Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАЙД», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» з [PERSON] кошти в порядку регресу в розмірі 10 301,20 гривень, суму судового збору в розмірі 1378,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 грудня 2014 року в м. Києві по вул. Московська, 23 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Субару», н/з [NUMBER], яким керував [PERSON], та транспортного засобу «Тойота», н/з [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Печерського районного суду м. Києва № 757/991/15-п [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу. В результаті протиправних дій автомобіль «Тойота», н/з [NUMBER] отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток власнику даного транспортного засобу. Вартість матеріального збитку транспортного засобу згідно Звіту № 1672 від 06 січня 2015 року складає 12 361,43 гривень. Згідно з Наказом № 1212-СВ від 05 серпня 2015 року та визначенням розміру виплати страхового відшкодування, у відповідь на заяву про відшкодування матеріального збитку ПАТ «СК «СКАЙД» відшкодувало потерпілому страхове відшкодування у розмірі 10 301,20 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3277 від 12 серпня 2015 року. Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі 3-х робочих днів, отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2014 року о 14 годині 00 хвилин по вул. Московська, 23 в м. Києві, керуючи автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Відповідно до довідки № 9478785 про дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль [NUMBER] та автомобіль «Тойота», д/н [NUMBER] під час ДТП отримали механічні пошкодження (а.с.8-9). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.12). На даний час постанова Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СК «СКАЙД» на підставі полісу [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] була застрахована у СК «Нова» на підставі полісу № 6757004 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Звіту № 1672 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota Rav 4, держ. № [NUMBER], складеного суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику транспортного засобу Toyota Rav 4, держ. № [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 06 січня 2015 року складає: 12361,43 гривень з урахуванням 20% ПДВ (а.с.14-19). 22 грудня 2014 року до Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАЙД» звернувся [PERSON] із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10-11). 23 липня 2015 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів (а.с.20). Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. В подальшому, на підставі страхового акту № 1340/14 (обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) від 05 серпня 2015 року, визначення розміру виплати страхового відшкодування по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наказу ПАТ «СК «СКАЙД» № 1212-СВ від 05 серпня 2015 року «Про виплату страхового відшкодування», позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 10 301,20 гривень (12 361,43 гривень - 2 060,23 (податок на додану вартість), що підтверджується платіжним дорученням № 3277 від 12 серпня 2015 року (а.с.20-24). Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як учасник дорожньо-транспортної пригоди не звернувся до страховика - Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАЙД» із повідомленням про настання страхового випадку, що є порушенням вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-186цс16 висловив правову позицію, яка полягає у наступному: підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем письмових заперечень на позовну заяву подано не було, доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку, або інших доказів, які б свідчили про поважність не повідомлення страховика про настання страхового випадку, суду не надано, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, [PERSON], на користь позивача, Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАЙД», страхового відшкодування в сумі 10 301,20 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved