Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 жовтня 2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] в Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 622. Від шлюбу мають спільну дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Вказав, що сімейне життя між ними не склалося, а з часом поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначив, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Поновлювати шлюбні стосунки з відповідачкою не збирається, спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Позивач у судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 19.06.2017 року просив суд розгляди справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Відповідно до заяви від 16.06.2017 року просила суд розгляди справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 622, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження - [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилася дитина: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 792 від 01 серпня 2012 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Також, судом встановлено, що з грудня 2016 року між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки сторони не бажали поновлювати, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спори про майно та місце проживання дитини відсутні, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved