Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 27026/02 від 17.07.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 11200 грн. зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки у строки та у порядку, встановленими кредитним договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором його заборгованість перед позивачем станом на 04.07.2018 року становить 25225,59 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором становить 11195,12 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 9752,71 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 38,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості за кредитом - 1058,93 грн., інфляційне збільшення заборгованості по процентам - 2345,81 грн., 3% річних від суми заборгованості за кредитом - 305,49 грн., 3% річних від суми заборгованості по процентам - 502,53 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не з'явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він дійсно уклав договір з позивачем на картковий рахунок на суму кредиту 11200 грн. та зняв ці грошові кошти. Коли він працював на шахті у нього утримували суму на погашення кредиту з заробітної плати. Після того як він звільнився з шахти у нього припинили утримувати кошти на погашення кредиту із заробітної плати та утворився борг. Він визнає, що винуватий, готовий сплатити суму боргу, проте сплатити відразу усю суму боргу у нього не має можливості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем був укладений договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № 27026/02, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 11200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, ставки за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом, що підтверджується відповідним договором, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості, звітом щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом (а.с.6-8, 9). Своїм підписом в договорі від 17.07.2012 року відповідач підтвердив укладання договірних відносин між ним і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно наданого розрахунку станом на 04.07.2018 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 25225,59 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором становить 11195,12 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 9752,71 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 38,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості за кредитом - 1058,93 грн., інфляційне збільшення заборгованості по процентам - 2345,81 грн., 3% річних від суми заборгованості за кредитом - 305,49 грн., 3% річних від суми заборгованості по процентам - 502,53 грн. (а.с. 11-12, 14, 15-18). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов'язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved