Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступне. 16 травня 2009 року між позивачем та відповідачем , був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Мирівської сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №5. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. З вересня 2014 року сторони у справі припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Відповідач являючись батьком неповнолітньої дитини він зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на її утримання, але в добровільному порядку він свого батьківського обов'язку не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Інших дітей на утриманні відповідача немає, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідно до вимог ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, яка надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала повністю та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані позивачем суду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER], виданого 01.06.2010 року виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками неповнолітнього [PERSON] На утримання дитини відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, син проживає з матір'ю. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний у вищевказаному свідоцтві батьком дитини, а тому зобов'язаний утримувати її до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved