Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ХАЙ-ТЕК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Діелектричні кабельні системи України» про захист честі, гідності,ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачами у мережі Інтернет було розміщено дві статті: на сайті http://ord-ua.com та на сайті http://www.dkc.kiev.ua/ щодо інформації про недоброякісну конкуренцію позивача та введення співробітниками позивача покупців в оману відносно якісних характеристик продукції під назвою ,,[INFO],,. Зазначена інформація є неправдивою та недостовірною, а її поширення вказує на конкретну негативну діяльність позивача, що є аморальною, засуджується суспільством і створює враження вчинення позивачем неправомірних дій, які підпадають під юрисдикцію правоохоронних органів. Таким чином, поширення даної інформації свідчить про порушення особистих немайнових прав позивача на повагу честі, гідності та ділової репутації. Враховуючи вищевикладене, поширені відповідачами відомості стосовно позивача слід визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності. Крім того, оскільки стосовно позивача була поширена недостовірна інформація, яка формує негативну оцінку його конкурентоспроможності, внаслідок розповсюдження щодо нього фактичних обвинувачень у причетності до неправдивих та надуманих обставин, викладених в мережі інтернет, створює та принижує оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства, породжує сумніви щодо дотримання позивачем моральних та правових норм та ще й в подальшому її поширення відбулося шляхом опублікування на сайті в Інтернеті, що надало доступ до неї необмеженому колу осіб, що в свою чергу змусило позивача докладати значних зусиль для відновлення свого права на повагу його честі, гідності та ділової репутації, а також змусило захищати своє порушене право у судовому порядку, позивач вважає, що своїми діями відповідачі завдали йому майнової шкоди, яку оцінює у розмірі 35 000 грн. На підставі зазначеного, позивач просить позов задовольнити та визнати відомості, які відповідачі поширили стосовно позивача на електронних сторінках сайту http://ord-ua.com та на сайті http://www.dkc.kiev.ua/ під назвою ,,[INFO],, недостовірними, такими що не відповідають дійсності, порушують права і свободи, ганьблять гідність та ділову репутацію позивача, зобов'язати відповідача ПАТ ,,Діелектричні кабельні системи України,, опублікувати на сайті http://www.dkc.kiev.ua/ спростування відомостей про недоброякісну конкуренцію з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙ-ТЕК» та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди 35 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, вважаючи, що позивачем не доведена причетність відповідачів до розповсюдження відносно нього даної інформації. Крім того, представники відповідачів наголошували, що відповідно до ч. 4 ст. 277 Цивільного кодексу України відповідачі не можуть бути належними відповідачами у даній справі, оскільки вони не є ані авторами наданого інформаційного матеріалу, ані власниками веб-сайту, на якому дана інформація була розміщена, а тому просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, а саме з копії роздруківки з веб-сайтів (а.с. 11-13), в мережі інтернет було розміщено наступну інформацію: «Лучшим стимулом к развитию и совершенствованию бизнеса в стране со «здоровой экономикой» является конкуренция. Но в условиях экономического и политического кризиса в борьбе за выживание, как известно, все средства хороши. Исходя из сложившейся ситуации в Украине, наиболее распространeнным способом <<остаться на плаву>>, стала недобросовестная конкуренция. Одна из ведущих компаний в отрасли производства кабеленесущих систем и электрощитового оборудования в России и Европе << ДСК Украины>> была подвергнута недобросовестной конкуренции со стороны малоизвестной компании ТОВ <<Хай-Тек>>, сотрудники которой переманивают покупателей << ДСК Украины>> и разглашают информацию, что являет собой коммерческую тайну предприятия. При этом сотрудники ТОВ <<Хай-Тек>> вводят в заблуждение покупателей, что может выражаться в сообщении предприятием, в том числе в рекламе (недобросовестной рекламе), неполных, неточных, неправдивых сведений, в частности, вследствие выбранного способа изложения, замалчивания отдельных фактов или нечеткости формулировок, которые повлияли или могут повлиять на намерения потребителей относительно (заказа), реализации, (выполнения, оказания) рекламируемых товаров, работ, услуг. Компания << ДСК Украины>> призывает конкурентов не нарушать законодательство Украины и конкурировать в первую очередь качеством поставляемого на рынок продукта. А для потребителей электротехнического рынка, быть внимательными, при выборе поставщика продукции». При цьому, звертаючись з позовом до суду, позивач, серед іншого, просить визнати недостовірною вказану інформацію та зобов'язати відповідача ПАТ «Діелектричні кабельні системи України» спростувати її. Так, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. При цьому, положеннями ст. 47 Закону України «Про інформацію», серед іншого, визначено, що відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як : надання інформації, що не відповідає дійсності; поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Разом з тим, відповідно до роз'яснень зазначених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. На підставі зазначеного та враховуючи встановленні у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі жодним чином не порушували прав і законних інтересів позивача, оскільки вони не є ані авторами статті, в якій зазначена інформація стосовно позивача, ані власниками інтернет-сайту, на якому дана стаття була опублікована, тобто в даному випадку [PERSON] та ПАТ «Діелектричні кабельні системи України» є неналежними відповідачами у даній справі. Однак, незважаючи на ті обставини, що представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову перш за все у зв'язку з тим, що відповідачі не є належними відповідачами, представник позивача клопотань щодо заміни відповідачів, чи залучення інших співвідповідачів в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України, не заявляв. При цьому, як вбачається з аналізу положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, можливість вирішення питання про заміну неналежного відповідача належним, чи залучення співвідповідача з ініціативи суду за відсутності відповідного клопотання позивача не передбачена. Слід зазначити, що згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з встановлених по справі обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази поширення безпосередньо відповідачами недостовірних відомостей та відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів майнової шкоди в розмірі 35000 грн., які полягають в оплаті послуг адвоката за надання правової допомоги під час досудового розслідування по кримінальній справі та її закриття, а також за надання правової допомоги під час відновлення свого порушеного права та запобігання розповсюдження неправдивої інформації, суд приходить до наступного. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). До реальної шкоди, яка є складовою збитків відносять дві групи витрат: витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (наприклад, вартість ремонту речі, як такого, який особа вже зробила, так і такого, який особа ще має зробити; грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити, тощо). Також до збитків відноситься так звана упущена вигода, під якою слід розуміти доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Зі змісту ст.ст. 84, 88 ЦПК України вбачається, що судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що витрати, які понесені позивачем на оплату правової допомоги, наданої адвокатом під час досудового розслідування кримінального провадження відносно службових осіб ТОВ «ХАЙ-ТЕК» та його закриття в сумі 25 000 грн., не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. за адвокатською угодою № 6 від 15.08.2014 року документально не підтверджені, а, відтак не підлягають стягненню з відповідачів. Разом з тим, підлягають задоволенню вимоги відповідача ПрАТ «Діелектричні кабельні системи України» про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 9035 грн. 72 коп., які підтверджені актом приймання-передачі послуг від 10.10.2014 року та копією банківської виписки (а.с. 62, 63), виходячи з кількості годин (19 год.), витрачених на правову допомогу, оскільки така сума витрат не перевищує 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати на розгляд справи відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved