Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач у грудні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 19.10.2005 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2005/840-К/320-А, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 13508 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 18.08.2011 року. 19.10.2005 року між банком та [PERSON] на виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 09.10.2013 року у розмірі 226504,04 грн., яка складається з наступного: 92068,34 грн. заборгованості за кредитом, 66945,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30546,37 грн. комісія, 26146,46 грн. пеня, 10796,94 грн. - штраф. Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2005/840-К/320-А від 19.10.2005 року у розмірі 226504,04 грн., сплачений судовий збір. Представник ПАТ КБ «Надра» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідачів у судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 жовтня 2005 року між ВАТ КБ «Надра», який було перейменовано у ПАТ КБ Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2005/840-к/320-А, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 13508 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік. Термін повного погашення кредиту 18.08.2011 року. Згідно п. 3.4 цього договору позичальник повертає кредит та сплачує передбачені договором платежі шляхом сплати суми мінімального необхідного платежу у розмірі 301,20 доларів США у строк до 20 числа поточного місяця. Розділом 5 договору передбачена відповідальність позичальника у разі невиконання або несвоєчасного виконання умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати за договором, у звязку із чим виникла заборгованість станом на 09.10.2013 року у розмірі 226504,04 грн., яка складається з наступного: 92068,34 грн. заборгованості за кредитом, 66945,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30546,37 грн. комісія, 26146,46 грн. пеня, 10796,94 грн. - штраф. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги підтверджуються матеріалами справи, інших доказів на їх підтвердження чи спростування надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2005/840-к/320-А від 19.10.2005 року у розмірі 215707,10 грн., яка складається з наступного: 92068,34 грн. заборгованості за кредитом, 66945,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30546,37 грн. комісія, 26146,46 грн. пеня. Щодо стягнення з відповідача штрафу, суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. За твердженням позивача для забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору № 8/2005/840-к/320-А від 19.10.2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 320/1 від 19.10.2005 року. Відповідачка [PERSON] заперечувала факт підписання нею договору поруки 320/1 від 19.10.2005 року. В копії договору поруки, наданого позивачем, відсутній підпис [PERSON] на договорі поруки. Згідно висновку № 6294-15 судової почеркознавчої експертизи від 21.03.2016 року підписи [PERSON] в договорі поруки № 320/1 від 19.10.2005 року відсутні. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено того, що між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № 8/2005/840-к/320-А від 19.10.2005 року як з поручителя, відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судові витрати у розмірі 2157 грн. 07 коп.

Outcome: partial