Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 28.08.1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відносини між сторонами не склалися та 17.08.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не займається, ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Позивач просила суд, надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за межі України та дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], до досягнення ним 16 років, тобто до [INFO] У судовому засіданні позивач позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відділу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відносини між сторонами не склалися та 17.08.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не займається, ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Відповідно до довідки № 17 від 05.02.2016 року, виданої директором КПНЗ «СДЮШОР № 1» ДМР [PERSON], [PERSON], [INFO], дійсно навчається в КПНЗ «Спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву № 1» Дніпропетровської міської ради з 2013 року по теперішній час. В 2014 році йому було присвоєно звання «Кандидат в майстри спорту України» з кульової стрільби. В 2015 році приймав участь в 20 змаганнях різного рівня. З 01.01.2016 року входить до складу збірної команди України. (а.с. 12). В судовому засіданні позивач надала копію нотаріального посвідченої заяви державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.04.2016 року та зареєстрованої в реєстрі за №5-194, 5-195, про те, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти тимчасової поїздки їхнього малолітнього сина [PERSON] до Республіки Словаччина, Республіка Польща, Республіки Сербія, Федеративної Республіки Німеччина, Чеської Республіки з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2017 року включно. Позивач в позовній заяві зазначає, що вона має наміри на шкільних канікулах виїхати разом з малолітнім сином [PERSON] за межі України, для розширення світогляду дитини, духовного та інтелектуального розвитку малолітнього сина. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду громадян в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved