Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (ПрАТ «ММК ім. Ільіча» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 60648,96 грн. В обґрунтування позову зазначили, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області в 25.01.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «ММК ім. Ілліча» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 60648,96 грн. за період з 03.02.2016 року по 21.06.2016 року, а також витрати по сплаті судового збору. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанцїї відповідач звернувся з касаційною скаргою, разом з якою направив до касаційного суду клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року, яке ухвалою Верховного Суду від 09.06.2017 року було задоволене, виконання рішення зупинено до закінчення касаційного провадження у справі. Однак, у цей проміжок часу (з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції до зупинення виконання рішення судом касаційної інстанції) позивач отримав виконавчий документ і звернувся за примусовим виконанням рішення суду. На виконання постанови Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькі області від 25.04.2017 року ПрАТ «ММК ім. Ілліча» сплатило на користь [PERSON] стягнуту суму середнього заробітку розмірі 60648,96 грн. (платіжна вимога № 91 від 23.05.2017 року). Постановою Верховного Суду від 13.02.2018 року касаційну скаргу ПрАТ «ММК ім. Ілліча» задоволено, рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку та витрат по сплаті судового збору скасовано, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.01.2017 року залишене без змін. Проте, з моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 13.02.2019 року і до теперішнього часу грошова сума у розмірі 60648,96 грн. на рахунок ПрАТ «ММК ім.Ілліча» не повернута. У зв`язку з наведеним, посилаючи на ст. 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 60648,96 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 23.12.2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недодержанням при її поданні вимог ст. 175 ЦПК України, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою від 18.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання представник позивача адвокат Новгородська В.В., не з`явилася, надіслала до суду клопотання з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області в 25.01.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «ММК ім. Ілліча» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 60648,96 грн. за період з 03.02.2016 року по 21.06.2016 року, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1543 грн. Кальміуським відділом ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області 25.04.2017 року відкрито виконавче провадження № 53838942 з примусового виконання виконавчого листа № 264/4263/16-ц, виданого 20.04.2017 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення з ПрАТ «ММК ім.Ілліча» (боржника) на користь [PERSON] (стягувача) середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в сумі 60648,96 грн. за період з 03.02.2016 року по 21.06.2016 року. Як вбачається з платіжної вимоги № 91 від 23.05.2017 року боржником ПрАТ «ММК ім. Ілліча» через відділ державної виконавчої служби на користь [PERSON] сплачена грошова сума у розмірі 66809,61 грн.; призначення платежу борг за виконавчим листом № 264/4263/16-ц, виданим 20.04.2017 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області. Тобто рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року ПрАТ «ММК ім. Ілліча» виконане повністю. В подальшому, постановою Верховного Суду від 13.02.2018 року касаційну скаргу ПрАТ «ММК ім. Ілліча» задоволено, рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2017 року про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку та витрат по сплаті судового збору скасовано, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.01.2017 року залишене без змін. Згідно із частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~статті 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті:\~заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;\~інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці»\~структура заробітної плати складається із основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до пунктів 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, розробленої відповідно до\~Законів України «Про державну статистику»\~та «Про оплату праці», затвердженої\~наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не належать до фонду оплати праці, тобто не є заробітною платою та платежами, які прирівнюються до неї. У правовому висновку Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі 6-2159цс15 зазначено, що згідно зі\~статтею 4 КЗпП України\~законодавство про працю складається з\~КЗпП України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частина перша\~статті 9 ЦК України\~кореспондується зі\~статтею 4 КЗпП України\~щодо застосування\~ЦК України\~до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] безпідставно набув грошові кошти у сумі 60648,96 грн., у зв`язку з чим позов підлігає задоволенню . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Разом з тим, витрати на професійну правничу допомогу, які згідно з попереднім розрахунком, який міститься в матеріалах справи, становлять 2655,94 грн., задоволенню не підлягають, оскільки документально позивачем не підтверджені, в матеріалах справи відсутній відповідний платіжний документ. На підставі викладеного,

Outcome: approved