Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач - територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, у травні 2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], прохаючи суд зобов'язати відповідача (ідентифікаційний номер [NUMBER]) повернути їй (код ЄДРПО України 26510514), земельну ділянку площею 0,0464 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], відповідно до умов повернення земельної ділянки орендодавцеві, встановлених у п.п. 7.1-7.8 договору оренди землі від 13 січня 2006 року, який є невід'ємною частиною цього договору; зобов'язати відповідача (ідентифікаційний номер [NUMBER]) привести земельну ділянку до придатного для використання стану та повернути її територіальній громаді в особі Дніпропетровської міської ради, за актом приймання-передачі, шляхом звільнення від залишків фундаменту кафе (а.с. 1-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між приватним підприємцем [PERSON] та Дніпропетровською міською радою 13 січня 2006 року укладено договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0464 га, з кадастровим номером [NUMBER], для будівництва кафе. Строк дії договору - на 5 років, до 13 січня 2011 року. Групою самоврядного контролю за використанням та охороною земель виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради проведено перевірку використання вказаної земельної ділянки. За наслідками перевірки встановлено, що строк дії договору оренди землі закінчився, новий договір не укладався, а на вказаній земельній ділянці є лише залишки фундаменту від кафе. У порушення умов п. 7.8 договору оренди вказаної земельної ділянки від 13 січня 2006 року, земельна ділянка власнику - територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, не повернута, від залишків будівлі кафе не звільнена, що позбавляє власника можливості, до звільнення земельної ділянки від залишків побудови, вільно розпоряджатися нею. Таким чином, на даний час [PERSON], не звільнивши земельну ділянку, яка передавалася їй у користування, від залишків кафе, самовільно займає її. Згідно з вимогами ст. 83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі у межах населених пунктів, а ст. 212 цього Кодексу встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, що понесені за час незаконного користування ними; повернення самовільно зайнятих ділянок здійснюється на підставі рішення суду. Спираючись на норми ст. 212 ЗК України, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», вважає, що має право на задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, (а.с. 66-67), у судове засідання не з'явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Представники позивача та третьої особи не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив рішення. Представник третьої особи вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Пояснення надав аналогічні поясненням представника позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи наданими ними письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 січня 2006 року, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради 4 скликання № 256/31 від 30 листопада 2005 року, між приватним підприємцем [PERSON] та Дніпропетровською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0464 га, з кадастровим номером [NUMBER], для будівництва кафе, на 5 років, до 13 січня 2011 року, який посвідчено нотаріально (а.с. 11-16, 18-19). Передача земельної ділянки орендареві відбулася на підставі акту прийому-передачі у 2006 році (а.с. 17). Згідно з п. 7.8 цього договору оренди, повернення земельної ділянки власнику здійснюється за актом прийому-передачі (а.с. 13). Відповідно до комісійного акту № 1513 від 27 квітня 2015 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства України групою по самоврядному контролю за використанням та охороною земель виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, яку здійснено на виконання листа департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради № 5/9 від 08 квітня 2015 року, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 34/18 від 14 липня 2004 року «Про організацію здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель», земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0464 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території комунального підприємства «Парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького», яка надавалася у користування [PERSON], після закінчення дії договору - 13 січня 2011 року, власнику за актом прийому-передачі не повернута, поновлення договору не відбулося, новий договір із нею не укладено (а.с. 4-5). Копію акту направлено [PERSON] (а.с. 6), про неповернення земельної ділянки поінформовано в.о. Дніпропетровського міського голови та її заступницю (а.с. 7-8). Судові витрати становлять 243 гривні 60 копійок (а.с. 21). Відповідно до вимог п.п. 4,5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, що існувало до порушення та примусове виконання обов'язку в натурі. Нормою ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про заборону на вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, що понесені за час незаконного користування ними; повернення самовільно зайнятих ділянок здійснюється на підставі рішення суду. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0464 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території комунального підприємства «Парк культури і відпочинку ім.. Б. Хмельницького», та надавалася у тимчасове користування (в оренду) [PERSON] для будівництва та експлуатації кафе «[INFO]». Згідно з умовами договору, повернення земельної ділянки повинно бути здійснено за актом-приймання-передачі землі. Строк дії договору оренди закінчився, але колишній орендатор - [PERSON], земельну ділянку власнику, у відповідності до умов договору, у тому вигляді у якому її отримувала (без будівель і їх залишків), не повернула. На отриманий акт перевірки де зафіксовано порушення нею умов договору та вимог чинного законодавства України, що направила їй комісія, не відреагувала. Такі дії відповідача свідчать про неналежне виконання нею умов договору та про порушення права позивача на отримання земельної ділянки у тому вигляді, у якому вона була передана відповідачеві для її подальшого використання, а тому потребують судового захисту. Позивач має право на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю, яке йому чинить відповідач, відмовляючись, на вимогу позивача, передати земельну ділянку у відповідності до умов договору. Для захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду. Враховуючи те, що відповідач добровільно, на вимогу власника, не звільняє земельну ділянку від залишків фундаменту та не передає її власнику за актом прийому-передачі, суд вважає за можливе захистити його порушене право на користування та розпорядження своєю приватною власністю у запропонований позивачем спосіб - шляхом зобов'язання відповідача виконати умови договору з передачі земельної ділянки та звільнити земельну ділянку від залишків будівельного фундаменту. З відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. З тих підстав, що на момент розгляду скарги відбулося законодавче перейменування назви міста з Дніпропетровська на Дніпро, району з Бабушкінського на Шевченківський, а вулиці, на якій розташовано нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,0464 га. з кадастровим номером [NUMBER], з [ADDRESS], у рішенні суду вказано назви міста, району та вулиці у відповідності до їх нових назв. На підставі викладеного,

Outcome: approved