Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач у липні 2018 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам з врахуванням індексації за період 06.05.2011 по 19.07.2018 в сумі 39 417,64 грн; інфляційні втрати через прострочення аліментів за період з 06.05.2011 по 30.06.2018 в сумі 13 786,49 грн; пеню за прострочення сплати аліментів станом на 20.07.2018 в сумі 53 204,13 грн. Також позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/ 4 частини заробітку з усіх його видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.07.2018. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.07.2011 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] в сумі 500,00 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак через несплату аліментів станом на 20.07.2018 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 19 000,00 грн. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві самостійно не індексує встановлені рішенням суду аліменти. З урахуванням індексації 500,00 грн станом на 30.06.2018 заборгованість по аліментам становить 39 417,64 грн. Окрім того сума інфляційних втрат через прострочення сплати [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за період з 06.05.2011 по 30.06.2018 становить 13 786,49 грн. До того ж загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на користь позивача аліментів за кожен день прострочення становить 307 844,67 грн, з яких неустойка за останні 6 місяців складає 65 271,70 грн, тому з урахуванням обмеження 100 відсотками заборгованості неустойка становить 53 204,13 грн. Позивач стверджує, що присуджені судом аліменти в сумі 500,00 грн на місяць складають лише 25% встановленого прожиткового мінімуму. Відповідач є власником нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, дачного будинку із земельною ділянкою, а також автомобіля Opel Astra, який використовував як приватне таксі. [PERSON] вважає, що матеріальний стан [PERSON] та наявність у нього вищої освіти, а також відсутність інших осіб на утриманні, дозволяє встановити інший розмір аліментів, а саме 1/ 4 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.07.2018. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року відкрито провадження за вищевказаним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, оскільки він є безробітною особою, його доходу недостатньо для повного утримання дитини, погоджувався на сплату в майбутньому аліментів у розмірі 1 000,00 грн щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.07.2011 по справі №2-3518/11 за позовом [PERSON] (з 18.01.2013 [PERSON]) про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] (з 16.07.2013 - [PERSON]) вирішено, в тому числі, шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] в сумі 500,00 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5). Відповідно до розрахунків Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві станом на 30.06.2018 заборгованість по аліментам [PERSON] становить 19 000,00 грн (а.с.8-9). За приписами ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що внаслідок несплати відповідачем аліментів загальна заборгованість з урахуванням індексації 500,00 грн станом на 30.06.2018 становить 39 417,64 грн, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Окрім загальної заборгованості з урахуванням індексації позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи ті обставини, що право стягувача аліментів на стягнення додаткових коштів внаслідок невиконання боржником свого обов'язку належним чином захищене та регулюється Сімейним Кодексом України, суд вважає безпідставним посилання позивача на норму ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки сімейним законодавством стягнення інфляційних втрат в справах про стягнення заборгованості по аліментам не передбачене, у зв'язку з чим суд вбачає необхідним у частині додаткового стягнення інфляційних витрат відмовити. За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень, судом проведено власний розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за кожен день прострочення, яка становить 307 844,67 грн. Враховуючи обмеження неустойки 100 відсотками заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 53 204,13 грн. Стосовно позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/ 4 частини заробітку з усіх його видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.07.2018, суд вбачає необхідним відмовити з огляду на таке. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як на підставу своїх вимог про зміну способу стягнення аліментів позивач посилається на те, що відповідач є власником нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, дачного будинку із земельною ділянкою, а також автомобіля Opel Astra, однак з часу постановлення рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.07.2011 матеріальний стан відповідача в бік покращення не змінився, офіційних доходів не має, що не може бути підставою саме для зміни способу стягнення аліментів. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial