Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач серпні 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В своєму позові позивач зазначив, що згідно нотаріально посвідченого договору позики грошових коштів від 20 жовтня 2011 року позивач передав у власність відповідачу, а відповідач - отримав від позивача - грошові кошти у сумі 40 000,00 (сорок тисяч) грн. Передача грошових коштів була здійснена до підписання договору. Відповідно до зазначеного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.01.2012 року шляхом вручення грошей особисто позивачу, що підтверджувалося б заявою позивача, про його повний розрахунок. 01.02.2012 року відповідачем було визнано боргові зобов`язання в письмовій угоді за договором позики грошових коштів серії ВРН № 319689 від 20.10.2011 р. Вказана письмова угода була підписана позивачем та відповідачем. Позивач зазначає, що на даний час перед ним відповідач борг не погасив , в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 103 414,85 грн. основного боргу та заборгованість з урахуванням 3-х відсотків процентів річних, та інфляційних витрат. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму боргу в розмірі 103 414,85 грн. згідно з договору позики грошей ВРН № 319689 від 20 жовтня 2011 року, яка складається з : суми позики в розмірі 40 000,00 грн., інфляційних втрат за період з 01.01.2012 року по 01.08.2018 р. (відповідно до угоди від 01.01.2012 р.) в розмірі 55 508,00 грн., суму 3% річних за період з 01.01.2012 року по 01.08.2018 р. в розмірі 7906,85 грн, та судові витрати. В подальшому, позивачем було збільшено позовні вимоги. З посиланнями на викладене в початковій позовній заяві, позивач, з посиланням на пункт, передбачений договором від 01.01.2012 року, згідно якого станом на 01 січня 2012 року , поскільки відповідач не може виконати свої боргові зобов`язання перед позикодавцем та повернути борг в розмірі 40 000 гривень, у зв`язку з чим сторонами обумовлено, що за неправомірне користування грошовими коштами позичальник повинен сплачувати з 01 січня 2012 року по день повного розрахунку Позикодавцеві 30% річних, інфляційні втрати та пеню кратну (п`ятикратну) ставкам НБУ (5 х ставку НБУ) від суми боргу 40 000 грн. За такого, в зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь заборгованість в загальному розмірі 362 498,00 грн., яка складається з : -суми позики в розмірі 40 000,00 грн., -суму % за неправомірне користування грошовими коштами за період з 01.01.2012 року по 19.09.2018 р. в розмірі 80 680,00 грн.; -інфляційних збитків з січня 2012 року по червень 2018 року в розмірі 55 508,00 грн.; -пені за несвоєчасне виконання зобов`язань з 01.01.2012 року по 19.09.2018 року, що складає 186 309,99 грн. Позивач в в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою просив про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, розглядд справи провести у його відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст.. 28, ст. 128 ЦПК України, про що свідчить особистий підпис відповідача в зворотньому поштовому повідомленні про отримання судового виклику,про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом, 20.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір позики грошей серії ВРН № 319689, відповідно до якого, позикодавець передав у власність позичальникові, а останній отримав від позикодавця грошові кошти у сумі 40 000 грн. 00 коп. Передача грошових коштів була здійснена до підписання договору. Згода на позику грошей, під час укладення договору, підтверджувалася дружиною позикодавця. Сторони домовились про те, що зазначений договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо ведення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.01.2012 року за адресою: [ADDRESS] , шляхом вручення грошей особисто позивачу, що підтверджувалося б заявою позивача, про його повний розрахунок. 01.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, яким відповідач [PERSON] визнав свої боргові зобов`язання за Договором позики грошових коштів серії ВРН № 319689 від 20 жовтня 2011 року, який був укладений між сторонами: [PERSON] , як Позикодавець та [PERSON] , як Позичальник, завірений приватним нотаріусом Новоодеського районного округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №3446. Відповідно до пункту 1 Договору позики грошових коштів серії ВРН №319689 діючи без будь-якого тиску та примусу, Позикодавець надав у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч гривень), строком повернення до 01 січня 2012 р. Згода на позику грошей підтверджується дружиною позикодавця, справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Новоодеського районною нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. 20.10.2011 р. заР.№3445. Положенням п.2 даного Договору передбачено сторонами, що повернення позики має бути здійснено за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору від 01.01.2012 р., якщо станом на 01 січня 2012 року відповідач не зможе виконати свої боргові зобов`язання перед Позикодавцем та повернути борг в розмірі 40 000 гривень, у зв`язку з чим сторонами було обумовлено, що за неправомірне користування грошовими коштами Позичальник повинен сплачувати з 01 січня 2012 року по день повного розрахунку Позикодавцеві 30% річних, інфляційні втрати та пеню кратну (п`ятикратну) ставкам НБУ (5 х ставку НБУ) від суми боргу 40 000 грн. Сторонами було узгоджено, що у разі невиконання відповідачем боргових зобов`язань перед Позикодавцем, то останній може стягнути в будь-який момент повну суму боргу в судовому порядку із застосуванням строків позовної давності, який встановлено між сторонами 35 років (тридцять п`ять років). Повернення грошових коштів має бути здійснено за адресою: [ADDRESS] , а у разі відмови позикодавця прийняти кошти - на депозит будь-якого нотаріуса, про що повідомити позикодавця цінним листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують отримання позивачем від відповідача суми боргу. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3, 4 ст. 203, ч. ч. 2, 4 ст. 207, ст.1047 ЦК України договір позики на суму, що перевищує у десять раз встановлений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян повинен укладатися між фізичними особами у письмовій формі та підписуватися від імені сторони, що його укладає особисто або її представником на підставі повноважень передбачених законом. У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно ,виконати роботу , надати послугу ,сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 Цивільного кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України зазначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, зокрема в ній зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України. Крім того, згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Як вбачається з обставин справи, сума боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений - 01.01.2012 р., становила 40 000,00 грн. Згідно даним Держкомстату України, індекс інфляції з січня 2012 року по вересень 2019 року включно становить : січень 2012 року - 100,2 %, лютий 2012 р. - 1102,%, березень 2012 р. - 100,3 %, квітень 2012 р.- 100,00 %, травень 2012 р. - 99,9 %, червень 2012 року - 99,9 %, липень 2012 року - 99,8 %, серпень 2012 року - 99,7 %, вересень 2012 року - 100,1 %, жовтень 2012 року - 100,0 %, листопад 2012 року - 99,9 %, грудень 2012 року - 100,2 %, січень 2013 року - 100,2 %, лютий 2013 року - 99,9 %, березень 2013 р. - 100,0%, квітень 2013 р. - 100,0 %, травень 2013 р. - 100,1 %, червень 2013 р.- 100,0 %, липень 2013 р. - 99,9 %, серпень 2013 р. - 99,3 %, вересень 2013 р. - 100,0 %, жовтень 2013 р. - 100,4 %, листопад 2013 р. - 100,2 %, грудень 2013 р. - 100,5 %, січень 2014 р. - 100,2 %, лютий 2014 р. - 100,6 %, у березні 2014 року - 102,2 %, у квітні 2014 року - 103,3 %, у травні 2014 року - 103,8 %, у червні 2014 року - 101,0%, у липні 2014 року - 100,4 %, у серпні 2014 року - 100,8%, у вересні 2014 року - 102,9%, у жовтні 2014 року - 102,4%, листопад 2014 рку - 101,9 % , грудень 2014 року - 103,00 % , січень 2015 року - 103,1 %, лютий 2015 року - 105,3 %, березень 2015 року - 110,8 %, квітень 2015 р. - 111,00 %, травень 2015 р. -102,2%, червень 2015 р. - 100,4%, липень 2015 р. - 99,0 %, серпень 2015 р. - 102,3 %, вересень 2015 р. - 102,3 %, жовтень 2015 р. - 98,7%, листопад 2015 р. - 102,0 %, грудень 2015 р. - 100,7%, січень 2016 року - 100,9 %, лютий 2016 року - 99,6 %, березень 2016 року - 101,0 %, квітень 2016 р. - 103,5 %, травень 2016 р. -100,1%, червень 2016 р. - 99,8 %, липень 2016 р. - 99,9 %, серпень 2016 р. - 99,7 %, вересень 2016 р. - 101,8 %, жовтень 2016 р. - 102,8%, листопад 2016 р. - 101,8 %, грудень 2016 р. - 100,9%, січень 2017 року - 101,1 %, лютий 2017 року - 101,0 %, березень 2017 року - 101,8 %, квітень 2017 р. - 100,9 %, травень 2017 р. -101,3%, червень 2017 р. - 101,6%, липень 2017 р. - 100,2 %, серпень 2017 р. - 99,9 %, вересень 2017 р. - 102,0 %, жовтень 2017 р. - 101,2 %, листопад 2017 р. - 100,9 %, грудень 2017 р. - 101,0%, січень 2018 року - 101,5 %, лютий 2018 року - 100,9 %, березень 2018 року - 101,1 %, квітень 2018 р. - 100,8 %, травень 2018 р. -100,0%, червень 2018 р. - 100,0 %, липень 2018 р. - 99,3 %, серпень 2018 р. - 100,0 %, вересень 2018 р. - 101,9 %. Тобто, розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції в період з січня 2012 року по вересень 2018 року розраховується за наступною формулою: ІІ с = (ІІ - 1:100) х (ІІ - 2:100) х (ІІ - 3:100) х (ІІ - 4:100)х (ІІ - 5:100) х (ІІ - 6:100) х (ІІ - 7:100) х (ІІ - 8:100) х (ІІ - 9:100) х (ІІ - 10:100), де ІІ - 1, це індекс інфляції за перший місяць, а далі за інші місяці відповідно до нумерації. Відповідно до вищезазначених даних, інфляційні збитки за вказаний період становитимуть 55 696,00 грн. Зважаючи на те, що чинним законодавством визначено процентний розмір від простроченої суми боргу в розмірі 3%, а договорами позики ( від 20.10.2011 р. та від 01.01.2012 р.) не передбачено іншого розміру процентів, тому 3% річних від суми боргу за прострочення зобов`язання 3 % річних за 1 рік розраховується за формулою 40000х3х2453/365/100=8044,66 грн., де 40000- сума заборгованості; 2453 - кількість днів прострочення. Таким чином, 3 % річних з січня 2012 року по вересень 2019 року складає 8044 грн. 66 коп. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Незважаючи на те, що договором від 01.01.2012 р., укладеним між позивачем та відповідачем, а саме абз. 5 встановлено, що якщо станом на 01 січня 2012 року відповідач не зможе виконати свої боргові зобов`язання перед Позикодавцем та повернути борг в розмірі 40 000 гривень, у зв`язку з чим сторонами було обумовлено, що за неправомірне користування грошовими коштами, Позичальник повинен сплачувати з 01 січня 2012 року по день повного розрахунку Позикодавцеві 30% річних, інфляційні втрати та пеню кратну (п`ятикратну) ставкам НБУ (5 х ставку НБУ) від суми боргу 40 000 грн., позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами наявність неправомірного користування грошовими коштами відповідачем [PERSON] , внаслідок чого вимога [PERSON] в частині стягнення неустойки - пені за ст. 549 ЦК України, та відсотків за неправомірне користування грошовими коштами в розмірі 80 680,00 грн. не підлягає задоволенню. Законом передбачено, зокрема ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 103 740 грн. 66 коп. (40000 грн. - сума боргу + 55 696,00 грн. - сума інфляційного індексу за весь час прострочення + 8044,66 грн. - 3 % річних.) Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1034,15 грн. + 2590,83 грн. (під час подачі клопотання про збільшення позовних вимог), а всього - 3624,98 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1036 грн. 83 коп. судових витрат по оплаті судового збору .

Outcome: partial