Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00474.08.2 від 19 лютого 2008 року у розмірі 2 603,59 доларів США та 521 137,06 гривень; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 77.1/АК-00474.08.2 від 19 лютого 2008 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13 349,21 доларів США терміном по 19 лютого 2015 року включно. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, позичальником укладено договір застави транспортного засобу, та передано в заставу автомобіль марки Dacia Logan. Позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом). Станом на 12 серпня 2015 року у позичальника існують зобов'язання відповідно до кредитного договору, сплатити наступні суми: 2 603,59 доларів США - кредит на проценти; 504 968,89 гривень - пеня за кредитом та процентами; 2 615,77 гривень - три проценти річних по кредиту та процентам; 8 909,70 гривень - плата за обслуговування кредиту; 4 221,78 гривень - інфляційні втрати по платі за обслуговування кредиту; 420,92 гривень - три проценти річних по платі за обслуговування кредиту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що останній платіж по тілу кредиту відповідачем було здійснено 29 жовтня 2013 року у сумі 1589,91 доларів США. 10 грудня 2012 року відповідачем було сплачено 213,41 доларів США, які зараховувались як оплата за прострочення сплати коштів за обслуговування кредиту. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченнях до позовної заяви, долучених до матеріалів справи (а.с.87-93, а.с.115-119). Пояснив суду, що 20 лютого 2015 року відповідачем було здійснено останніх платіж по кредиту у розмірі 206 доларів США. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2008 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» із заявою, з проханням відкрити йому відновлювальну кредиту лінію у розмірі, не менше 13350 доларів США строком на 84 місяців під 9% річних для придбання автомобіля, оплати страхових платежів (а.с.22). 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00474.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13349,21 доларів США 21 цент терміном по 19 лютого 2015 року включно (а.с.11-15). Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а саме: на купівлю автомобіля згідно з договором № КДЧ-15 купівлі-продажу автомобіля від 15 лютого 2008 року - 13349,21 доларів США 21 цент; на сплату страхових платежів згідно з договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 02-03-12/193 від 19 лютого 2008 року - 0,00 доларів США 00 центів; на сплату страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, вказаного в п. 1.2.1. цього договору, що є предметом застави відповідно до п. 1.7. цього договору, які будуть укладені протягом строку дії цього договору, у т.ч. таких, що будуть укладені банком на підставі п.п. 1.9. - 1.11. цього договору на строк 12 місяців, але не більше терміну, зазначеного в п. 1.1. цього договору. Так, в забезпечення виконання кредитного договору, 19 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-00474.08.2-3, відповідно до умов якого заставодавець [PERSON], для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед заставодержателем ВАТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 77.1/АК-00474.08.2 від 19 лютого 2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (ами) та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає з заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно: автомобіль марки Dacia, модель Logan, рік випуску 2007, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний № [NUMBER] (а.с.32-33). Згідно п. 1.5. Розділу 1 кредитного договору, процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 9,00 процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування кредиту (в подальшому «плата за обслуговування кредиту») встановлюється в розмірі 0,2000 % від суми виданого кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 3.1.- 3.3. Розділу 3 кредитного договору, позичальник зобов'язується: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 158,92 доларів США 92 цента на рахунок, вказаний у пункті 1.3. цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 19 лютого 2015 року; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 19 лютого 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6. цього договору; щомісяця, до 10-го числа (включно), сплачувати банку плату за обслуговування кредиту згідно пункту 1.5.1 даного договору. Датою внесення плати за обслуговування кредиту є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6.1 цього договору. Згідно Розділу 4 кредитного договору, розрахунок процентів за кредитами здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитами, починаючи з дня їх надання позичальнику. Проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.1. цього договору. При розрахунку процентів враховується фактична кількість днів у розрахунковому періоді та році. При розрахунку процентів враховується перший день та не враховується останній день користування кредитами. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пунктах 1.1, 3.2 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пункті 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено судом та підтверджується заявою на видачу готівки від 19 лютого 2008 року, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 13 349,21 доларів США, що становило 67 413,51 гривень (а.с.30). При цьому, відповідачем були порушені вимоги кредитного договору в частині сплати кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, згідно наданого стороною позивача розрахунку заборгованості та виписки по кредитному договору, станом на 12 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00474.08.2 становить 2 603,59 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту та заборгованості по процентам. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 3.9. Розділу 3 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченого платежу. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. Право на неустойку виникає незалежно він наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України) За вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Так, позивачем у зв'язку з порушенням позичальником (відповідачем) умов кредитного договору, нараховано до сплати 504 968,89 гривень пені за кредитом та процентами, за період з 11 червня 2009 року по 12 серпня 2015 року. Як роз'яснено в п. 27 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Так, Верховний Суд України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року висловив правову позицію, яка полягає в тому, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналізуючи вищевикладене, та враховуючи, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання умов договору, значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, суд вважає за наявним застосування в межах розгляду даної справи строку позовної давності до позовних вимог позивача в частині стягнення пені, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України та вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитним договором, а саме, зменшити пеню нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 12 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року з 12 933,00 доларів США (еквівалент 276 398,36 гривень) до 2487,32 доларів США (еквівалент 53 154,03 гривень) та пеню за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за період з 12 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року ) з 1 081,44 доларів США (еквівалент 23 112,03 гривень) до 116,27 доларів США (еквівалент 2484,69 гривень), що загалом становить 55 638 гривень 72 копійки та складає суму заборгованості по тілу кредиту та відсоткам в сумі 2 603,59 доларів США. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем до сплати відповідачу було розраховано суму 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 122,40 доларів США (еквівалент 2 615,77 гривень), з яких: сума 3% річних від суми простроченого кредиту становить 108,41 доларів США (еквівалент 2 316,79 гривень); сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту становить 13,99 доларів США (еквівалент 298,99 гривень). Таким чином, враховуючи вищевикладене, враховуючи, що стороною відповідача будь-яких доказів в спростування заявлених позивачем позовних вимог в частині порушення умов кредитного договору в частині сплати кредиту та процентів за користування ним, надано не було, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентів, пені за прострочення сплати кредиту та процентів з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України та вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та 3% річних від суми простроченого кредиту та процентів. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача плати за обслуговування кредиту у розмірі 8 909,70 гривень, інфляційних втрат по платі за обслуговування кредиту у розмірі 4 221,78 гривень та 3% річних по платі за обслуговування кредиту у розмірі 420,92 гривень, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказані розрахунки плат за обслуговування кредиту проведені позивачем у гривневому еквіваленті, натомість як передбачено п.п. 1.5.1. п. 1.5. Розділу 1 кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту (в подальшому «плата за обслуговування кредиту») встановлюється в розмірі 0,2000 % від суми виданого кредиту, при цьому кредит було видано відповідачу в іноземній валюті. У зв`язку з наведеним. враховуючи, що у розрахунку заборгованості наданого позивачем плата за обслуговування кредиту приведена виключно у гривневому еквіваленті, суд позбавлений можливості визначити суму заборгованості у валюті виданого кредиту, а розрахунок заборгованості в цій частині,є не належним та недопустимим доказом у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов кредитного договору в частині сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості, відсотків, пені, та 3% від простроченої заборгованості по тілу та по відсотках, підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 138 гривень 93 копійки. Враховуючи наведене та

Outcome: partial