Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. В позові зазначала, що 26 травня 2012 року у відділі ДРАЦС по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано їх шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис №26. Від шлюбу у них [INFO] народився син, [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося та з жовтня 2013 року вони проживають окремо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, коштів на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів не надає. Син повністю знаходиться на її утриманні Крім цього, відповідач ухиляється і від її утримання, чим порушує її права, передбачені ст.84 СК України. Відповідач працює на одному з підприємств, що знаходяться на території Бердянського морського торговельного порту, отримує заробітну плату приблизно в розмірі 4000,00 грн. а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до його повноліття, а також на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення сином трирічного віку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із зазначених підстав, просив задовольнити, пояснивши на запитання суду, що йому невідомо, який розмір державної допомоги отримує позивач при народженні дитини, але вони в позові посилалися на те, що відповідно до ст.84 СК України право на своє утримання дружина має незалежно від свого матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач позов визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку, проте заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що на даний час на руки він отримує 2600 грн. заробітної плати після відрахувань, з яких щомісячно після припинення сімейних відносин надає дружині матеріальну допомогу в розмірі 500 грн. Крім цього мусить сплачувати щомісячно близько 400 грн. на погашення кредитів. На даний час дружина отримує державну допомогу при народженні дитини в розмірі 1000,00 грн. та ще 130 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, яких було достатньо для щомісячного утримання сина. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №26. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Встановлено, що дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ОСББ «Гайдаровець» №451 від 04.11.2013 року, та не заперечується відповідачем. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Враховуючи, що відповідач працює мотористом 1 класу-матросом 1 класу на буксирі-кантовнику «Антон Мазін», тому аліменти з нього слід присудити в частці від заробітку відповідно до положень ст.183 СК України. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання малолітньої дитини, суд враховує, що позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримуючи державну допомогу при народженні дитини та до досягнення дитиною трьох років відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», проте у підтвердження цього відповідної довідки суду не представила. Відповідач працює та згідно довідки про доходи, виданої підприємством Бердянський морський торговельний порт, за період з червня по листопад 2013 року, щомісячно отримує заробітну плату в розмірі від 5251,06 грн. до 3371,70 грн. Оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, визнання позову не суперечить закону, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України. У відповідності до ст.ст. 75, 84 ч.2 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 ч.1 СК України аліменти присуджуються іншому з подружжя в частці від його доходу або в твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач працює, має регулярний дохід, з нього за цим рішенням стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина до його повноліття, суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини також в частці від заробітку в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно і до виповнення синові трьох років, задовольнивши позов в цій частині частково. Суд, зменшуючи розмір аліментів на утримання дружини, враховує при цьому зобов'язання відповідача по кредитним договорам, оскільки кошти бралися на сім'ю, шлюб до теперішнього часу не розірваний, проте кредити погашає він одноособово. При визначенні розміру аліментів на дружину суд керується ще й тим, що після утримання аліментів на дитину та дружину в розмірі 1/4 та 1/8 частки від заробітку, відповідачеві залишається більше ніж 2000,00 грн. на своє утримання. Дружина також з урахуванням аліментів та державної допомоги на дитину буде матеріально забезпечена більше ніж на 2000,00 грн. Тому з урахуванням наданих письмових доказів, розміру доходів відповідача, суд дійшов до висновку, що він має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина, а також на свою дружину, яка перебуває у відпустці до догляду за дитиною, в розмірі 1/8 частини від свого заробітку до досягнення дитиною трьох років, враховуючи розмір його заробітної плати. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову: стягненні з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини та аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частини від заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від його сплати при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial