Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

ПрАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні і володінні квартирою та просить усунути перешкоди у користуванні і володінні квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що [PERSON] з 17.10.1983 року по 25.06.2002 року працював на різних посадах у ПрАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва». 12.11.1985 року проведено спільне засідання профкому та адміністрації підприємства, за результатами якого складено Протокол №3, згідно якого вирішено поселити в гуртожиток за №12 слюсаря -ремонтника [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст.128 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 року, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Статтею 129 ЖК Української РСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрації підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Однак, [PERSON] ордер на вселення у гуртожиток №12 не видавався, але всупереч вимог законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, відповідач вселився у гуртожиток без ордера який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу та станом на 16.11.2018 року використовує квартиру за [ADDRESS] . Приватне акціонерне товариство «Хмельницький завод експериментального виробництва» являється власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За умовами договору купівлі-продажу державного майна, укладеного 14.01.1994 року між Комітетом економіки обласної державної адміністрації Хмельницької області та організацією орендарів Хмельницького орендного дослідно-експериментального заводу, у власність заводу перейшов цілісний майновий комплекс, у тому числі і будинок по [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 28 серпня 1998 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, будинок по вулиці Вінницьке шосе, 12 у [ADDRESS] зареєстровано за №1096 за ЗАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідчено Хмельницькою нотаріальною конторою 14 січня 1994 року. У зв`язку із набуттям права приватної-власності на квартири у будівлі по вул. Вінницьке шосе, 12 м. Хмельницький, Закритим акціонерним товариством «Хмельницький завод експериментального виробництва» вирішено надати можливість мешканцям викупити займані ними квартири. Згідно з п. 2 Протоколу загальних зборів ЗАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» за №2 від 22.07.1999 року, затверджено рішенням профкому про розподіл житлової площі в гуртожитку мешканцям гуртожитку з правом подальшого викупу. Пунктом 4 вказаного протоколу вирішено, продати кімнату №14 та кімнату №16 в будинку [ADDRESS], [PERSON] виходячи із вартості 178 грн.38 коп. за квадратний метр. Таким правом позивач не скористався та продовжив займати квартиру [ADDRESS] . Відповідачем відхилено пропозицію позивача щодо придбання у приватну власність квартири [ADDRESS] та пропозицію щодо укладення договору оренди №1 житлового приміщення, а саме спірної квартири. Позивач направив до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить усунути перешкоди у користуванні і володінні квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Направив до суду відзив, в якому вказав, що згідно із постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.09.2018 року на підставі ч. 2 ст. 128 ЖК Української РСР в редакції, чинній на час поселення позивача в гуртожиток, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідального профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до трудової книжки [PERSON] , що також встановлено апеляційною інстанцією, [PERSON] «в період з 17 жовтня 1983 року по 25 червня 2002 року працював на цьому підприємстві на різних посадах. Таким чином, [PERSON] більше 10 років пропрацював на даному підприємстві і не підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] з 17.10.1983 року по 25.06.2002 року працював на різних посадах у ПрАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва». 12.11.1985 року проведено спільне засідання профкому та адміністрації підприємства, за результатами якого складено Протокол №3,згідно якого вирішено поселити в гуртожиток за №12 слюсаря -ремонтника [PERSON] Приватне акціонерне товариство «Хмельницький завод експериментального виробництва» являється власником будинку [ADDRESS] . Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року скасовано розпорядження ПрАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» №17/10 від 17 жовтня 29016 року про безоплатну передачу [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] та видане товариством 06 грудня 2016 року останній свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. Скасовано рішення державного реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації [PERSON] від 17 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] загальною площею 33,1 кв.м. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , укладений 26 січня 2017 року між [PERSON] і ТОВ «Хмельницький олійножировий комбінат». Вселено [PERSON] у квартиру [ADDRESS] . Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку на підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства у 1985 році поселився у зазначений гуртожиток, де був зареєстрований 27 травня 1988 року, а в подальшому 27 травня 1988 року за згодою власника гуртожитку булли зареєстровані і члени його сім`ї дружина [PERSON] , син [PERSON] Усі вони постійно проживали на житловій площі гуртожитку і займали кімнати №14 і № 16 , сплачували плату за проживання і комунальні послуги. Відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 125 ЖК УРСР, без надання іншого жилого приміщення зокрема не можуть виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жиле приміщення, не менш як десять років. Мартинюк П. П . більше 10 років пропрацював на даному підприємстві і не підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed