Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач Чернівецька міська рада звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.04.2013 року було встановлено, що громадянка [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку орієнтованою площею 0,0008 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою - [ADDRESS], шляхом спорудження господарської будівлі на землях загального користування без документів, що посвідчують право на земельну ділянку, тим самим порушила вимоги ст.ст. 125,126 ЗК України, а також вказаний факт підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення від15.07.2013 року та від 03.04.2013 року. Окрім того, відповідач не виконала приписи Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 02.04.213 року №00469, відповідно до якого повинна була усунути виявлене порушення земельного законодавства. Вказував на те, що відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963, Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області визначено розмір шкоди, яка заподіяна територіальній громаді м. Чернівці в розмірі 45,24 грн. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача 45,24 грн. заподіяної шкоди. Представник позивача позовні вимоги про стягнення шкоди підтримав та просив задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги щодо відшкодування шкоди за використання земельної ділянки визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Так, відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що відповідно до актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.04.2013 року та від 15.07.2013 року та акту обстеження земельної ділянки від 03.04.2013 року встановлено, що громадянка [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,0008 га за адресою - [ADDRESS] шляхом спорудження господарської будівлі на землях загального користування (а/с 5,9). У зв'язку з наведеними обставинами Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області 02 квітня 2013 року винесено припис (а/с 6). Постановою Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 03.04.2013 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП по факту самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,008 га за адресою [ADDRESS] (а/с 8). Окрім того, постановою Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 12.06.2013 року №46 на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчиненні правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП за невиконання вимог припису №00469 від 02.04.2013 року щодо усунення порушення земельного законодавства за адресою - м. Чернівці, [ADDRESS] (а/с 15). Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» що будь-які дії особи, що свідчать про фактичне використання не наданої йому земельної ділянки або намір на використання земельної ділянки до встановлення його меж в натурі, до отримання документа, який засвідчує право на земельну ділянку та її державної реєстрації є самовільним захватом цієї земельної ділянки. У відповідності до статті 125 ЗК України право власності, постійного користування, оренди на земельну ділянку виникає після отримання документа, якій засвідчує це право та її державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі та отримання документа, якій засвідчує право на неї та його державної реєстрації заборонено. В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача відповідних правопосвідчуючих документів на користування спірною земельною ділянкою, а матеріали справи свідчать про самовільне захоплення відповідачем спірної земельної ділянки, шляхом будівництва на ній господарської споруди. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, шкода завдана відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки становить 45,24 грн. (а/с 11). Згідно роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 156 ЗК, ст. 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved