Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач у травні 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму понесених витрат у розмірі 8\~370,90 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], що мала місце 10.10.2012 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] отримав технічні пошкодження, чим його власнику була заподіяна матеріальна шкода. Оскільки зазначений автомобіль за договором страхування був застрахований МТСБУ, позивачем було виплачено на користь власника автомобіля 7\~680,90 грн. та оплачено витрати на аварійного комісара у розмірі 690,00 грн., у звязку з чим він набув право на отримання такої суми від відповідача як особи, винної у заподіянні шкоди. Представником позивача до суду надана заява про розгляд справи без її участі, в якій вона також зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 20-21). Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.10.2010 автомобіль [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON] (а.с. 28). 14.11.2011 [PERSON] був виданий страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є автомобіль [NUMBER] (а.с. 30). 10.10.2012 о 13-50 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі вул. Передовій, де на перехресті з Полтавським шосе у м. Дніпропетровську, не надав дороги та скоїв зіткнення із автомобілем «Джилі», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, завдавши при ДТП автомобілям матеріальні збитки, чим скоїв адміністративне правопорушення. Зазначені фактичні обставини ДТП, а також наявність вини [PERSON] у її скоєнні, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2012, якою відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 5), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню. Вважаючи ДТП страховим випадком, власник автомобіля [NUMBER], [PERSON] 14.11.2012 звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6), посилаючись на експертне дослідження, за результатами якого розмір заподіяної шкоди був оцінений у 9\~217,08 грн. (а.с. 7). На підставі Наказу МТСБУ № 371 від 11.02.2012 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, [PERSON]було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 7\~680,90 грн. (а.с. 8). Сума заборгованості у розмірі 8\~370,90 грн. узгоджена між сторонами по справі, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] та договором про порядок повернення коштів від 04 березня 2013 року (а.с. 34,35) Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд доходить висновку про те, що за викладених фактичних обставин справи у звязку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ЦК України перейшло від страхувальника в межах фактичних витрат право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобовязання виплатити відповідну суму на користь позивача. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення вплати у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved