Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, у якому зазначає, що відповідно до договору № 11274989000 від 14.01.2008 року укладеного між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Фінанс» та [PERSON], за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 70110,00 гривень для придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % на рік з кінцевим терміном повернення 14.01.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] 14.01.2008 р. укладено договір застави, згідно з яким відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль HYUNDAY (модель: Accent, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). [PERSON] належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.01.2014 року має заборгованість - 97968,52 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на зазначений автомобіль. У судове засідання представник позивача не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та надав суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив проводити розгляд справи у заочному порядку у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню. 14.01.2008 між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір № 11274989000, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 70110,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % на рік з кінцевим терміном повернення 14.01.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором АКІБ «Укрсиббанк» і відповідач 14.01.2008 року уклали договір застави, згідно з яким відповідач надав в заставу належний йому автомобіль, а саме: автомобіль HYUNDAY (модель: Accent, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Згідно п. 8.1. Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором банк звертає стягнення на предмет застави. АКІБ «Укрсиббанк» свої зобов'язання за договором виконав належним чином. [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 15.01.2014 року загальна сума простроченої заборгованості відповідача, за договором складає 97968,52 гривень, яка складається з : заборгованості по основній сумі - 59385,16 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 12527,02 грн.; нараховані відсотки на дату звернення до суду - 12887,50 грн.; пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 11387,28 грн.; три процента річних від простроченої суми - 1781,56 грн. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved