Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено комплексний договір №1/1870765, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит в розмірі 26 000,00, строком на 36 місяців з 19.02.2014 по 18.02.2017 рр. включно. Позичальник зобов'язався сплачувати платежі за кредитом щомісячно до 19 числа кожного місяця, згідно з графіком погашення кредиту. Відповідач свої зобов'язання за Договором систематично порушує, отриманий кредит не повертає. 30.10.2015 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого грошова вимога за кредитним договором №1/1870765 від 19.02.2014 року перейшло до ТОВ «ФК «Позика». Станом на 30.10.2015р. відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом у розмірі - 25 423,70 грн.; суму прострочених процентів - 2 863,41 грн., суму простроченої комісії - 4 211,30 грн., пеня - 726,71 грн., а всього у розмірі 33 225,12 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Судова повістка, надіслана на його адресу, зазначену у позові, повернулася без вручення, із відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2014 року між Публіним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено Комплексний договір № 1/1870765. (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Банк надає Позичальнику кредит у сумі 26 000,00 грн. строком на 36 місяцв - з 19.02.2014 по 18.02.2017рр. (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом до 19 числа кожного місяця, згідно Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором. За користування кредитом Позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00% річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту зазначеної в п. 1.1. Договору. (п. 1.3.1. - 1.3.2. Договору). В порушення своїх зобов'язань та правил, відповідач кредит не повертав у повному обсязі та не проводив оплату відсотків та комісії за користування ним. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до п. 2.6. Договору, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за Договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенціальному цесонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважає доцільною. Як встановлено в ході судового розгляду, 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №10-ІV (а.с. 12-15). Відповідно п. 3.1.1. цього Договору, Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Первісним кредитором. Відповідно до п. 3.1.3. цього Договору, право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання цього Договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам та їх зобов'язань по Договорам Забезпечення, що не засвідчені нотаріально, а також по відношенню до Поручителів, Майнових поручителів стосовно їх зобов'язань по Договорам забезпечення. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов'язанні з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так згідно п. 3.1. комплексного Договору, у разі прострочення строку оплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Як було встановлено у судовому засіданні станом на 30.10.2015р. відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом у розмірі - 25 423,70 грн.; суму прострочених процентів - 2 863,41 грн., суму простроченої комісії - 4 211,30 грн., пеня - 726,71 грн., а всього у розмірі 33 225,12 грн. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушив свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з нього кредитні кошти та нараховані відсотки у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Позика» суму боргу у розмірі 33 225,12 грн. та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Outcome: approved