Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Представниками позивача від імені останнього заявлено позовні вимоги про -визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виданого державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори 10.12.2010 р. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-1403 ; -визнання недійсним договору купівлі продажу 12/25 вказаного житлового будинку від 16.12.2010 р., посвідченого нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 1760 ; -визнання за позивачем права власності на 12/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач є спадкоємцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. На підставі договору дарування від 29.12.1992 р. [PERSON] на праві власності належали 12/25 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а тому після його смерті право власності на частину будинку в порядку спадкування перейшло до позивача. Проте, зареєструвати у визначеному законом порядку своє право на вказаний об»єкт нерухомості позивач не має можливості, оскільки 10.12.2010 р. відповідачкою [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом саме на вказану вище частину будинку, а 16.12.2010 р. вона продала її відповідачеві [PERSON], уклавши відповідний договір купівлі-продажу. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO], а не [PERSON], [INFO], який помер [INFO]., вказується про наявність передбачених законом підстав для задоволення вимог про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом і договору купівлі-продажу частини будинку, а також визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO]., на 12/25 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представниками позивача заявлений позов підтримано повністю. Сам позивач, незважаючи на визнання судом потрібним надання ним особистих пояснень і неодноразові належні повідомлення особисто його про час і місце розгляду справи, в судові засідання не з»явився, від його імені на адресу суду поштою надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і заявили, що позивач не має права на 12/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], оскільки він не є спадкоємцем особи, якій належало право власності на вказаний об»єкт нерухомості на підставі договору дарування від 29.12.1992 р. Стверджують, що з метою створення підстав для неправомірного набуття позивачем права власності на частину будинку вчинялось підроблення документів, які підтверджують тотожність особи, яка як [PERSON] 03.04.1985 р. отримала паспорт серії [NUMBER] у відділі внутрішніх справ Снігурівського райвиконкому Миколаївської області, і особи, про наявність права на спадкове майно якої позивач стверджує в позові. Представники відповідачів - Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори та Олександрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області в судові засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх присутності. З урахуванням викладеного і відповідно до положень ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без присутності вказаних осіб. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідачів, показання допитаного в якості свідка представника позивача [PERSON] - [PERSON], вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. В судовому засіданні встановлено, що 29.12.1992 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування частини будинку, посвідчений державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Водяніцькою А.В., номер в реєстрі 1-5680. За умовами вказаного договору 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], було подаровано особі, документованій паспортом громадянина СРСР [NUMBER], виданим 03.04.1985 р. Снігурівським РВВС Миколаївської області на ім»я [PERSON], [INFO] Державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказаний об»єкт нерухомості було здійснено 27.05.1994 р. Згідно актового запису про смерть № 25 від 06.11.2009 р., вчиненого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Відповідачкою [PERSON], яка є спадкоємцем [PERSON], [INFO], що помер [INFO], 10.12.2010 р. було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], що належали [PERSON], [INFO], на підставі вказаного вище договору дарування від 29.12.1992 р. 16.12.2010 р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], номер у реєстрі 1750, [PERSON] 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], продала [PERSON]. 15.04.2010 р. [PERSON] звернувся до Снігурівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його рідного брата [PERSON], а 30.12.2010 р. йому було відмовлено у видачі витягу з реєстру прав власності на об»єкт нерухомого майна в [ADDRESS], після смерті [PERSON], [INFO], в зв»язку з прийняттям спадкового майна іншим спадкоємцем - [PERSON]. Викладені обставини підтверджені поясненнями представників сторін, показаннями свідка [PERSON], а також наступними матеріалами справи -договором дарування 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS] від 29.12.1992 р. -актовим записом про смерть [INFO]. [PERSON], [INFO] -свідоцтвом про смерть [INFO] [PERSON], [INFO] -свідоцтвом про право [PERSON] на спадщину за законом від 10.12.2010 р. -договором купівлі-продажу 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS] від 16.12.2010 р. -копією спадкової справи після смерті [INFO]. [PERSON], [INFO], із заявою [PERSON] про прийняття спадщини -повідомленням ОКП «Кіровоградське обласне об»єднань бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2010 р. про відмову у видачі позивачеві витягу з реєстру прав власності. Належність, допустимість та достовірність вказаних письмових доказів не оспорюється сторонами, а тому вказані вище обставини судом вважаються встановленими. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає наступні дві обставини: -[PERSON] не була спадкоємцем власника 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], а тому для отримання нею 10.12.2010 р. свідоцтва про право на спадщину за законом не існувало передбачених законом підстав; -перехід до [PERSON] в порядку спадкування права власності на 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], пов»язано з тим, чи були однією і тією ж фізичною особою особа, яка 03.04.1985 р. в Снігурівському РВВС Миколаївської області отримала паспорт громадянина СРСР [NUMBER], особа, якій згідно договору дарування від 29.12.1992 р. було подаровано відповідний об»єкт нерухомого майна, а також особа, про наявність права на спадкове майно якої [PERSON] стверджує в позові. Для з»ясування питання тотожності особи судом під час розгляду справи в порядку ст. 137 ЦПК України з Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області було витребувано засвідчену копію заяви [PERSON] [PERSON], [INFO], про видачу паспорта (бланк Ф.1). Після отримання даного документа та вивчення його в судовому засіданні встановлено, що крім фотокартки особи, якій 03.04.1985 р. видавався паспорт громадянина СРСР [NUMBER], в заяві є наявною також фотокартка, вклеєна до вказаного паспорту 11.12.1992 р., тобто через 7 років після видачі паспорта і безпосередньо перед укладенням договору дарування частини будинку від 29.12.1992 р. При цьому, в зовнішньому вигляді осіб, зображених на зазначених двох фотографіях, є суттєві відмінності. З невідомих причин сторонами по справі під час судового розгляду не було заявлено клопотань про витребування оригіналів необхідних документів та призначення по справі відповідної експертизи для з»ясування питання, чи зображена на фотографіях, вклеєних до одного паспорта, одна й та ж особа. Проте, суд, оцінюючи даний доказ відповідно до ст. 212 ЦПК України, відзначає, що відмінність зовнішності особи, зображеної на фотографії, вклеєної до паспорту 11.12.1992 р., від зовнішності особи, якій відповідний паспорт був виданий 03.04.1985 р., є очевидною і доступною для звичайного сприйняття, в зв»язку з чим робить висновок, що до заяви про видачу паспорту, а, відтак, і до паспорту [PERSON], [INFO], з 11.12.1992 р. була вклеєна фотографія іншої особи. Суд вважає, що дана обставина є визначальною для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ч. 2 ст. 212 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Тобто, рішення суду не може використовуватись для неправомірного набуття особою права власності на майно. Заявлені по справі вимоги позивач обґрунтовуються тим, що позивач є спадкоємцем особи, яка померла [INFO]. і була документована як [PERSON], [INFO] Проте, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з 11.12.1992 р. до паспорту [PERSON] була вклеєна фотографія іншої особи, остільки смерть зазначеної в позові особи не свідчить про виникнення у [PERSON] права на 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS]. Обставин, які б спростовували даний висновок суду, позивачем та його представниками в судовому засіданні не доведено. Сам позивач протягом всього часу розгляду справи жодного разу не з»явився в судове засідання, ним були проігноровані судові виклики і після того, як суд визнав потрібним надання ним особистих пояснень. Така поведінка позивача, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, також врахована судом при вирішенні справи. З урахуванням викладеного, оскільки в судовому засіданні не підтверджений перехід до [PERSON] в порядку спадкування права власності на 12/25 частин будинку за адресою [ADDRESS], остільки в задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити повністю. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1223 ЦК України і

Outcome: dismissed