Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ДЕКО-СІТІ» звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.09.2018 року о 10.50 год. по бул.Перова, 9 в м.Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить позивачу, та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 12.10.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено вищезазначені транспортні засоби, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Як зазначає позивач, він звернувся до ПрАТ СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. 07.11.2018 року та 08.11.2018 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 134 913,22 грн. В той же час, відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 185 розмір шкоди є 143 971,25 грн., а загальні витрати на ремонт автомобіля склали 192 791,08 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № АД-0000173 та платіжними дорученнями. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача різницю між реально понесеними витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою у розмірі 57 877,86 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 620,00 грн., витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 2980,00 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 5093,08 грн., 3 % річних в розмірі 1751,00 грн., а всього 68 321,94 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 27.01.2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем невірно застосовуються положення чинного законодавства, а покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування є неправомірними, оскільки належним відповідачем у зазначених деліктних правовідносинах є ПрАТ «Арсенал Страхування». Представник відповідача вважає, що позивачем не надано належний та допустимий доказ, яким визначено дійсний розмір завданої шкоди в розмірі 143 971,25 грн., яка вже включає вартість відновлювального ремонту автомобіля, що доводить необґрунтованість ціни позову, визначеної позивачем. З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 04.02.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив представника відповідача, в якому зазначено про те, що згідно висновку № 185 експертного авто товарознавчого дослідження від 11.10.2018 року, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 236 663,37 грн. Позивачем фактично було витрачено на ремонт автомобіля 192 791,08 грн., тобто менше, ніж встановлено у висновку. Відтак, позивач вважає правильним способом захисту своїх прав стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати), оскільки страховиком згідно ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, в той же час, відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно приписів ст.1194 ЦК України. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.05.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал страхування». 22.07.2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Реут О.М . У вказаних поясненнях представник третьої особи зазначає про те, що між третьою особою, як страховиком, та і відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/6529633), відповідно до п.7 якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] . Також, було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 633/18-ДГО/Ц7 від 08.05.2018 року. 17.09.2018 року до страховика звернувся позивач з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. За результатами проведеного страховиком розслідування, на підставі заяви позивача та інших документів щодо заявленого випадку, з урахування ст.12, п.1 ст.22, ст.29, ст.36 ЗУ страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивача та у передбачений законом строк сплачено 100 000,00 грн. за полісом № АК/6529633 та відповідно умов договору № 633/18-ДГО/Ц7 сплачено 34 913,22 грн. Відтак, виплата страхового відшкодування здійснена в повному обсязі в порядку та у строки, передбачені ЗУ та укладеним полісом та договором. Представник третьої особи наголосила на тому, що страховик сплатив (відшкодував) позивачу не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, розмір якого визначається відповідно до спеціального закону, відповідно до якого витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу. Страховик також не має правових підстав та не зобов`язаний відшкодовувати непрямі збитки потерпілої особи такі, як витрати на оплату експертних досліджень. Відтак, представник третьої особи звернула увагу суду на те, що страховик не відшкодовує потерпілій особі вартість відновлювального ремонту на підставі наданих потерпілою особою рахунків чи актів виконаних робіт, оскільки до обов`язку страховика входить здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого повинен бути розрахований відповідно до ст.ст.22, 29, 36 ЗУ (з урахуванням зносу). Надання позивачем товарних чеків щодо понесених реальних збитків може слугувати підставою для вирішення питання про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Таким чином, якщо позивачу не вистачило коштів страхового відшкодування для відновлення свого порушеного права, він має право вимагати відшкодування шкоди в повному обсязі від особи, яка завдала шкоди, в загальному порядку, передбаченому ЦК України, зокрема ст.ст.1166, 1188, 1194, зважаючи на те, що страховик несе обмежену відповідальність виключно на умовах та в межах спеціального закону та договору. В судовому засіданні представник позивача Грабовський О.О. позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, в своїх письмових поясненнях просить розглядати справу в її відсутність. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивачу ТОВ «ДЕКО-СІТІ» на праві власності належить автомобіль «Шкода Суперб», д.н.з. [NUMBER] . 14.09.2018 року о 10.50 год. по бул Перова, 9 в м.Києві [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Шкода Октавія Тур», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в бік Броварського проспекту, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем «Шкода Суперб», д.н.з. [NUMBER] , який здійснив зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем «Фольксваген Гольф», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобілів, заподіяння матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 12.10.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Шкода Суперб», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу. Згідно висновку № 185 експертного авто товарознавчого дослідження від 11.10.2018 року, матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, складає 143 971,25 грн. з урахуванням фізичного зносу, 236 663,37 грн. без урахування фізичного зносу. Відповідно до акту № АД-0000173 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.07.2019 року, загальна вартість робіт (послуг) складає 192 791,08 грн. Із загальної суми відновлювального ремонту автомобіля з заміною запчастин та деталей страховому відшкодуванню підлягає 134 913,22 грн., до сплати ТОВ «ДЕКО-СІТІ» 57 877,86 грн. Крім того, позивачем понесено витрати на транспортні послуги з евакуації автомобіля в розмірі 620,00 грн. та за експертні послуги в розмірі 2980,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу № АК/6529633, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату позивачу в розмірі 134 913,22 грн. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи наведені норми ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач, як заподіював шкоди, має її відшкодувати в повному обсязі. Суд звертає увагу і на те, що згідно пояснень представника відповідача та представника третьої особи цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу № АК/6529633 та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 633/18-ДГО/Ц7 від 08.05.2018 року. Сторонами договорів як обов`язкового, так і добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. У відповідності до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що завдана позивачу внаслідок ДТП шкода була відшкодована ПрАТ «СК «Арсенал «Страхування» на підставі полісу № АК/6529633 та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 633/18-ДГО/Ц7 від 08.05.2018 року в розмірі 134 913, 22 грн., яка розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таке нарахування відповідає положенням чинного законодавства, а тому спору між позивачем та страховою компанією не існує. В той же час, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 192 791,08 грн., тобто, сплаченого страховиком в межах його ліміту (як щодо суми, так і щодо підстав) страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування шкоди та відновлення порушених прав позивача. Відтак, враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що відповідач є винним у заподіянні шкоди, що сталась в результаті ДТП 14.09.2018 року. Тому з нього підлягає стягненню різниця між реально понесеними витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою у розмірі 57 877,86 грн., розмір якого є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, не спростований відповідачем та його представником належними та допустимими доказами в порядку ст.76-77 ЦПК України, а тому підлягає повному задоволенню. Також, з відповідача належить стягнути і витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 620,00 грн. та витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 2980,00 грн. Крім того, з урахуванням положень ст.625 ЦК України, до стягнення підлягають і інфляційне збільшенні боргу в розмірі 5093,08 грн. та 3 % річних в розмірі 1751,00 грн. Відтак, загальний розмір коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 68 321,94 грн. Інші доводи представника відповідача висновки суду не спростовують і підстав для відмови в задоволенні позовних вимог не дають. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що вищевикладене є достатніми та вичерпними підставами для задоволення позову. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved