Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] уклав з банком кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою [ADDRESS] . 11.06.2012 року банк відступив позивачу відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги за зобов`язаннями по кредитному та іпотечному договорам. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, зокрема, неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку», зокрема, 07.05.2015 року позивач набув у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 12.12.2016 року позивачем, як законним власником була здійснена спроба потрапити у власне майно, проте було виявлено, що у ньому незаконно проживає відповідач. Відповідно до акту обстеження майна від 12.12.2016 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 19.12.2016 року стан цього ж майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити справність та використання відповідно до норм. Внаслідок незаконних дій відповідача, позивач позбавлений можливості користуватись своїм майном. З моменту набуття права власності на майно, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, оскільки відповідач чинить перешкоди, а саме: відмовляється впустити позивача у свою власність, відмовляється виселитися. Вважають, що вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом визнання втратившим право користування житловою площею. Посилаючись на норми законодавства, просять усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом надання постійного безперешкодного доступу Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до цього майна; визнанні громадянки [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.01.2017 р. відкрито позовне провадження, справу призначено до розгляду. У відповідності до ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.03.2017 року, зупинено провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування до вирішення Чернівецьким окружним адміністративним судом адміністративного позову №824/981/16-ц за адміністративним позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення. Згідно ухвали суду від 02.09.2020 року провадження по справі було поновлено. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомили, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність; просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постановою Чернівецького окружного адміністративного судом адміністративного позову №824/981/16-ц за адміністративним позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено та відновлено реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] , яке набрало законної сили. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 06.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту N 11071686000 в сумі 76000,00 доларів США, терміном користування до 06.11.2017 року. На забезпечення зобов`язань позичальника, що випливають із договору споживчого кредиту №11071686000 від 06.11.2006 року, між відповідачем [PERSON] , як іпотекодавцем, яка діє в якості майнового поручителя [PERSON] (позичальника) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як іпотекодержателем) укладено договір іпотеки № 29205 від 06.11.2006 року (а.с.14-22). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомостей з державного реєстру речових прав на нерухо майно, вбачається, що 06.11.2006 року о 13:41:31 приватним нотаріусом Єгоровою М.Є., відкрито номер запису про обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4007299 та внесено запис про обтяження: підстава обтяження : договір іпотеки № 4574 від 06.11.2006 року, заборона на нерухоме майно № 4575 на об`єкт обтяження - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-25). У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що в єдиному реєстрі заборон значиться реєстраційний номер обтяження: 4007299 від 06.11.2006 року; значиться запис номер запису про обтяження: 9597326 від 06.11.2006 року. 07.05.2015 року внесено запис про накладення заборони на нерухоме майно [PERSON] у зв`язку із укладенням договору іпотеки №29205 та зареєстровано ТОВ «Кей-Колект», як власника зазначеної квартири (а.с.32-34). 07.05.2015 року, приватним нотаріусом Єгоровою М.Є., прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21165689 від 07.05.2015 року о 15:59:22 та зареєстровано ТОВ «Кей-Колект», власником квартири загальною площею 86,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.32-34). 11.06.2012 року банк відступив позивачу відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги за зобов`язаннями по кредитному та іпотечному договорам (а.с.4-13). 07.05.2015 року позивач набув у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-18). Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», як законним власником була здійснена 12.12.2016 року спроба потрапити у власне майно, проте було виявлено, що у ньому проживає відповідач [PERSON] . Відповідно до акту обстеження майна від 12.12.2016 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 19.12.2016 року стан цього ж майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити справність та використання відповідно до норм (а.с.28-29). Згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.12.2017 року, адміністративний позов №824/981/16-ц [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єговорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2015 року №21165689. У відповідності до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2020 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задоволено частково; рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.12.2017 року скасовано, а провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення - закрито, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.05.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень - задоволено; ухвалено визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21165689 від 07.05.2015 року 16:09:20; поновлено реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 18.08.2006 року, яке набрало законної сили. Встановлено ст. 19 Конституції України, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`зані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Визначено ст. 41 Конституції України, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст. 316 ч.1 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Найбільш ефективним і поширеним способом відновлення порушених прав та законних інтересів власника є судовий захист. Судовий захист права власності у порядку цивільного судочинства здійснюється за вимогами, серед яких: про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном; про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням прав власника; про визнання недійсними договорів та про визнання договорів дійсними - у випадках, передбачених ЦК. Встановлено ст.155 ЖК України - жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України. У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів, оскільки відповідач проживає в належній їйквартирі [ADDRESS] . Крім того, позивачем не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач не є власником спірної житлової квартири, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.05.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Єгорової М.Є., ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень - задоволено; ухвалено визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21165689 від 07.05.2015 року 16:09:20 та поновлено реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 18.08.2006 року, яке набрало законної сили. Отже відповідач має охоронюване законом право володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, правомірно там проживає та яка не може бути обмежена в праві на проживання вквартирі [ADDRESS] , відповідно право користування спірною квартирою є похідним та в цій позовній вимозі слід також відмовити. Таким чином, позивачу у задоволенні позовних вимог в усуненні перешкод у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом надання постійного безперешкодного доступу Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до цього майна; визнанні громадянки [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed