Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила позбавити його батьківських прав щодо їх спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання їх спільного малолітнього сина у твердій грошовій сумі. 28 лютого 2018 року позивача подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання їх спільного малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона разом з відповідачем мають спільного малолітнього сина [PERSON]. З жовтня 2017 року сторони проживають окремо, відповідач не приймає участі у вихованні сина, у зв'язку з чим вихованням дітей займалась виключно позивач. Відповідач у свою чергу з моменту окремого проживання не виконував обов'язків батька по вихованню сина, не цікавився життям та станом його здоров'я, не намагався спілкуватися з ним, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання. Син перебуває на повному утриманні позивача. Також позивач зазначила, що утримувати своїх дітей є обов'язок батьків. Тому, на її думку, розмір аліментів на утримання малолітньої дитини має становити 500,00 грн щомісячно. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 05 березня 2018 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судові засідання 11 квітня 2018 року, 27 квітня 2018 року та 19 липня 2018 року не з'являвся, про час та місце повідомлявся належним чином. 29 березня 2018 року надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав не заперечує. Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві в судове засідання 19 липня 2018 року не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позов в частині позбавлення батьківських прав підтримує та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 лютого 2015 року, серія [NUMBER] (а.с.9). У матеріалах справи міститься пояснення [PERSON], яка проживає за адресаю: [ADDRESS]. Остання є сусідкою позивачу. У поясненні підтверджує факт того, що відповідач не цікавиться життям свого сина з жовтня 2017 року (а.с.10). Згідно пояснень [PERSON], яка є власником квартири, у якій проживають позивач зі своїм сином. [PERSON] підтверджує те, що позивач у її квартирі проживає з сином з 10.10.2017 вдвох, батько дитини їх не відвідує, вихованням сина не займається (а.с.11). У матеріалах справи міститься довідка від 08 лютого 2018 року дошкільного навчального закладу №609 санаторного типу протитуберкульозного профілю Оболонського району м. Києва, у якій зазначено, що у заклад приводить і забирає дитину мати [PERSON] (а.с.12) Відповідно до акту обстежень житлово-побутових умов проживання дитини складеного службою у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 26 березня 2018 року, встановлено, що дитина [PERSON] з матір'ю [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. У квартирі створені необхідні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком, наданим Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 03 квітня 2018 року № 104-2932 встановлено, що відповідач не виконував обов'язків батька по вихованню сина, не цікавився життям та станом його здоров'я, не намагався спілкуватися з ним, не надавав необхідної матеріальної допомоги. Також у вищезазначеному висновку вказано, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №6 від 29 березня 2017 року). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавився життям та станом здоров'я сина, не намагався спілкуватися з ним, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо відхиляється від виховання, тому суд, врахувавши визнання відповідачем позову щодо позбавлення батьківських прав, приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, о також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення щомісячно з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн, починаючи з дати пред'явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є доцільним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн, також за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав з відповідача має бути стягнено на користь позивача 640,00 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved