Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач Фізична особа - підприємець [PERSON] через свого представника - адвоката Гармаш Сергія Михайловича звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13 073 ( тринадцять тисяч сімдесят три) гривні 79 копійок. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме, витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - АТ«УКРГАЗБАНК») та громадянином [PERSON] (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 2555/06/2016/0278 , згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 18 300 ( вісімнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок. Майнові інтереси АТ «УКРГАЗБАНК», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та / або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО» ( далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), згідно договору добровільного страхування кредитів № 1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року. Позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вказаним договором, а тому станом на 18 квітня 2017 року заборгованість позичальника за кредитним договором становила 13 073 (тринадцять тисяч сімдесят три) гривні 79 копійок. В зв'язку з чим АТ «УКРГАЗБАНК» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування, останній виконуючи свої зобов'язання по договору № 1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобов'язання відповідно до умов кредитного договору перед АТ «УКРГАЗБАНК» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 13 073 (тринадцять тисяч сімдесят три) гривні 79 копійок, що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням № 7980 від 18.04.2017р. Позивач вважає, що у відповідача виникло зобов'язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати збитки у розмірі 13 073 ( тринадцять тисяч сімдесят три) гривні 79 копійок. 27 грудня 2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON], новий кредитор ) , укладено договір № 27/12/2017 про відступлення права вимоги , відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає) , а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договором страхування, перелік яких наведений у додатках № 1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року. 31 серпня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. 03 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/85 від 03.09.2018 у зв'язку з розглядом Вищою радою правосуддя 14.08.2018 заяви про відставку судді Полєхіна А.Ю. та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської оласті від 20.08.2018 № 05-05/88 «Про відрахування судді Полєхіна А.Ю., зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій заявлені вимоги просить задовольнити та зазначає, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, отриманих судом відповідно до вимог частин шостої статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що 16 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - АТ«УКРГАЗБАНК») та громадянином [PERSON] (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 2555/06/2016/0278 , згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 18 300 ( вісімнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок. Майнові інтереси АТ «УКРГАЗБАНК», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та / або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО» ( далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), згідно договору добровільного страхування кредитів № 1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року. Відповідно до п.4.3. Договору страхування страховим випадком є невиконання та/або неналежне виконання Позичальником з будь-яких причин своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів/комісій, нарахованих за користування кредитом. З матеріалів справи вбачається, що в період дії кредитного договору відповідачем було порушено порядок та строки погашення заборгованості, умови кредитного договору не виконувались, кошти в рахунок сплати чергових платежів на рахунки Банку не вносилися, а тому 18 квітня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ПрАТ «СК «ВУСО» подано заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до положень визначених договором добровільного страхування кредитів. Відповідно до Страхового акту №3061-09 від 18 квітня 2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплати Публічному акціонерному товариству «Акціонерний банк «Укргазбанк» страхове відшкодування у розмірі 18 572 гривень 01 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №7980 від 18 квітня 2017 року. Із загальної суми страхового відшкодування заборгованість саме відповідача становить 13 073 гривень 79 копійок, що позивач і просить стягнути на його користь. Згідно з ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 27 грудня 2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON], новий кредитор ) , укладено договір № 27/12/2017 про відступлення права вимоги , відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, перелік яких наведений у додатках № 1 до Договору. Отже, відповідно до додатку № 1 до Договору № 27/12/2017 про відступлення права вимоги від 27.12.2017 року новий кредитор отримав право вимоги відшкодування збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов'язанні, а саме, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ч. 1 ст. 514 ЦК України). У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до [PERSON] ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України , витрати на професійну правничу допомогу, відносяться до судових витрат. Відповідно до 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі викладеного суд встановив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи не додані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, зокрема квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, а тому відсутні підстави для відшкодування судом витрат на профісійну правничу допомогу . Між тим, з урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Outcome: approved