Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 47428, 25 грн. боргу та судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю, просить розглядати справу в її відсутності та відстрочити виконання рішення суду на 1 рік. Представник позивача Зюлковська Л.В. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.08.2011 року станом на 31.12.2014 року, копія анкети позичальника, копія заяви позичальника, копія умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта громадянки України [PERSON], серії [NUMBER], копія довідки ЄДРПОУ серії АА № 241170, копія банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія витягу статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», копія виписки по картковому рахунку [PERSON], довідка Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 18.03.2015 року № 1024, копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], копія медичної картки [PERSON]. Судом встановлено, що між публічним акціонерними товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] 1 серпня 2011 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та отримала кредит в сумі 30344,89 грн. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, станом на 31.12.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін та не повернула позивачу основний борг в сумі 30344,89 гривень, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 13648,68 гривень. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 2234,68 гривень штраф (процентна складова), нарахована заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 700 гривень. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 47428,25 гривень. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю і з відповідача слід стягнути на користь позивача 47428,25 гривень боргу та 474,28 гривень судового збору. Відповідно до ч.1 ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи наявність на утриманні відповідачки малолітньої дитини, яка хворіє, враховуючи, що відповідачка ніде не працює, суд вважає за можливе надати відповідачці відстрочку виконання даного рішення на 6 місяців. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved