Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.08.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5208784, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 29.05.2016 року о 14 год. 30 хв. у м.Підгороднє Дніпропетровської області на вул.Шосейній, 136, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Відповідно до Постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.06.2016 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. На підставі страхового акту №ОЦ/173/000/16/0122 від 26.09.2016 року власнику автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 31 029 грн. 59 коп.. Із моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено ПрАТ «УПСК», як страховика, про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що позбавило позивача можливості оглянути пошкоджені транспортні засоби із метою з`ясування утворення пошкоджень та встановлено розміру завданих збитків. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» із моменту виплати страхового відшкодування, тобто 26.09.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №2743 від 26.09.2016 року. 02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду із позовом та просив стягнути із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму завданої майнової шкоди у розмірі 31029,59 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, 01.08.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5208784, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.12). 29.05.2016 року о 14 год. 30 хв. у м.Підгороднє Дніпропетровської області на вул.Шосейній, 136, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (а.с.15) Відповідно до Постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.06.2016 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху (а.с.14). На підставі страхового акту №ОЦ/173/000/16/0122 від 26.09.2016 року власнику автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 31 029 грн. 59 коп. (а.с.37). 02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с.7-12). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України). Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами ст. 22.1 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно з п. ґ) ч. 38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає позов про стягнення страхового відшкодування задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , суму завданої майнової шкоди у порядку регресу у розмірі 31 029,59 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн. та 2000 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved