Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання в сумі 4920 грн. 33 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.2004 року [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання вказаної академії. Між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом ГУМВС України в м.Києві та [PERSON] 23.11.2007 року було укладено договір №Кв-553 про підготовку фахівця за рахунок коштів державного бюджету, згідно якого після закінчення навчання він повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше трьох років, а у разі відмови від проходження служби чи звільнення за порушення дисципліни - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після здобуття вищої освіти відповідач був направлений для проходження служби, 30.12.2010 року відповідача було звільнено за порушення дисципліни (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ України від 23.07.2004 року №64 [PERSON] з 01.09.2004 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ України (а.с.5). Між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України в м.Києві та [PERSON] 23.11.2007 року укладено договір №Кв-553 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішні, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання чи звільненням з ОВС за порушення дисципліни - відшкодувати фактичні витрати за період навчання (а.с.6-7). З 01.09.2004 року по 20.06.2008 року - у відповідності з підписаним договором відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг (а.с.9). Відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 20.06.2008 №591 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с.8). Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ. Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 30.06.2008 року №618 о/с [PERSON] призначено слідчим відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Солом'янського районного управління з посадовим окладом 850 гривень, установлено надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, з 21.06.2008 року (а.с.16). Наказом ГУМВС України в м. Києві від 30.12.2010 року №1280 о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 пп. «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за порушення дисципліни (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання) (а.с.17). Відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. У відповідності із затвердженим статутом, НАВС є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту» (а.с.23-27). Відповідно до ст.56 Закону України «Про вищу освіту» випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ч.2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно п.2.1.2. Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №150 виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Відповідно до п.3.2. Типового договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1., 4.2 вищезазначеного Типового договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця, проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Укладання договору з особами, які навчаються за державним замовленням, передбачено ч.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту», Указом Президента України від 23.01.1996 №77/96 року «Про заходи щодо реформування систем підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Наказом МВС України від 14.05.2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» (зареєстровано в Мін'юсті 29.052007 року за N547/13814). Укладений з відповідачем договір зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п.2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі. Відповідача [PERSON] звільнено з ОВС за порушення дисципліни до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому він не виконав умови договору про підготовку фахівця. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313. Так, відповідно до затвердженого вказаною постановою КМУ «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» (п.2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313. Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Таким чином відповідач [PERSON] навчався в Київському національному університеті внутрішніх справ з 01.09.2004 року по 20.06.2008 року і витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, становлять 4920 грн. 33 коп.(а.с.9) Відповідач був ознайомлений з обов'язком відшкодувати витрати на його навчання. Листом додатково його повідомлено про необхідність відшкодування витрат, але грошові кошти до Національної академії внутрішніх справ не надходили (а.с.18-19). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved