Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~просить ухвалити\~рішення суду,\~яким визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , який належить позивачеві на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 лютого 2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, будучи зареєстрованою в даному будинку, фактично там не проживає понад один рік, а саме з жовтня 2018 року, про що складено акт про фактичне проживання особи від 28 липня 2021 року. Як відомо позивачу вона фактично проживає в іншому місці, адресу якого зазначено в позовній заяві. Зазначає, що оскільки відповідачка [PERSON] не проживає в даному будинку понад один рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі участі в утриманні будинку не приймає, перешкод в користуванні житловим приміщенням ні він, ні його дружина відповідачці не чинили, то усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є належним способом захисту його порушених прав. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але до суду надійшла його письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення суду. \~ \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за її фактичним місцем проживання, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 лютого 2018 року ННА 923713, виданого державним нотаріусом Великописарівської районної державної нотаріальної контори Перлік Т.М., житловий будинок та надвірні господарські будівлі і споруди, що знаходяться в [ADDRESS] , належать [PERSON] (а.с.8). Право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області за №1356 від 28 липня 2021 року, в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (власник); [PERSON] , [INFO] (дружина); [PERSON] , [INFO] (дружина сина), яка зареєстрована, але фактично не проживає (а.с.10). Відповідно довідки, виданої Кириківською селищною радою Сумської області за №1355 від 28 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає, згідно акту обстеження за 28.07.2021 (а.с.12). З акту про фактичне проживання особи, складеного 28 липня 2021 року депутатом селищної ради Зінов`євим М.О., слідує, що [PERSON] , дружина сина [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично з жовтня 2018 року не проживає (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] в с.Маяки Біляївського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області 29 червня 2021 року (а.с.21). Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем по справі, [PERSON] \~не бачила,\~вона в\~с.Кириківка\~Сумської області\~не приїжджає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачку по справі [PERSON] , яка є невісткою [PERSON] , не бачив, вона в його будинку в с.Кириківка Сумської області не проживає. Йому відомо, що син позивача проходив службу в м.Одеса, де і проживав разом зі своєю сім`єю. Згідно ч.2 ст.48 Закону України «Про власність»\~власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Визначальним критерієм для застосування\~ст.391 ЦК України\~є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Позивач набув права власності на житловий будинок відповідно до ст.346 ЦК України, а саме отримав його у спадок, а отже у зв`язку з припиненням права власності на житловий будинок, члени його сім`ї втрачають право користування даним житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі № № 6-158цс14 від 05.11.2014) Крім того, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що відповідачка з жовтня 2018 року фактично за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до вимог\~ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.156 ч.1 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно п. 34 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року - право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (членів його сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям його з реєстрації. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved