Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.12.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 104683-CRED, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 05.06.2009 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 14.04.2013 року у розмірі 7597,73 доларів США, яка складається з: 2455,12 доларів США заборгованість за кредитом, 4751,03 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 360,31 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 104683-CRED від 06.12.2007 року у розмірі 6346,17 доларів США, що складає 50728,69 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати по справі та стягнути з відповідачів солідарно суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 17.03.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 104683-CRED від 30.09.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 05.06.2009 року. Позивачем було заявлено, що [PERSON] належним чином умови договору не виконував, тому виникла заборгованість станом на 14.04.2013 року у розмірі 7597,73 доларів США, яка складається з: 2455,12 доларів США заборгованість за кредитом, 4751,03 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 360,31 доларів США штраф (процентна складова). Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2012 року було відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 104683-CRED від 30.09.2013 року було відмовлено з підстав того, що станом на 10.12.2009 року заборгованість за даним кредитним договором У [PERSON] була відсутня. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 104683-CRED від 30.09.2013 року. Зобовязання за договором № 104683-CRED від 30.09.2013 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 10000 грн. Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача не стягується сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed