Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що з 11.08.1967 р. по 07.10.2010 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, звільнений в зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗПП України. В 2010 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, внаслідок обстеження йому був встановлений діагноз професійного захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень II ст. пилової етиології в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень ІІ ст., легенева недостатність II ст., нейросенсорна туговухість зі значним зниженням гостроти слуху IV ст. професійного характеру від впливу шуму на виробництві. Захворювання професійні, вперше встановлені 01.09.2010 р. Також встановлено, що працездатність його обмежена. Протипоказана робота в умовах пилу, токсичних, подразнюючих, алергезуючих речовин, інтенсивного шуму, несприятливих метеофакторів, тяжких фізичних навантажень. Рекомендовано нагляд у пульманолога, невропатолога, лор-лікаря, окуліста. Показаний прийом ліків, санаторно-курортне лікування. Потребує підбору слухового апарату. Дана обставина підтверджується повідомленням про професійне захворювання за формою П-3 від 01.09.2010 р. 27.09.2010 р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3 складено акт № 85 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.03.2009 року. В п. 16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло в зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання згідно п. 17 Акту - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу. 15.11.2010 р. йому на огляді МСЕК встановлено 50% стійкої втрати працездатності, третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання безтерміново. Всупереч ст.ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» работодавець не виконав покладені на нього обв'язки щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів. Відповідно до п. 17 акту № 85 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, складений відносно нього, адміністрація відповідача не виконала: ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.11, 3.1, 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4; ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» п.2.3; «Інстрцкцію з утримання виробничих приміщень» № 658-66 п.п. 66, 78. Умови праці, внаслідок яких у нього виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності на 50 %, заподіяли йому моральну шкоду, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду у зв'язку з професійними захворюваннями у розмірі 15000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Грек В.В. проти позовних вимог заперечувала і просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що при визначенні розміру відшкодування шкоди необхідно враховувати вину позивача, який під час роботи був забезпечений засобами індивідуального захисту, спецодягом, взуттям, був проінформований про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів. Погоджуючись на доведені йому умови праці усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров'я, в зв'язку з чим мав відповідні пільги. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди товариством. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 11.08.1967 року по 07.10.2010 року працював слюсарем - сварщиком у ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», звільнений з роботи в зв'язку з виходом на пенсію за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗПП України (а.с. 5-6). [PERSON] згідно виписки з історії хвороби № 08-06/1027 Науково-дослідницьким інститутом гігієни праці та профзахворювань ХНМУ встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень II ст. пилової етиології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне, вперше встановлене 01.09.2010 року. Нейросенсорна туговухість зі значним зниженням гостроти слуху IV ст. професійного характеру від впливу шуму на виробництві. Захворювання професійні, вперше встановлене 01.09.2010 р. Працездатність обмежена, протипоказана робота в умовах пилу, подразнюючих, токсичних, алергезуючих речовин, важких фізичних навантажень, інтенсивного шуму, несприятливих метеофакторів. Рекомендовано нагляд у пульманолога, лор-лікаря, невропатолога, окуліста. Потребує підбору слухового апарату, санаторно-курортне лікування (а.с. 9). На підставі встановленого Науково-дослідницьким інститутом гігієни праці та профзахворювань ХНМУ діагнозу, 06.09.2010 р. складено повідомлення про професійне захворювання (отруєння), з якого вбачається, що професійне захворювання у позивача виникло під час роботи на ПАТ «СМНВО ім. Фрунзе» (а.с.7). Згідно Акту № 85 розслідування хронічного професійного захворювання від 27.09.2010 р. [PERSON] було встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень II ст. пилової етиології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне, вперше встановлене 01.09.2010 року. Нейросенсорна туговухість зі значним зниженням гостроти слуху IV ст. професійного характеру від впливу шуму на виробництві. Захворювання професійні, вперше встановлене 01.09.2010 р. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло в зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (п.16); причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу (п.17). У [PERSON] працездатність обмежена; протипоказана робота в умовах пилу, токсичних, подразнюючих, алергезуючих речовин, інтенсивного шуму, несприятливих метеофакторів, підлягає раціональному працевлаштуванню (п.18). Адміністрація цеху № 12 не в повному об'ємі виконала вимоги: ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.11, 3.1, 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4; ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» п.2.3; «Інстрцкцію з утримання виробничих приміщень» № 658-66 п.п. 66, 78 (п. 19) (а.с. 8). 15.11.2010 р. [PERSON] пройшов первинний огляд МСЕК і йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності безтерміново, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 209827 від 17.11.2010 р., Актом № 937 огляду МСЕК від 17.11.2010 р. (а.с.10, а.с.12-12а). Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, що в свою чергу негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] в період 11.08.1967 року по 07.10.2010 року працював слюсарем - сварщиком у ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», отримав професійне захворювання у зв'язку з недосконалістю технологій, причина - проведення робот в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці, адміністрація цеху № 12 не в повному обсязі виконала вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Вказані факти підтверджується пунктами 16, 17, 19 Акту № 85 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.09.2010 р. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial