Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості № б/н від 24 травня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 27738,52 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10,00% річних на суму залишку заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Оскільки відповідачем не були виконані належним чином прийняті на себе зобовязання за договором, станом на 14 червня 2017 року утворилася заборгованість 24647 грн. 62 коп., а тому просить стягнути на свою користь борг по договору та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином, просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості № б/н від 24 травня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 27738, 52 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10,00% річних на суму залишку заборгованості. (а. с. 7). Згідно п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача, і відповідач дав право позивачу в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а самі надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У звязку з цим, згідно розрахунку (а.с.5) станом на 14 червня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 24647 грн. 62 коп., яка складається з: 13828,60 грн. - заборгованість за кредитом; 780,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2265,70 грн. заборгованість за пенею та комісією; 7772,55 грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Будь-яких доказів на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 13828,60 грн., процентів в сумі 780,77 грн, та штрафу в сумі 7772,55 грн. суду не надано. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, в розмірі, який вказаний в Умовах та правилах надання банківських послуг. Проте зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Наведена правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16. Згідно зі ст. ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведеного вбачається, що доведений позивачем розмір заборгованості відповідача станом на 14 червня 2017 року становить 22381,92 грн., яка складається з боргу з повернення тіла кредиту, процентів та штрафу. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 22381, 92 грн. заборгованості за кредитним договором. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. У звязку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 1456,00 грн. (91 % від 1600 грн. судових витрат). На підставі викладеного,

Outcome: partial