Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач через свого представника у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила позбавити його батьківських прав щодо їх спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання їхніх спільних малолітніх дітей у розмірі 1/ 3 частини від його доходу. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона разом з відповідачем від шлюбу мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте з січня 2014 року сторони проживають окремо. З цього часу відповідач проживає на тимчасово окупованій території, не приймає участі у вихованні дітей, у зв'язку з чим вихованням дітей займалась виключно позивач та [PERSON], який є чоловіком позивача з 2016 року. Відповідач у свою чергу з січня 2014 року не виконував обов'язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом їхнього здоров'я, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дітей. Також позивач зазначила, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Тому, на її думку, розмір аліментів на утримання малолітніх дітей має становити 1/ 3 частину від доходу відповідача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 16 серпня 2017 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судові засідання 19.10.2017, 18.01.2018, 23.03.2018 та 24.04.2018 не з'являвся, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про судове засідання 18.01.2018 повідомлявся шляхом оголошення в газеті, причини неявок в судові засідання суду не повідомляв. Третя особа: представник Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві в судовому засіданні позов в частині позбавлення батьківських прав підтримала та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представники позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року народилася [PERSON], батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 серпня 2008 року, серія [NUMBER] (а.с.14). [INFO] року народилася [PERSON], батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 жовтня 2009 року, серія [NUMBER] (а.с.15). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). 21 травня 2016 року між позивачем та громадянином [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.16). Згідно характеристик НВХ №30 «ЕКОНАД» № 211, 212 від 20.03.2017 малолітні [PERSON] та [PERSON] відвідують вказаний заклад з вересня 2015 року. Мати дітей вирішує всі питання щодо їх навчання, бере активну участі у вихованні дітей (а.с.17, 18). Ті обставини, що вихованням та утриманням дітей займається позивач, підтверджуються також письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.19-24). Актом обстеження житлово-побутових умові від 18.09.2017 встановлено, що позивач проживає разом з чоловіком [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] в квартирі чоловіка в [ADDRESS]. У вказаній квартирі створені необхідні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком, наданим Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 10 жовтня 2017 року № 104-8566, також встановлено, що діти проживають з матір'ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] Відповідач з січня 2014 року не виконував обов'язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом їхнього здоров'я, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги. Також у вищезазначеному висновку вказано, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №20 від 05 жовтня 2017 року). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував обов'язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом здоров'я доньок, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо відхиляється від виховання дітей, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред'явлення даного позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є доцільним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 193 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитини»,

Outcome: approved