Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

позивач Франківська районна адміністрація ЛМР як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відібрання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2018 року о 14.15 у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшло повідомлення у телефонному режимі від старший лейтенант Дудник В. А., інспектора ювенальної провенції Франківського ВП ГУНП у Львівській області про те, що за адресою: [ADDRESS] , відбувається сімейна сварка, у квартирі перебуває дитина віком до 2-х років. Працівники патрульної поліції повідомили, що у сусідній кімнаті у дитячому ліжечку є хлопчик віку 1,5-2 роки. Жінка назвала свої анкетні дані - [PERSON] , [INFO] , і повідомила, що вона є мамою дитини та передала свідоцтво про народження дитини. Дитина називається [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження дитини: Серія [NUMBER] , актовий запис №2219, видане 05.08.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Також, 14.12.2018 року у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшов лист Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 13.12.2018 року №13542/41/08-18, у якому повідомляється про неналежну поведінку [PERSON] , [INFO] , про те, що остання перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Проведено позачергове засідання комісії з питань захисту прав дитини 14.12.2018 року, на якому прийнято рішення рекомендувати Франківській районній адміністрації ЛМР, як органу опіки та піклування, негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] , і влаштувати у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2». На виконання розпорядження голови районної адміністрації від 14.12.2018 №667 «Про відібрання [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] та влаштування дитини у КЗ ЛОР «Будинок дитини №2» відділом «Служба у справах дітей» Франківського району спільно з відділом ювенальної превенції Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, відібрано дитину [PERSON] від [PERSON] і влаштовано у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2», про що повідомлено керівника Львівської місцевої прокуратури №3. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення наддав аналогічні, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов заперечила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу розглядати без її участі, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В статті 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст.151,163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Таким чином, підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання, що вбачається з наступного. Судом встановлено, що 14 грудня 2018 року о 14.15 у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшло повідомлення у телефонному режимі від старшого лейтенанта Дудник В.А., інспектора ювенальної провенції Франківського ВП ГУНП у Львівській області про те, що за адресою: [ADDRESS] , відбувається сімейна сварка, у квартирі перебуває дитина віком до 2-х років. Працівники патрульної поліції повідомили, що у сусідній кімнаті у дитячому ліжечку є хлопчик віку 1,5-2 роки. Жінка назвала свої анкетні дані - [PERSON] , [INFO] , і повідомила, що вона є мамою дитини. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини: Серія [NUMBER] , актовий запис №2219, видане 05.08.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Як вбачається з листа Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 13.12.2018 року №13542/41/08-18 відділ «Служба у справах дітей» Франківського району 14.12.2018 повідомлено про неналежну поведінку [PERSON] , [INFO] , зокрема про те, що остання перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Враховуючи наведене, 14.12.2018 року комісією з питань захисту прав дитини проведено позачергове засідання, на якому прийнято рішення рекомендувати Франківській районній адміністрації ЛМР, як органу опіки та піклування, негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] , і влаштувати її у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2». Відтак на виконання розпорядження голови районної адміністрації від 14.12.2018 року №667 «Про відібрання [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] та влаштування дитини у КЗ ЛОР «Будинок дитини №2» відділом «Служба у справах дітей» Франківського району спільно з відділом ювенальної превенції Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, відібрано від [PERSON] , [INFO] дитину [PERSON] , [INFO] , якого влаштовано у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2», про що повідомлено керівника Львівської місцевої прокуратури №3. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відібрання дитини від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дитини матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Також суд дійшов висновку про попередження відповідача щодо зміни ставлення до дитини із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також за вимогу немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі ст. ст. 150,152,155,160, 164,170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»,

Outcome: approved