Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Представник [PERSON]-[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобов'язання здійснити перерахунок та повернути на користь [PERSON] надмірно сплачені кошти внаслідок підвищення процентної ставки з 12, 5 до 14 відсотків річних за період з 29.06.2009 р. по 25.06.2013 р. по договору кредиту №2007/686-Ф03.9/184 від 14.06.2007 р. При цьому, посилається на те, що, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №2007686-Ф03.0184 від 14.06.2007 р., згідно якого відповідач надав позивачу грошові кошти в сумі 109109, 60 доларів США зі сплатою 12, 5 процентів річних. 20.10.2008 р. відповідачем в односторонньому порядку без повідомлення позивача було підвищено процентну ставку за вказаним договором з 12, 5 процентів річних до 14 процентів річних, про що позивачу стало відомо лише 16.06.2009 р., коли вона звернулась у відділення банку. Позивач, дізнавшись про зміну процентної ставки, одразу 24.06.2009 р. звернулась до відповідача з заявою про зменшення незаконно підвищеної процентної ставки до розміру, визначеного в договорі, та зарахування надмірно сплачених процентів за минулий період в якості сплати тіла кредиту. Листом відповідача від 29.07.2009 р. в задоволенні заяви позивача було відмовлено. Одностороння зміна договору щодо підвищення процентної ставки без повідомлення позивача є незаконною та суперечить вимогам як чинного законодавства, так і положенням договору. Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом до відповідача про визнання частково недійсним кредитного договору та визнання дій відповідача незаконними. 19.05.2011 р. рішенням Святошинського райсуду м. Києва по справі №2-455/11 визнано дії відповідача по підвищенню процентної ставки з 12, 5 % до 14 % незаконними та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та повернути надмірно сплачені кошти внаслідок підвищення процентної ставки за договором кредиту №2007/686-Ф03.9/184 за період з 20.10.2008 р. по 29.06.2009 р. Однак, відповідачем рішення суду не виконується і відповідач продовжує нараховувати проценти відповідно до підвищеної процентної ставки в розмірі 14 % і продовжує порушувати права та законні інтереси позивача, передбачені нормами чинного законодавства, і рішення суду є обов'язковим для виконання, тому дії відповідача є незаконними. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, збільшивши їх в частині понесених судових витрат по справі в сумі 5140 грн. за оплату правової допомоги та представницьких функцій в судових засіданнях, просив суд позов задовольнити, посилаючись на письмові докази, подані до матеріалів справи. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що всі кошти по рішенню суду перераховано та виплачено позивачу по справі, а процентна ставка після рішення суду не збільшувалась позивачу по кредитному договору. Після оголошення перерви в судовому засіданні 12.11.2013 р. по клопотанню представника відповідача для надання доказів він в судові засідання перестав з'являтись, будучи повідомленим про час, місце слухання справи, як і відповідач по справі, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, згідно ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе продовжувати розгляд справи без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено Договір кредиту №2007686-Ф03.0184 від 14.06.2007 р. ( а.с.7-11). Згідно п.2.6. вказаного Договору кредиту передбачено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі, внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитор має право ініціювати зміну процентів та комісії, визначених відповідно, в п. 1.1. цього Договору. П.2.6.1. передбачено, що про намір змінити розмір процентів або комісії за дострокове погашення Кредиту, Кредитор зобов»язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. П. 2.6.2. передбачено, що якщо Позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів або комісії за дострокове погашення Кредиту, він зобов»язаний протягом строку, зазначеного у п. 2.6.1 цього Договору, підписати надану Кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього Договору та повернути Кредитору. Як з'ясовано судом, відповідач листом від 07.10.2008 року №09-1296-5016 висловив повагу позивачу за користування послугами АКБ «Укрсобанку»та повідомив про підвищення розміру процентної ставки за Договором кредиту №2007686-Ф03.0184 від 14.06.2007 до 14% з 20.10.2008 року та зазначив, що з умовами Договору кредиту позивач має право в будь-який час достроково повністю погасити кредит та сплатити нараховані проценти або продовжувати користуватися кредитом, сплачувати проценти в розмірі, що зазначені у повідомлені. Додаткову інформацію щодо підвищення процентної ставки позивач зможе отримати у відділенні Банку , в якому отримала кредит. Додаткову угоду про підвищення розміру процентної ставки Позичальнику не надіслав, а також про вказане не повідомив у листі від 07.10.2008 року, а в односторонньому порядку, з порушенням строків підвищив процентну ставку з 12,5% до 14,0 %. У судовому засіданні представник позивача пояснював, що позивач [PERSON] завчасно повідомлення від Відповідача про підвищення процентної ставки за вказаним Договором кредиту не отримувала, Додаткову угоду з відповідачем щодо підвищення процентної ставки з 12,5% до 14% не укладала, а також відповідачем не надходила вказана пропозиція. У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що позивач про підвищення Банком в односторонньому порядку процентної ставки 12,5 % до 14 % дізнався 29.06.2009 року, про що і було відмічено в рішенні суду від 19.05.2011 р. На виконання рішення суду банком здійснено перерахунок нарахованих та надмірно сплачених позивачем процентів за користування кредитом за період з 20.10.2008 р. по 29.06.2009 р., виходячи із розміру процентної ставки, що складала 12, 5 %, і на рахунок позивача банком було повернуто надмірно сплачені ним кошти в сумі 769, 67 доларів США. ПАТ «Укрсоцбанк» 17.06.2013 р. здійснило додатковий перерахунок надмірно сплачених позивачем процентів за відсотковою ставкою 12, 5 % річних за період з 7.09.2011 р. по 16.06.2013 р. та на рахунок позивача повернено кошти у сумі 91, 57 доларів США. Рішення суду позивач не оспорювала і воно вступило в законну силу. У судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що ніяких додаткових коштів його довірительниця не отримувала від банку, крім перерахованих їй 769, 67 доларів США, виконуючи в подальшому належним чином умови договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, з боку відповідача було допущено порушення п. п. 2.6 , 2.6.1. 2.6.2. Договору кредиту №2007686-Ф03.0184 від 14.06.2007, а саме Позичальник не був завчасно за 10 робочих днів повідомлений про намір Кредитора змінити розмір процентів; не отримав від Кредитора Додаткову угоду про підвищення процентної ставки, яку був зобов»язаний підписати та повернути Кредитору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Судом із пояснень представника позивача встановлено, що позивач [PERSON] продовжує виконувати обов»язки за Договором кредиту, і претензій до неї з боку Кредитора не надходило. Представник відповідача також повідомив у судовому засіданні, що [PERSON] виконує умови Договору кредиту №2007686-Ф03.0184 від 14.06.2007 року. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» №661-V1, банкам заборонено в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами. Вказане положення міститься і у ч.4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Згідно п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 19.05.2011 р. було задоволено частково позов [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» і визнано недійсним п.2.6. Договору кредиту №2007/686-Ф03.0/184 від 14.06.2007 р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк»; визнано незаконними дії ПАТ «Укрсоцбанк» по підвищенню процентної ставки з 12, 5 % до 14, 0 % до Договору кредиту №2007/686-Ф03.0/184 від 14.06.2007 р.; зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок та повернути надмірно сплачені внаслідок підвищення процентної ставки з 12, 5 % до 14, 0 % [PERSON] за Договором кредиту №2007/686-Ф03.0/184 від 14.06.2007 р. за період з 20.10.2008 р. по 29.06.2009 р. У позові по вказаному рішенню суду [PERSON] просила визнати незаконними дії ПАТ «Укрсоцбанк» по підвищенню процентної ставки з 12, 5 % до 14, 0 % до Договору кредиту №2007/686-Ф03.0/184 від 14.06.2007 р. із зобов'язанням ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок та повернути надмірно сплачені внаслідок підвищення процентної ставки з 12, 5 % до 14, 0 % за період з 20.10.2008 р. по 8.02.2011 р. (а.с.3-5). Отже, згідно положень ст.ст. 14, 61 ЦПК України зобов'язано повинно бути відповідача в судовому порядку здійснити перерахунок та повернути надмірно сплачені кошти внаслідок підвищення процентної ставки, за період з 8.02.2011 р. по 25.06.2013 р., коли дія договору кредиту продовжувалась. Суд оцінює критично твердження представника відповідача про дію процентної ставки у договорі кредиту між сторонами по справі з 8 лютого 2011 року по 25 червня 2013 року, бо відповідно до наданої представником відповідача суду довідки від 22.10.2013 р. вбачається, що процентна ставка по вказаному договору діяла та нараховувались по ній проценти [PERSON] банком у вказаний період- як 14.00 відсотків річних, а не 12, 5 відсотків річних (а.с.54-59). Вказане підтверджується і копіями квитанцій по сплаті [PERSON] банку коштів на погашення суми кредиту та відсотків за вказаний період часу (а.с.63-101). А тому, зважаючи на вищевикладене, на обставини, встановлені у судовому засіданні, на підставі письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в частині зобов'язання проведення перерахунку та повернення надмірно сплачених коштів з 8.02.2011 р. по 25.06.2013 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню з боку відповідача позивачу в сумі 114 грн. 70 коп., що підтверджено квитанцією від 17.07.2013 р. ( а.с.16). Не підлягають задоволенню вимоги представника позивача про стягнення судових витрат по справі в сумі 5140 грн. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та виплат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Представники позивача [PERSON] подали позовну заяву до суду та приймали участь у судових засіданнях по довіреності від [PERSON], без зазначення в ній певних понесених витрат. Суд не погоджується з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на юридичну допомогу в сумі 2400 грн., що сплачені [PERSON] ФОП [PERSON] по договору про надання юридичних послуг від 21.04.2010 р. при розгляді цивільної справи №2-455/11 Святошинським райсудом м. Києва по позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії. Вказані витрати [PERSON], що підтверджені копіями договору та квитанцій, були сплачені по іншій цивільній справі №2-455/11, а не по даній цивільній справі, що розглядається, й не можуть бути предметом спору по окремій цивільній справі, бо згідно ст.ст. 3, 15 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, і судові витрати по своїй процесуальній природі пов'язані понесеними позивачем по конкретній справі, виходячи з інших цивільних правовідносин у даному випадку. І, крім того, в даних квитанціях не зазначено, що кошти приймалися саме від [PERSON] (а.с.39-52). Згідно ст. 88 Цивільного-процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] не позбавлена була права після подачі позову до суду по іншій цивільній справі вимагати відшкодування понесених нею судових витрат по справі, і в разі незадоволення таких вимог-оскаржувати відповідне рішення суду в апеляційному або касаційному порядку, де ставити питання, в тому числі й про стягнення понесених судових витрат. В разі, якщо суд при вирішенні спору по суті, не вирішив питання про судові витрати, то за заявою позивача суд може ухвалити додаткове рішення з цього питання згідно ст. 220 ЦПК України. Суд не погоджується з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на юридичну допомогу в сумі 740 грн., що сплачені за участь у судових засіданнях 6.08.2013 р. та 19.09.2013 р. по даній цивільній справі, бо в судовому засіданні 6.08.2013 р. приймала участь представник позивача [PERSON]-[PERSON] по довіреності від 17.04.2013 р., а не по будь-яким договорам про надання правової допомоги з [PERSON], а в судовому засіданні 19.09.2013 р. приймав участь представник позивача [PERSON]-[PERSON] по довіреності від 17.04.2013 р., а не по будь-яким договорам про надання правової допомоги з [PERSON] (а.с.22-24, 28). І, крім того, в даних квитанціях від 6.08.2013 р., від 19.09.2013 р. не зазначено, що кошти в сумі 370 грн.+370 грн. приймалися ФОП [PERSON] саме від [PERSON] (а.с.42). Наявність у [PERSON] трудового договору між працівником і фізичною особою [PERSON] ніякого відношення до договірних відносин з [PERSON] не має щодо даної цивільної справи, а вказаний договір обумовлює трудові відносини між [PERSON] та [PERSON] та не стосується інших осіб, договорів чи конкретної цивільної справи у суді (а.с.46). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial