Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позовна заява\~мотивована тим,\~що сторони\~по справі\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 18.07.1998\~року.\~Від даного\~шлюбу сторони\~мають двох\~дітей \~[PERSON] [INFO],\~яка \~ навчається в Полтавській державній аграрній академії та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою і повністю перебувають на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження дітей батьком зазначений відповідач [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2018 року і до її повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO], що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання. Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкрито провадження по справі . Ухвалою суду від 18.05.2018 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 530/409/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з цивільною справою № 530/410/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, присвоєно обєднаній цивільній справі № 530/409/18. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 30.05.2018 року призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не зявились, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач [PERSON] позов підтримала, третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений через публікацію на веб-сайті Судової влади України, відповідно до ч.11.12 ст.128 ЦПК України. Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~\~\~Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~ \~Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~ Статтею 51 Конституції України\~встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ \~ \~Судом встановлено,\~що сторони\~по справі\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 18.07.1998\~року.\~Від даного\~шлюбу сторони\~мають двох\~дітей \~[PERSON] [INFO],\~яка \~ навчається в Полтавській державній аграрній академії ( а.с.31,35) та [PERSON] [INFO] ( а.с.6), які проживають разом з позивачкою і повністю перебувають на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження дітей батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.6,31). Відповідач [PERSON] є здоровою працездатною людиною, непрацездатних осіб на утриманні не має і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. \~\~\~\~\~\~Частиною 1\~ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від\~доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 198 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України\~визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.\~Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18.12.2009\~року №14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з\~Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». \~\~\~\~Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим\~джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. \~\~\~\~Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. \~\~\~\~ У відповідності до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] є працездатним, має двох дітей повнолітню [PERSON] [INFO], яка навчається в Полтавській державній аграрній академії (а.с.35) та [PERSON] [INFO]. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON], [PERSON], а останні потребують такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~Суд, враховуючи вищевикладене,\~\~бере до уваги склад сімї, матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. \~\~\~\~ Відповідно\~до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved