Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач у позовній заяві вказала, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САР 959708 від 13.07.2013 [PERSON] є власником автомобілю [NUMBER]. 05 січня 2015 року [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність на ім'я [PERSON], згідно з якою останній отримав повноваження розпоряджатися вказаним автомобілем на власний розсуд. 13 січня 2015 року [PERSON] видав йому аналогічну нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої він також має повноваження розпоряджатися на власний розсуд зазначеним автомобілем, а також право представляти інтереси власника в судах з усіх питань, пов'язаних з відчуженням автомобілю. В жовтні 2015 року при зверненні з метою відчуження автомобілю до відповідного Центру надання послуг при МВС України було встановлено, що постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] від 09.09.2015 на вищевказаний автомобіль накладено арешт. В подальшому 29.10.2015 [PERSON] було погашено борг та постановою головного державного виконавця Міхайлідіса Ю.О. від 29.10.2015 припинено розшук автомобіля. Однак постановою в.о. начальника Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] відмовлено в задоволенні моєї заяви про знаття арешту з майна боржника, мотивуючи відмову тим, що згідно нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Про що я дізнався з листа, який надійшов на мою адресу 15.11.2015. Постанова в.о. начальника Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] від 29.10.2015 про відмову в задоволенні моєї заяви про зняття арешту з майна боржника порушує права [PERSON] та мої права як його довіреної особи на розпорядження автомобілем. Адже заборгованість за виконавчим провадженням погашена, рішення виконується належним чином і підстави для звернення стягнення на арештоване майно відсутні. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав задовольнити позовну заяву. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила вирішити позовну заяву на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи приходить до наступного висновку. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САР 959708 від 13.07.2013 [PERSON] є власником автомобілю [NUMBER]. 05 січня 2015 року [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність на ім'я [PERSON], згідно з якою останній отримав повноваження розпоряджатися вказаним автомобілем на власний розсуд. 13 січня 2015 року [PERSON] видав йому аналогічну нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої він також має повноваження розпоряджатися на власний розсуд зазначеним автомобілем, а також право представляти інтереси власника в судах з усіх питань, пов'язаних з відчуженням автомобілю. В жовтні 2015 року при зверненні з метою відчуження автомобілю до відповідного Центру надання послуг при МВС України було встановлено, що постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] від 09.09.2015 на вищевказаний автомобіль накладено арешт. В подальшому 29.10.2015 [PERSON] було погашено борг та постановою головного державного виконавця Міхайлідіса Ю.О. від 29.10.2015 припинено розшук автомобіля. Однак постановою в.о. начальника Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] відмовлено в задоволенні його заяви про знаття арешту з майна боржника, мотивуючи відмову тим, що згідно нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Про що я дізнався з листа, який надійшов на мою адресу 15.11.2015. Постанова в.о. начальника Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] від 29.10.2015 про відмову в задоволенні моєї заяви про зняття арешту з майна боржника порушує права [PERSON] та мої права як його довіреної особи на розпорядження автомобілем. Адже заборгованість за виконавчим провадженням погашена, рішення виконується належним чином і підстави для звернення стягнення на арештоване майно відсутні про що надано до суду довідку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути зняти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 19 цього ж Закону підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є наявність документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим Постановою КМУ 17.10.2013 р. за № 868, а саме п. 73 встановлено, що під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). Відповідно до ч. 1 п. 75 цього Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, також є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Outcome: approved