Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулась до суду з названим позовом , в якому посилалась на те , що вони з відповідачем 08.03.2003 року зареєстрували шлюб . Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Більше двох років вони разом не проживають, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на її користь на утримання сина , починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини в розмірі 1/4 частини його доходу ( заробітку ) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину , для дитини відповідного віку . В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися . Представник позивача подала до суду заяву , якою просить суд провести розгляд справи без її участі та участі позивача, на підставі наявних матеріалів справи ( а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився , подав до суду заяву , якою просить суд провести розгляд справи без його участі , на підставі наявних матеріалів справи, вимоги позивача визнав. Ст.197 ЦПК України вказує , що у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 08 березня 2003 року сторони уклали шлюб (а.с.5). Від спільного проживання вони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.6) . Довідка видана виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області № 39 від 26.03.2014 року вказує , що син - [PERSON] перебуває на утриманні позивача ( а.с.7). В судовому засіданні представник позивача та відповідач вказали , що спільне життя у сторін не склалося, більше , як два роки тому вони припинили спільне проживання, між ними відсутні сімейно- шлюбні відносини . Спір про розподіл спільного майна між подружжям не має. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, тому суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) їх батька . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку , що подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сім'ї, сім'я фактично розпалася, тому суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та в першу чергу інтересам дитини. Відповідач по справі є працездатного віку , стан здоров'я та його матеріальне становище не перешкоджає йому дбати про сина , інших утримань з нього не проводиться. Відповідно наведеному [PERSON] зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати свого сина. Суд вважає , що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін . Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи вище викладене, позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved