Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач у червні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 385. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки та життєві цінності, у зв'язку з чим з вересня 2015 року подружні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої дитини, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася. Відповідно до заяви від 04.09.2017 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 22 червня 2013 року в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 385, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище чоловіка після одруження - [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 71 від 16 січня 2015 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з вересня 2015 року, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та поділ майна відсутні. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спір про майно відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved