Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ, Районного відділу ДВС Ужгородського МРУЮ, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначив наступне. 09.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 226C/V-U, згідно з яким Позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 450000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.11.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 226C/V-U від 09.11.2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] 09.11.2007 року було укладено договір іпотеки № 226С\\Ч, згідно з яким, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: вбудоване приміщення загальною площею 146.30 кв.м. яке розташоване за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Ф. Тіхого, буд. 9. Протягом 2010 2015 років державними виконавцями Міського та Районного відділів Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції були винесені 16 постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на майно [PERSON], в тому числі й на вищевказане вбудоване приміщення, належне йому на праві власності. Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області № 308/11938/14-ц від 16.03.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки задоволено частково, та вирішено звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Відтак вищенаведені арешти унеможливлюють виконання даного рішення суду. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Що й зумовило звернення позивача до суду з відповідним позовом, за яким він просить суд звільнити з-під всіх арештів, що були накладені державними виконавцями Міського та Районного відділів Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на вбудоване приміщення загальною площею 146,30 кв.м. яке розташоване за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Ф. Тіхого, буд. 9. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Представник Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання проти задоволення позову не заперечив. Представник Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання проти задоволення позову не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 09.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 226C/V-U, згідно з яким Позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 450000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.11.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 226C/V-U від 09.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 09.11.2007 року був укладений договір іпотеки № 226С\\Ч, згідно з яким, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: вбудоване приміщення загальною площею 146,30 кв.м. яке розташоване за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Ф. Тіхого, буд. 9. Протягом 2010 2015 років державними виконавцями Міського та Районного відділів Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції були винесені 16 постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на майно [PERSON] Васильовчиа, в тому числі й на вищевказане вбудоване приміщення, належне йому на праві власності, а саме: 03 березня 2010 року державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17544953 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 19 квітня 2011 року державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 24557234 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 10 лютого 2012 року державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 30763946 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 12 березня 2012 року державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 30639466 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. 14 травня 2012 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 32030634 накладено арени на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 12 грудня 2012 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 35385709 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 12 грудня 2012 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 35385481 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 11 листопада 2014 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45053570 накладено арени на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 16 грудня 2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження №49135080 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 16 грудня 2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 49135529 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 07 травня 2010 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 19124802 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 17 вересня 2010 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 20746098 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й нa вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 24 січня 2011 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 23625091 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 20 вересня 2011 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 28083497 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 21 жовтня 2011 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 29334797 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки; 29 листопада 2011 року державним виконавцем районною відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження № 29842540 накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі й на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. За рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16.03.2016 року у справі № 308/11938/14-ц було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2015 р. змінено, виклавши ч. 2 резолютивної частини такого в наступній редакції. «3. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 226Є/V-U від 09.11.2007 р. між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] на загальну суму 1473903.14 грн., із якої 382369.44 грн. заборгованість за кредитом, 608046.98 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 412709.50 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 250 грн. фіксована частини штрафу, та 70527.22 грн. штраф у процентній складовій, яка утворилася станом на 01.08.2014 р., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: належне [PERSON] на праві приватної власності вбудоване приміщення по вул. Ф.Тіхого, буд. № 9, у м. Ужгороді загальною площею 146.30 кв. м шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але в будь-якому разі не менше вартості, визначеної договором іпотеки між [PERSON] і закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» від 09.11.2007 р. у сумі 494900 грн.». Решту рішення залишено без змін. Накладення вищезазначених арештів унеможливлює виконання рішення апеляційної інстанції, яке набуло законної сили 16.03.2016 року. Згідно п. 2 розділу VIІ. Особливості\~ реалізації окремих видів майна Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016\~ № 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~30 вересня 2016 р.\~за № 1301/29431 реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та\~Законом України\~«Про іпотеку». При цьому відповідно до п. 2 розділу ІІ цього ж Порядку заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, між іншими, відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно здійснюється з метою виконання виконавчих документів про стягнення на заставлене майно. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. У відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідні докази суду першим відповідачем не надані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що підстав для накладення арешту та подальшої реалізації вказаного вище майна немає, оскільки пріоритетним є виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка була зареєстрована до накладення арештів на це майно, а тому позов є таким, що підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved