Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. 03 червня 2019 року позивач [PERSON] , який народився [INFO] - помер. Так, [PERSON] , прийнявши його спадщину вважає себе правонаступником та що її права у вказаній цивільній справі також були порушені. Свої вимоги мотивувала тим, що наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано трикімнатну квартиру [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що в квартирі відповідачами було здійснено перепланування, однак згоди на проведення перепланування спірної квартири позивач не давав. Повідомляє, що проведене перепланування порушило права співвласника [PERSON] . Крім того, після перепланування змінилась площа спірної квартири. Тому, просить суд зобов`язати [PERSON] та [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] до попереднього стану, шляхом влаштування дверного прорізу та встановлення дверного блоку ( на місці раніше закладеного) між житловими кімнатами під літ.8-3 та під літ. 8-4, демонтувати дверний блок між житловими кімнатами під літ 8-4 та під літ.8-8 і закласти дверний проріз. \~ \~ \~ \~Рух справи в суді. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду від 01 вересня 2017 року суддею Є.Д. Лялюком відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~18 грудня 2017 року провадження у справі № 461/6003/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про приведення квартири до попереднього стану зупинено до вирішення цивільної справи №461/8154/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою. \~ \~ \~ \~До суду надійшло клопотання про залучення у справі правонаступника - [PERSON] та поновлення провадження по справі. \~ \~ \~ \~15 січня 2021 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про приведення квартири до попереднього стану. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року клопотання представника [PERSON] про залучення її до участі у справі як правонаступника, - задоволено, залучено до участі у цивільній справі правонаступника позивача - [PERSON] , призначено по справі підготовче судове засідання, та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позиція сторін по справі. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позові. Додатково зазначив, що задоволення позовних вимог буде сприяти реалізації прав позивачем як спадкоємцем на розпорядження майном. \~ \~ \~ \~Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили, та зазначили, що позивачі не проживали у вказаній квартирі,однак користуватись спірним майном вони їм не перешкоджали. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Встановлені судом фактичні обставини. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , від 14 вересня 2009 року, з якого вбачається, що квартира на праві власності належить [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно наказу від 14 вересня 2009 року Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради разом з додатком, квартира за адресою [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується й наданою суду копією технічного паспорту на спірну квартиру. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою було задоволено. Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року вищезазначене рішення залишено в силі. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішеннями судів було встановлено, що квартира [ADDRESS] , яка внаслідок її приватизації набута у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що 14.09.2009 року видано свідоцтво про право власності на квартиру. Вказане свідоцтво про право власності на квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», а тому державна реєстрація права власності на квартиру відсутня. До приватизації квартири, основним квартиронаймачем був [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] . Мати позивача [PERSON] померла ще раніше, [INFO] , яка до дня смерті також була зареєстрована у спірній квартирі. [PERSON] рідний брат позивача, помер [INFO] . Також, судовими рішеннями визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частини в квартирі [ADDRESS] . Визначено порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] наступним чином: - \~ \~ \~ \~виділено [PERSON] в користування житлову кімнату під літ. 8-8 площею 12, 3 кв. м.; - \~ \~ \~ \~виділено [PERSON] та [PERSON] в користування житлову кімнату під літ. 8-3 площею 17,2 кв. м. та житлову кімнату під літ. 8-4 площею 21,5 кв.м. Всі інші приміщення квартири загальною площею 19, 0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ( коридори під літ. 8-1 площею 3,3 кв.м. та під літ. 8-2 площею 5, 1 кв.м., кухню під літ. 8-5 площею 5,9 кв.м., ванну кімнату під літ. 8-6 площею 3, 3 кв.м., кладову під літ. 8-7 пл.1, 4 кв.м.) залишено в загальному користуванні. При винесенні вказаного рішення судом враховано висновок судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі №461/8154/16-ц від 30 червня 2017 року. Так, експертом встановлено, що відповідно до технічного паспорту БТІ станом на 2009 рік, між приміщеннями під літ. 8- 3 та під літ. 8 - 4 був наявний дерев`яний проріз, який на момент проведення огляду квартири замурований, а між приміщеннями під літ. 8-4 первинно не було дверного прорізу, а на момент проведення огляду він влаштований. Експерт зазначив, що необхідно виконати такі ремонтно-будівельні роботи для ізоляції житлових кімнат по варіанту порядку користування квартирою: влаштувати дверний проріз та встановити дверний блок (на місці раніше закладеного) між житловими кімнатами під літ. 8-3 та під літ. 8-4, демонтувати блок між житловими кімнатами під літ. 8-4 та під літ. 8-8 і закласти дверний проріз. В висновку експерт зазначив, що варіантом встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками даного житла є: [PERSON] виділити житлову кімнату під літ. 8-8 площею 12, 3 кв.м.. Решті співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити житлові кімнати під літ. 8-3 та під літ. 8-4 відповідно площами 17,2 та 21,5 кв.м, всього 38,7 кв.м. У спільному користуванні всіх співвласників залишити коридори під літ.8-1 та під літ.8-2 площами відповідно 3,3 та 5,1 кв.м, кухню під літ. 8-5 площею 5,9 кв.м, ванну кімнату під літ. 8-6 площею 3,3 кв.м та кладову під літ. 8-7 площею 1,4 кв.м. Всього площа спільного користування складатиме 19,0 кв.м. [PERSON] отримала у спадщину все майно, яке належало [PERSON] , в тому числі 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. По суті позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном є як додатковий спосіб захисту прав власника майна на здійснення ним користування та розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України). Згідно із 1 ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Умовами пред`явлення такої вимоги є наявність майна у володінні та протиправна поведінка інших осіб, яка перешкоджає здійснювати права користування і розпорядження цим майном, тобто створює фактичні або юридичні перешкоди в користуванні майном. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність таких обставин. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд, встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідачами влаштований двірний проріз та встановлений дверний блок, що перешкоджає, на думку позивача реалізації вказаної частини квартири. Не доведено, що відповідачі на момент подання позову та зміни правонаступника перешкоджають позивачу реалізувати її права спадкоємця. Правовими підставами позову зазначені норми Житлового Кодексу України, однак такі не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як згідно матеріалів справи, квартира є приватизованою та перебуває у спільній власності декількох осіб, правовідносини яких регулюються Цивільним Кодексом України. Крім того, письмові докази копії документів, надані позивачем, не засвідчені в установленому законом порядку ні органом який їх видав, ні нотаріально, ні безпосередньо головуючим у справі суддею у разі надання оригіналів для огляду, як вимагають приписи ЦПК на момент подання подову. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відмову в позові. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, в порядку ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed