Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та громадянином [PERSON] укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № [NUMBER] . 05.11.2014 між АТ «Ощадбанк» та позичальником укладено Додатковий договір №1 до Договору №587189, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. Позичальник належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором, й станом на 03.02.2016 заборгованість позичальника за Договором становила 7 377 грн. 91 коп. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та\\або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») згідно Договору добровільного страхування кредитів №055/06 від 01.08.2014. У зв`язку з вищезазначеним, АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов`язання по договору №055/06 від 01.08.2014, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобов`язання згідно умов Договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 7 377 грн. 91 коп., що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПрАТ «УПСК» за 22.02.2016. Отже, як зазначено, у розумінні ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» у позичальника - відповідача по справі, виникло зобов`язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в розмірі 7377 (сім тисяч триста сімдесят сім) грн. 91 коп. Крім того, з метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 22.02.2016, що підтверджується випискою по рахунку ПрАТ «УПСК» за 22.02.2016. 05.02.2019, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу виплаченого Первісним кредитором страхового відшкодування в розмірі 7 377 гри. 91 коп., що було сплачено на користь АТ «Ощадбанк», як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання (часткового невиконання) позичальником своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № [NUMBER] та Додатковим договором до нього. Враховуючи вказане, вважає, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7 377 грн. 91 коп.; витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 768 грн. 40 коп. та покласти на відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 25.03.2019 дану справу прийнято, відкрито провадження і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонами визначено строки для подачі заяв по суті справи. Крім того, учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. В судове засідання позивач ФОП [PERSON] та його представник - адвокат Самойленко П.М. не з`явилися, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. До початку судового засідання адвокат Самойленко П.М. подав заяву від 09.08.2019 (надійшла на адресу суду 12.08.2019), в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити за наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Крім того, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Поважність причин неявки суду не повідомлено. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та громадянином [PERSON] укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № [NUMBER] . Крім того, 05.11.2014 між АТ «Ощадбанк» та позичальником укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 587189, згідно якого позичальнику надано кредит у сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. (а.с. 14). Між тим, як вбачається з виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , позичальник ( [PERSON] ) належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів в розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором, і станом на 03.02.2016 заборгованість позичальника за Договором становила 7 377 грн. 91 коп. (а.с. 16-17). Також встановлено, що майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та\\або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно Договору добровільного страхування кредитів №055/06 від 01.08.2014 (а.с. 9-12). Враховуючи вищевикладене, 03.02.2016 АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 15). В свою чергу, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», виконуючи свої зобов`язання по договору № 055/06 від 01.08.2014, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобов`язання згідно умов Договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 7 377 грн. 91 коп., що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за 22.02.2016 (а.с. 20-21). Таким чином, враховуючи норми ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» у позичальника - відповідача по справі виникло зобов?язання перед ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодувати завдані збитки в розмірі 7377 грн. 91 коп. Крім того, з метою досудового врегулювання спору ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на адресу [PERSON] направлялися вимоги (претензії) про відшкодування збитків в порядку регресу, які залишені відповідачем без реагування (а.с. 22). Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 22.02.2016, що підтверджується випискою по рахунку ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за 22.02.2016 (а.с. 21). В судовому засіданні також встановлено, що 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с. 5-8). Отже, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу виплаченого Первісним кредитором страхового відшкодування в розмірі 7 377 гри. 91 коп., що було сплачено на користь АТ «Ощадбанк», як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання (часткового невиконання) позичальником своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № [NUMBER] та Додатковим договором до нього. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Крім того, на момент розгляду даної справи завдані збитки відповідачем не відшкодовані, чим порушено законні права ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем було сплачено АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за договором добровільного страхування кредитів № 055/06 від 01.08.2014 в розмірі 7377 грн. 91 коп., то ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» набуло права вимоги до боржника (відповідача по справі - [PERSON] ). До того ж, статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов?язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Отже, підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов?язків вибулої сторони в цих правовідносинах. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також умови договору відступлення права вимоги № 05/02/2019 від 05.02.2019, до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування (регресна вимога) в розмірі 7377 грн. 91 коп. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, - необхідно стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 7377грн. 91коп. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача ФОП [PERSON] по даній справі є адвокат Самойленко Петро Миколайович, який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, додаткової угоди № 42 від 14.02.2019 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6314 від 24.01.2019. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу по даній справі, вартість послуг становить 1 000 грн. 00 коп. Дані витрати представник позивача - адвокат Самойленко П.М. доводить актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2019 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 та квитанцією № 042 від 14.02.2019. Жодних клопотань від відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, до суду не надано. Таким чином, на думку суду, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума таких судових витрат у розмірі 1000 грн. 00 коп., який є обґрунтованим та доведеним. Також, судом враховано категорію та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, який витрачено адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача ФОП [PERSON] судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (позивач сплатив за подачу позову судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за квитанцією № 0.0.1275117864.1 від 21.02.2019), враховуючи розмір задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved