Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.06.2012 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі (повторно). За час першого шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, між ними постійно виникали конфліктні ситуації, сварки, які згодом призвели до розпаду їх сім'ї. В 2008 році шлюб між сторонами було розірвано, а в 2012 році його зареєстровано повторно. Однак, і після цього сторони не змогли створити міцної сім'ї, оскільки стали чужими одне одному, втратили почуття любові і взаємоповаги та прийшли до взаємної згоди про розірвання шлюбних відносин. Вказує позивач, що на даний час вони з відповідачкою проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та наполягає на його розірванні, неповнолітніх синів просить залишити проживати з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить молодшого сина сторін залишити проживати з нею, а справу розглядати в її відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, із наданого свідоцтва про шлюб випливає, що сторони одружилися 06.06.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №165 (а.с.4). При цьому сторони своїх прізвищ не змінювали. Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, відповідачка згідна на розірвання шлюбу. Тому суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин шлюб слід розірвати. Малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір'ю - відповідачкою [PERSON]. Суд не вирішує питання про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з правилами ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тому позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial