Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що згідно умов договору позики № 394835991 від 05.02.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON], останній було надано кредит на суму 1000 грн., зі сплатою відсотків та комісії строком на 10 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка [NUMBER]). Згідно договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг», передано позивачу. Відповідно до умов договору погашення боргу має відбуватися щомісяця із сплатою процентів кожного місяця. Долученою до позовної заяви довідкою-розрахунком підтверджено, що отриманий кредит відповідач не виплачує за умовами договору. В зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, яка станом на 15.02.2014 року становить 3040,00 грн. та складається з: суми позики - 1000,00 грн., проценти за користування позикою - 200,00 грн., відсотки за прострочення виплати позики - 1800,00 грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, згідно умов договору позики № 394835991 від 05.02.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON], останній було надано кредит на суму 1000 грн., зі сплатою відсотків та комісії строком на 10 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка [NUMBER]). Згідно договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг», передано позивачу. Відповідно до умов договору погашення боргу має відбуватися щомісяця із сплатою процентів кожного місяця. Долученою до позовної заяви довідкою розрахунком підтверджено, що отриманий кредит відповідач не виплачує за умовами договору. 15.02.2014 року термін платежу за договором закінчився, а відповідач не виконала свої зобов'язання по договору, а саме не повернула позику, не сплатила проценти та комісію. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 05.02.2014 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на банківський рахунок позичальника (картка [NUMBER]) зазначений в заявці, відповідно платіжного доручення № 114 від 05.02.2014 року, яке засвідчує факт передачі грошових коштів від позикодавця до позичальника і факт укладання між ними договору позики у формі електронного документу. В свою чергу, позичальник зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором. В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. Так, станом на 15.02.2014 року заборгованість відповідача по кредиту, штрафних санкціях та несплачених відсотках складає 3040,00 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) пев ну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утри матися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'я зку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з цивільним законодавством України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положення статті 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позича льника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повер нення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення час тини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст.10, ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодного доказу та не наведено переконливих доводів щодо стягнення коштів та відповідно не доведено порушення, невизнання або оспорювання прав Позивача. Оскільки відповідач, згідно договору взяті на себе зобов'язання не виконала, у передбачений строк борг не повернула, а умови кредитного договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором позики в розмірі 3040,00 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved