкому, на якому вирішено було зняти позивача з квартирного обліку. Засідання житлової комісії по питанню зняття позивача з квартирного обліку проводилося, але не всі члени комісії підписали протокол засідання. Відповідно до пункту 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання ім. житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила) встановлено, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Стаття 34 Житлового кодексу Української РСР встановлює коло осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Згідно із статтею 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік (ч.2 ст.40 Житлового кодексу Української РСР). Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов проводиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Ці положення Житлового кодексу УРСР кореспондуються з приписами Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, які затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470. Пунктом 26 цих Правил передбачено, що громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Відповідно до п.28 цих Правил, зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Як убачається з матеріалів справи, позивач перебував на квартирному обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов відповідно до рішення виконкому Великокручанської сільської ради Пирятинського району від 08.08.2004 (а.с.13). Рішенням виконкому Великокручанської сільської ради №64 від 27 листопада 2014 року позивач був знятий з квартирного обліку як такий, що не потребує поліпшення житлових умов (а.с.15) Відповідно до ст.19 Конституцї України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України та в межах і відповідно до законів України. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (справа «Рисовський проти України»). Натомість, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач цих принципів не дотримався. Зокрема, відповідачем у рішенні не наведено жодної з підстав, передбачених наведеними вище нормами права, для зняття позивача з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Зокрема, з протоколу засідання житлової комісії від 13.11.2014 року (а.с.54-55) та адресованого позивачу листа- роз'яснення вбачається, що підставою зняття його з обліку був факт не проживання по місцю реєстрації (а.с.16) та не подання документів про зміну складу сім'ї. Натомість, така підстава зняття з обліку, як непоновлення документів, суперечать вимогам житлового законодавства і не є підставами для зняття осіб з квартирного обліку. Докази про те, що позивач володіє чи користується будь-яким іншим житлом в матеріалах справи відсутні. Крім цього, з огляду на показання свідків [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні, наявний у справі акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] (а.с.14) викликає сумнів у його достовірності та не може бути беззаперечним доказом виїзду позивача до іншого населеного пункту на постійне проживання. Водночас посилання свідка [PERSON] у своїх поясненнях на правову підставу зняття позивача обліку - п.1 ч.2 ст.40 ЖК УРСР - поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, не відповідає наявним у справі доказам. З досліджених у ході судового розгляду документів вбачається, що позивач як на момент постановки на облік, так і на момент зняття з нього, був зареєстрований у будинку у с.Повстин сам, права власності чи користування іншими житловими приміщеннями не набув. Інформація щодо поліпшення ним житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, у матеріалах особової справи відсутня. При цьому свідок [PERSON] зазначає, що позивач із самого початку не потребував поліпшення житлових умов та був неправильно поставлений на квартирний облік, тоді як зазначені підстави для зняття з квартирного обліку є взаємовиключаючими. Не встановлено судом також належних доказів на обґрунтування позиції відповідача про зняття [PERSON] з квартирного обліку внаслідок неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Службові особи, які приймали рішення про взяття позивача на облік, не були притягнуті до будь-якого виду відповідальності. Очевидних порушень закону в їх діях суд не вбачає. Крім того, відповідачем не доведено, чи було питання правомірності їх дій предметом розгляду житлової комісії чи виконкому сільської ради. Зокрема, чи були досліджені всі обставини, які мають значення для прийняття рішення про правомірність дій посадових осіб, як то : термін проживання [PERSON] на території населеного пункту, де він був взятий на квартирний облік, умови його проживання на час взяття на облік, у тому числі, яку житлову площу він займав у будинку, де був зареєстрований, кількість чоловік, які були зареєстровані та проживали за указаною адресою тощо. У тій же справі «Рисовський проти України» Європейський Суд зазначає, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. За таких обставин, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для зняття позивача з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Суд не вбачає підстав для винесення окремих ухвал ( за клопотанням представників обох сторін) про доведення до відома прокурора про виявлені ознаки кримінального правопорушення в діях посадових осіб [PERSON] та [PERSON], оскільки наявність у діях осіб складу злочину є завданням кримінального процесу.

Outcome: approved