Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором № CL8813 від 13 грудня 2007 року, в розмірі 35 799,88 гривень та судовий збір у розмірі 358,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Публічне акціонерне товариство «Універса Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів учасників, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». Відповідно до умов кредитного договору № CL8813 від 13 грудня 2007 року [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 8000,00 гривень, строком до 20 листопада 2012 року зі сплатою 36,00% річних за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 8000,00 гривень. Відповідно до договору позичальник зобов'язується у строк визначений в додатку 1 Договору виконати свої зобов'язання по своєчасному погашенні суми заборгованості позичальника перед банком. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. Так станом на 09 серпня 2013 року заборгованість відповідача по кредиту та несплачених відсотках складає 35 799,88 гривень. Відповідачу неодноразово направлялись вимоги-повідомлення про погашення суми боргу, на жаль останньою не було вчинено жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку її сплатити. В зв'язку із неналежним виконанням обов'язку по сплаті процентів та повернення кредитів відповідачеві нараховуються підвищені відсотки. Загальна сума заборгованості відповідача по договору станом на 09 серпня 2013 року складає 35 799,88 гривень, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 7 617,67 гривень; відсотки - 8217,84 гривень; підвищені відсотки - 19964,37 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачу позивачем було надано кредит у розмірі 8000 гривень строком до 20 листопада 2012 року. Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, останній раз здійснювала оплату заборгованості по кредитному договору 11 вересня 2008 року. У зв`язку з порушенням умов договору, позивачем були застосовані підвищені відсотки, які є санкціями за невиконання умов договору, та стягуються поряд з нарахованими відсотками за користування кредитним коштами. Також, зазначила, що позивачем не пропущено строку позовної давності звернення до суду з позовом до відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав викладених у заяві про застосування строку позовної давності. Додатково пояснила, що вона після укладання з позивачем договору кредиту, потрапила в аварію у зв`язку з чим тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Одеса. Після цього, її було звільнено з роботи, у зв'язку з чим не могла сплачувати кредитні кошти. В 2009 році, після отримання від позивача претензії, вона зверталась до останнього з заявами про надання їй розстрочки у сплаті заборгованості, кредитних канікул, однак їй було відмовлено. Вважає, що якщо б позивач звернувся до неї з позовними вимогами раніше, сума заборгованості була б значно меншою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. 13 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL8813, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі, додатку 1 та додатку 2, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначних договором, додатком 1 та додатком 2 (а.с.5-10). Як вбачається з Додатку №1 до кредитного договору № CL8813 від 13 грудня 2007 року - Індивідуальні умови надання та погашення кредиту, основна сума кредиту становить 8000 гривень; винагорода кредитора за ініціювання кредиту - 4%; процентна ставка - 36% річних; підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) - 108% річних; кількість щомісячних платежів - 60 місяців; сума щомісячного платежу - 282,79 гривень; дата сплати щомісячного платежу - останній робочий день, що передує вказаній даті - кожне 20-е число місяця; Дата сплати останнього платежу - 20/11/2012; сума останнього платежу - 282,06 гривень; поточний рахунок позичальника у банку «Універсал Банк» - [NUMBER] (а.с.11). На даний час Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». Відповідно до п.1.1 витягу із Статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», що існував у формі відкритого акціонерного товариства, ти якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року) було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (а.с.23). Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL8813 від 13 рудня 2007 року, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 09 серпня 2013 року складає 35 799,88 гривень, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 7 617,67 гривень; відсотки - 8217,84 гривень; підвищені відсотки - 19964,37 гривень (а.с.14-15). Відповідно до п. 2.1., 2.2. ст. 2 кредитного договору, проценти за кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 365 днів (фактична кількість/365), включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. Відповідно до п. 2.4 ст. 2 кредитного договору, за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору. Підвищена процента ставка за користування кредитом не застосовуються (а застосовується процента ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процента ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. Згідно п. 5.3. ст. 5 кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно в дату сплати щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 3.1. даного договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених п. 5.5. цього договору та іншими умовами цього договору. При цьому, під терміном «дата сплати щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує даті сплати щомісячного платежу. Під терміном «дата прострочення сплати суми основного боргу» сторони розуміють перший календарний день, що слідує за вищевказаною датою сплати щомісячного платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL8813 від 13 грудня 2007 року, відповідачем у період часу з 13 грудня 2007 року по 19 березня 2008 року здійснювалось погашення кредитної заборгованості у строки та в розмірах визначених умовами укладеного між сторонами договору. Починаючи з 20 березня 2008 року відповідач належним чином не виконувала умови укладеного договору в частині сплати тіла кредиту та відсотків. Так, за період з 20 березня 2008 року відповідачем здійснено погашення тіла кредиту на суму 63,10 гривень - 11 вересня 2008 року, погашення відсотків на суму 30,37 гривень - 20 березня 2008 року, на суму 132,02 гривні - 23 червня 2008 року, на суму 57,30 гривень - 11 вересня 2008 року. За умовами укладеного між сторонами договору (п. 2.4 ст. 2), у разі користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору - 108% річних. Таким чином, з 20 березня 2008 року у позивача виникло право встановити підвищену процентну ставку за кредитом в розмірі 108% річних. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL8813 від 13 грудня 2007 року, позивач встановивши підвищену процентну ставку з 20 квітня 2008 року, з якої нараховується позивачем відповідачу заборгованість, у розмірі 108% річних, здійснював також і нарахування процентів по кредитному договору у розмірі 36% річних, з цього ж самого періоду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за умовами укладеного між сторонами договору, при простроченні відповідачем сплати чергового, щомісячного платежу по кредитному договору, позивач має право встановити підвищену процентну ставку, тобто змінити її з 36% річних, які б нараховувалися у разі належного виконання позичальником своїх зобов`язань, на 108% річних. В той же час, одночасне нарахування процентів за кредитним договором в розмірі 36% річних та 108% річних не передбачено ні умовами кредитного договору, ні вимогами цивільного законодавства, та є подвійним стягненням процентів за користування кредитним коштами. Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що підвищені відсотки є санкціями банку за неналежне невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, оскільки визначені в п2.4. ст. 2 кредитного договору порядок нарахування процентів та підвищених процентів, відноситься до частини умов договору саме по визначенню відсотків за користування кредитом, та регулюється нормами ст. 1048, 1056-1 ЦК України. В той час, як відповідальність за порушення боржником зобов`язання визначена статтею 549 ЦК України у вигляді неустойки - штрафу, пені. Щодо вимог відповідача про застосування строків позовної давності, які обґрунтовані тим, що за домовленістю між сторонами про вирішення даного спору в судовому порядку ще в грудні 2009 року, та відповідне не звернення позивача до суду до листопада 2013 року, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами договору № CL8813 від 13 грудня 2007 року, позичальник зобов'язаний був здійснювати погашення заборгованості у формі щомісячних ануїтентних платежів кожного 20-го числа місяця, у сумі 282,79 гривні. Кінцевим терміном повернення кредиту є 20 листопада 2012 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим, а подана заява про застосування таких строків задоволенню не підлягає. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, а саме вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору № CL8813 від 13 грудня 2007 року в розмірі 27 582 гривні 04 копійки, яка включає заборгованість зі сплати по тілу кредиту - 7 617 гривень 67 копійок та заборгованості зі сплати підвищених відсотків (108% річних) у розмірі 19 964 гривень 37 копійок. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 275 гривень 82 копійки пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial