Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 08.04.1985 р. по 09.03.2001 р. та з 05.05.2004 р. по 24.04.2014 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 24.04.2014 р. його було звільнено за угодою сторін. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №49 від 05.05.2014 р.,- позивачеві були встановлені наступні професійні захворювання: ХОЗЛ токсико - пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень IІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (основний діагноз). ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. Дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна + атеросклеротична) ІІ ст. з ХНМК переважно в вертебро - базилярному басейні і вираженим астено - невротичним синдромом. Хронічний ринофарингіт в стадії ремісії. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (супутній діагноз). Причиною виникнення хронічного професійного захворювання згідно акту № 49 від 05.05.2015 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 17.06.2015 р.,- ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 40%. У зв'язку з цим позивач потребує медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», Грек В.В., в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки товариством не було порушено вимог законодавства про охорону праці та не визначено особу товариства, яка допустила такі порушення, що підтверджується п. 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КЗпП України, як підстави для відшкодування шкоди. Вказаний акт позивач не оскаржував у встановлений законом порядок. Також зазначила, що позивачем не надано доказів заподіяння останньому моральної шкоди товариством. Враховуючи те, що відсутні будь-які докази на підтвердження заподіяння товариством моральної шкоди позивачеві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 08.04.1985 р. по 09.03.2001 р. та з 05.05.2004 р. по 24.04.2014 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 6-8). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання». Згідно Акту № 49 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05.05.2014 р., - [PERSON] було встановлено діагноз: ХОЗЛ токсико - пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень IІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК 09.04.2014 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ) (а.с.9). Відповідно до Акту огляду МСЕК №556 від 25.06.2014 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становила 40 % первинно (а. с. 18 -21). 04.06.2015 р. позивач пройшов повторний огляд МСЕК та згідно акту огляду МСЕК №527 від 17.06.2015 р. йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 10). Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні та шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в доход держави.

Outcome: partial