Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 22.08.2016 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит в розмірі 7125,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 18.07.2017 року утворилася заборгованість, що становить 10735,86 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6788,73 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1463,15 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2172,32 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в сумі 311,66 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, від нього надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечував в разі повторної неявки відповідача справу розглянути в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, від неї через канцелярію суду поступила заява з клопотанням відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у неї немає заборговності перед позивачем, та просила приєднати до матеріалів справи довідку АПТ КБ «Приватбанк» від 08.09.2017 року про відсутність заборгованості. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, 22.08.2016 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит в розмірі 7125,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки (а.с.7). У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 18.07.2017 року утворилася заборгованість, що становить 10735,86 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6788,73 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1463,15 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2172,32 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в сумі 311,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). У відповідності до довідки №VBFAF899AKGICGQK від 08.09.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач [PERSON] станом на 08.09.2017 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.44). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання - це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов'язання (або утримання від здіснення певної дії). При цьому дія (утримання від дії), як це випливає з статті, що коментується, повинна точно відповідати всім умовам договору, вимогам\~ЦК, інших актів цивільного законодавства, а при їх відсутності - вимогам, що звичайно пред'являються, у тому числі звичаям ділового обігу, правилам ділової етики. Статтею 527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язаннячи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 545 ч. 1 ЦК України,\~прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У відповідності до ст. 599 ч. 1\~ ЦК України,\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суб'єкти цивільних правовідносин вступають у зобов'язання для того, щоб досягти певної мети. У зв'язку з цим виконання зобов'язання, тобто досягнення мети сторін, є найпоширенішим та основним способом припинення зобов'язання. З огляду на те, що відповідачем [PERSON], зобов'язання перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 22.08.2016 року виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою№VBFAF899AKGICGQK від 08.09.2017 року (а.с.44), яка міститься в матеріалах справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed