Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач, яка діє в своїх інтересах та від імені [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] та просить усунути перешкоди у здійсненні нею права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: [PERSON], 1998 року народження, [PERSON], 2000 року народження і малолітньою [PERSON], 2010 року народження. В період шлюбу було придбано житловий будинок і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] які оформлено в ? частині на ім'я позивача, в іншій ? частині на дочку [PERSON]. Після придбання будинку родина проживала в ньому, при цьому місце проживання [PERSON] у цьому будинку не зареєстровано. Сімейне життя з чоловіком не склалось, сім'я розпалась і шлюб було розірвано 09 квітня 2015 року за рішенням Московського районного суду міста Харкова. Відносини з чоловіком погіршились настільки, що позивач з меншою дочкою [PERSON] змушена була проживати у своїх батьків у місті Харкові, але в спірному будинку залишились їх з дочкою речі, до яких вона мала доступ оскільки мала свої ключі від будинку. 25 листопада 2015 року позивач не змогла відкрити вхідні двері і потрапити до будинку, бо [PERSON] замінив замки, тому позивач з цього приводу викликала поліцію. До теперішнього часу позивач не має можливості користувалися частиною належного їй будинку, тому звернулась до суду з позовом про вселення. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові, також пояснила, що внаслідок спільного проживання з колишнім чоловіком отримала захворювання нервів і потрапила до лікарні, а після проходження курсу лікування колишній чоловік [PERSON] не пустив її в будинок і вона змушена була шукати прихистка у своїх батьків. Відповідач [PERSON], який діє від свого імені та в інтересах [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність та пояснив, що не чинить позивачу перешкод в користуванні будинком, що позивач добровільно залишила будинок, при цьому посилався на те, що позивач є психічно хворою людиною, проходила лікування у психіатричній лікарні і старші діти не бажають з нею спільно проживати. Представник відповідачів [PERSON], який діє на підставі договорів про ведення справи в суді, в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на недоведеність позивачем своїх вимог і вказав, що позивач не має жодної перешкоди для проживання у будинку за адресою: [ADDRESS] Також вказав, що позивач не є подружжям, тому її вселення в будинок, де проживає відповідач з іншою родиною не є можливим, оскільки не допускається вселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а норма житлової площі в Україні на одну особу встановлено в розмірі 13,65 кв. м. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідачів, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в ? частині зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстр № 6189 та в ? частині зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстр № 6189, про що свідчить вказаний договір та Витяг про державну реєстрацію прав, що виданий 19 вересня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». В судовому засіданні відповідач та його представник не заперечували, що позивач [PERSON] в шлюбі «Плохотніченко» є власницею ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] За відомостями будинкової книги за адресою: [ADDRESS] у будинку зареєстровано місце проживання: [PERSON] з 08 жовтня 2011 року та [PERSON], 1998 року народження, [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 2010 року народження. Відомості про реєстрацію місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] містяться також в паспорті громадянина України МТ44043707, що виданий 03 лютого 2016 року Харківським РВГУДМС України в Харківській області на іі ім'я. За висновком від 15 листопада 2015 року, що складений Липецьким відділом поліції Харківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області (ЖЕО № 77/296 від 12.11.2015 року) за наслідками розгляду заяви [PERSON], 12 листопада 2015 року о 13.30 год. [PERSON] приїхала за адресою: [ADDRESS] але увійти до себе в будинок не змогла, оскільки її колишній чоловік змінив замок і двері ніхто не відчинив. Суду в якості доказів надані: супровідний лист ХВП КУНПУ в Харківській області на ім'я позивача, рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року (справа № 635/490/15-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні приміщенням та про виселення, яким в позові відмовлено; інформація з місця проживання на позивач та інформація з місця проживання на відповідача; лист ХВП КУНПУ в Харківській області на ім'я відповідача. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, аналізуючи надані докази в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення до житлового будинку підлягають задоволенню, оскільки позивач є співвласником житлового будинку і як співвласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном, тому суд задовольняє позов про вселення позивача у житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належний їй на праві приватної власності в 1/2 частині на підставі договору купівлі-продажу, при цьому враховує, що факт перешкоджання з боку відповідача користування позивачем житловим приміщенням підтвердив в тому числі сам відповідач, який в письмових запереченнях вказав про неможливість вселення позивача [PERSON], яка не є його дружиною, бо він проживає з іншою родиною, а в судовому засіданні вказав, що старші діти не бажають жити разом із матір'ю [PERSON], і за вказаних обставин не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не чинить позивачу перешкод в користуванні житловим приміщенням. Також суд вважає надуманими і не приймає до уваги посилання відповідача про те, що позивач не обґрунтувала подання нею позову в інтересах малолітньої [PERSON], при цьому виходить з тих обставин, позивач як мати є законним представником малолітньої. При розгляді справи суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач проходила курс лікування у психіатричній лікарні, та те, що є рішення суду яким позивачу відмовлено у виселенні [PERSON] зі спірного будинку, як такі, що не впливають на реалізацію позивачем її права власності і тому не мають суттєвого значення для вирішення справи. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, і суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 551 гривні 20 коп.

Outcome: approved