Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Київенерго», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь ПАТ «Київенерго» з відповідача [PERSON] 8 856,44 гривень боргу за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційну складову боргу сумою 5 865,06 гривень та судовий збір сумою 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] 07 червня 2011 року уклали договір про користування електричною енергією. Станом на 27 серпня 2015 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 8 856,44 гривень, що свідчить про неналежне виконання боржником своїх зобов'язань. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 14 721,50 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність та у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією, за яким енергопостачальник ПАТ «Київенерго» взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачу [PERSON] електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 20,0 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов'язувався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно положень ст. 3 Закону України «Про елтроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ці Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Як вбачається з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 11 договору про користування електричною енергією, споживач електричної енергії зобов'язується: оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 21 договору про користування електричною енергію, споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію. Так, відповідно до п. 19-22 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з боку споживача [PERSON] має місце заборгованість за спожиту електричну енергію, у зв'язку з чим розмір боргу відповідача станом на 27 серпня 2015 року становить 8 856,44 гривень. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір 3 % річних та інфляційної складової становить 5 865, 06 гривень, з яких 3% річних - 738,12 гривень та інфляційна складова - 5 126,93 гривень. З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати коштів за спожиту електричну енергію, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 8 856,44 гривень, 3 % річних та інфляційну складову боргу у розмірі 5 865,06 гривень. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо спростування позовних вимог, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved