Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Ляр Дмитро Юрійович звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2011, яка станом на 24.09.2020 становить 18909 грн 13 коп. та складається з наступного: 13352 грн 07 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5557 грн 06 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн 00 коп. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 01.04.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений кредитний договір у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом написання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.privatbank.ua. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою кредитних карток типу «Універсальна», які йому видавались банком з встановленим кредитним лімітом. При цьому, Умови кредитування за допомогою платіжних карток, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в сумі 18909 грн 13 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням всіх складових боргу. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку та роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку «Тарифів» та «Умов та правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Факт видачі позичальнику кредитної картки впродовж часу кредитування та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою з номерами всіх виданих карток, а також довідкою про встановлення кредитного ліміту на кредитну картку та випискою про грошові операції по картковому рахунку станом на 29.09.2020. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками, які додає до позовної заяви. Ухвалою від 17.12.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та у справі призначено судове засідання на 18.01.2021. В судові засідання 18.01.2021 та 05.02.2021 відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади. Відзив на позов відповідач не надав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Ляр Д.Ю. у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішив її на підставі наявних матеріалів справи відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 01.04.2011 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Отже таким чином відповідач висловив своє бажання бути клієнтом банку (а.с.42). У формулярі підписаної відповідачем Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; ознайомився і погодився з Умовами та Правилами, Тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Отже підписанням Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку відповідач висловив своє бажання бути клієнтом цього банку без визначення на той момент конкретного виду послуг. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який доданий позивачем до позову, вони не підписані відповідачем та містять стислий виклад основних умов кредитування по чотирьом видам карток типу «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD». Згідно довідки доданої до позову [PERSON] були видані наступні картки: 08.04.2011 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до січня 2014 року включно; 02.04.2014 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2017 року включно; 09.01.2016 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до червня 2018 року включно (а.с.41). Згідно вказаної довідки та довідки складеної представником позивача про зміну умов кредитування 28.09.2015 банк вперше встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 4000,00 грн на картку № [NUMBER] з терміном дії до 11/2017. В подальшому, 13.01.2016 на картку № [NUMBER] з терміном дії до 06/2018 було встановлено кредитний ліміт 8000,00 грн на картку № [NUMBER] з терміном дії до 06/2018 (а.с.40). Надання таких кредитних лімітів 28.09.2015 та 13.01.2016 відображено і у виписці про рух коштів за кредитними рахунками відповідача (а.с.31, а.с. 28). Водночас, судом встановлено, що зазначені представником позивача відомості у довідці про зміну умов кредитування відповідача у частині зміни кредитного ліміту 31.01.2017 на суму 3900,00 грн не підтверджуються випискою про рух коштів за кредитними рахунками відповідача, де не відображено жодної грошової операції 31.01.2017 (звор стор. а.с.27) З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що він з 28.09.2015 по 27.12.2016 активно користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, оплати послуг тощо (а.с. 17-39). При цьому, у цей період на рахунки відповідача поступали грошові платежі (перекази), які позивач зараховував на погашення включених до тілі кредиту відсотків за користування коштами, відсотків на прострочену заборгованість, пені та комісії, нарахованих в порядку та розмірах згідно Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на вебсайті ПриватБанку, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.10-15). З розрахунку заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку встановлено, що відповідач [PERSON] вперше скористувався коштами банку 28.09.2015 на суму 3931,42 грн з використанням картки № [NUMBER] (звор. стор. а.с.8, а.с. 31). В подальшому відповідач продовжив користуватися коштами за рахунок кредитного ліміту та 27.12.2016 здійснив останнє зняття готівки в банкоматі на суму 50,00 грн та вже з 28.12.2016 (дата зміни кредитного ліміту - 0,00 грн) припинив користуватися коштами банку у споживчих цілях. При цьому, борг відповідача перед позивачем за наданим кредитом станом на 27.12.2016 склав 7992,61 грн (а.с.13, звор.стор. а.с.19, а.с.40). В свою чергу, з 01.01.2017 банк продовжив нараховувати відповідачу відсотки, пеню, комісію, страхові платежі, списуючи їх на свою користь (а.с.40). З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що після 28.12.2016 (дата встановлення на картку відповідача нульового кредиту) активного погашення кредитної заборгованості шляхом внесення платежів не здійснювалося, але розпочалось автоматичне погашення постійно зростаючої заборгованості відповідача за допомогою банківських операцій за рахунок коштів на інших картках: [NUMBER] та [NUMBER] , а також рахунку [NUMBER] (а.с.17-19). З поданих позивачем доказів встановлено, що на 30.06.2018 - дату спливу строку дії останньої кредитної картки № [NUMBER] борг по тілу кредиту, куди банк включав також нараховані відсотки, пеню, комісію та інші платежі, становив 9427,84 грн (а.с.14, а.с. 18, а.с.41). Всього після спливу строку кредитної картки, за період з 01.07.2018 по дату наданого суду розрахунку - 01.03.2020 банк зарахував на погашення кредитного боргу 7109,81 грн, що визначено судом простим арифметичним складанням відповідних сум згідно виписки по картковому рахунку відповідача (а.с. 17-18). Розрахунок боргу та виписка по картковому рахунку свідчить, що незважаючи на автоматичне зарахування банком 7109,81 грн з інших рахунків відповідача, впродовж з 01.07.2018 по 01.03.2020 кредитний борг з 9427,84 грн невпинно зростав за рахунок подальшого нарахування та включення до тіла кредиту відсотків, пені, штрафів, комісії тощо. В кінцевому підсумку станом на 01.03.2020 банк визначив прострочену заборгованість відповідача за кредитним договором в розмірі 18909,13 грн, з яких 13352,07 грн відніс до тіла кредиту, а 5557,06 грн - до нарахованих за подвійною ставкою (84,00 річних) відсотків (звор. стор а.с.15, 16). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За своїм змістом Анкета-заява відповідача [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 01.04.2011 є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку. При цьому у цій Анкеті-заяві не конкретизовано до яких конкретно послуг приєднується відповідач, а в графі формуляру цієї заяви про бажання оформити на своє ім`я певний вид кредитної картки з відповідним лімітом будь-які відомості відсутні. У Анкеті-заяві також відсутні відомості (інформація) про процентну ставку кредиту, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру тощо. За встановлених у даній справі обставин, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк» Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу з 28.09.2015 по 01.03.2020, відповідач [PERSON] розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету набагато раніше - 01.04.2011. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 у подібних правовідносинах зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У вказаній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з того, що згідно виписки по картковому рахунку відповідач [PERSON] , який згідно підписаної сторонами Анкети-заяви від 01.04.2011 є клієнтом ПриватБанку, користувався коштами банку з 28.09.2015 по 27.12.2016 у споживчих цілях за допомогою кредитних карток та погашав кредитну заборгованість, нараховану позивачем у відповідності до затверджених та оприлюднених Умов та Правил надання банківських послуг, суд вважає, що [PERSON] прийняв запропоновані банком умови. При цьому, суд звертає увагу на необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в розмірі 18909,13 грн, оскільки така сума утворилась внаслідок продовження позивачем нараховувати на кредитну заборгованість відповідача відсотків, пені, комісії, та інших платежів після спливу строку кредитування (строку дії картки). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 31.10.2018 справа № 202/4494/16-ц та від 28.03.2018/ справа 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Надавши відповідачу кредитні картки зі встановленим кредитним лімітом, позивач взяв на себе обов`язок здійснювати кредитування відповідача протягом строку дії кредитних карток, виданих позичальнику, а у відповідача, який користувався такими послугами банку, виник обов`язок повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, визначених банком. У цій справі кредитування відповідача припинилось зі спливом строку дії останньої перевипущеної картки за № [NUMBER] - в останній день червня 2018 року. А тому суд приймає за основу суму боргу за наданим кредитом в розмірі 9427,84 грн, яка за розрахунками позивача визначена станом на 30.06.2018. Враховуючи, що за період з 01.07.2018 по 01.03.2020 (після закінчення строку кредитування) банк шляхом автоматичного списання коштів з інших рахунків відповідача зарахував на погашення кредитної заборгованості 7109,81 грн, що встановлено судом простим арифметичним складанням відповідних сум, вказаних у виписці по картковому рахунку [PERSON] , суд вважає, що сума боргу відповідача за тілом кредиту після закінчення строку кредитування зменшилась та становить 2318,03 грн (9427,84 грн - 7109,81 грн). Отже суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2318,03 грн кредитної заборгованості. Інший висновок не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 18909,13 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 2318,03 грн, що становить 12,26 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 257,70 грн судових витрат у виді судового збору (2102,00 х 12,26%). На підставі викладеного,

Outcome: partial