Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в квітні 2015 року звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 31 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банком надано позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримав в розмірі 22 160,00 грн. Цільове використання кредиту на споживчі цілі та придбання послуг продавців. Строк кредиту 36 місяців, з 31.07.2013 року по 31.07.2016 року. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Згідно п. 1.2.1. кредитного договору для придбання Товару та Послуг Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежі», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Згідно умов кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов'язаний повністю повернути банк суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 31 липня 2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Відповідно до умов Договору факторингу № 21/07/2014 від 21.07.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов Кредитного договору. Відповідно до п. 1.5.4., 1.5.5 кредитного договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, станом на 20.03.2015 року у позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 31 липня 2013 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 29 920,69 грн., що складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22 160,00 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 2,17 грн.; комісія за РО - 7 758,52 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту в розмірі 29 920,69 грн. і судовий збір в розмірі 299,21 грн. Представник позивача направив до суду клопотання в якому просив розгляду справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причин неявки суду повідомлено не було. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, 31 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банком надано позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримав в розмірі 22 160,00 грн. Цільове використання кредиту на споживчі цілі та придбання послуг продавців. Строк кредиту 36 місяців, з 31.07.2013 року по 31.07.2016 року. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Згідно п. 1.2.1. кредитного договору для придбання Товару та Послуг Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежі», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Згідно умов кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов'язаний повністю повернути банк суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 31 липня 2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Відповідно до п. 1.5.4., 1.5.5 кредитного договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до умов Договору факторингу № 21/07/2014 від 21.07.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов Кредитного договору. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, відповідно до розрахунків наданих позивачем станом на 20.03.2015 року у позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 31 липня 2013 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 29 920,69 грн., що складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22 160,00 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 2,17 грн.; комісія за прострочені відсотки - 7 758,52 грн. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконував передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права позивача, таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судові витрати в силу ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved