Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач у грудні 2012 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який являвся власником житлового будинку [ADDRESS] Дане спадкове майно одноосібно отримала дружина померлого, а його мати [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою 24.01.1995 року. [PERSON] померла [INFO], яка за життя розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на [PERSON]. Тому на даний час у Пустомитівській нотаріальній конторі заведена спадкова справа померлої [PERSON] Вважає, що його право, як спадкоємця першої черги на майно померлого [PERSON] порушено, так як згідно чинної на той час ст.529 ЦК УРСР, ред.1963р., спадкоємцями першої черги за законом є, в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Він являється сином померлого [PERSON], тому вважає себе таким, що прийняв спадщину, так як разом з батьком проживав в згаданому будинку на час відкриття спадщини, та продовжує в ньому проживати. З цих підстав просить перерозподілити спадщину між [PERSON] та ним, в рівних частках, визнавши за ним право власності на 1/ 2 частку житлового будинку по [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав повністю з вище зазначених підстав. Пояснив, що після смерті батька , він разом зі своєю матір»ю та двома іншими синами ходив до нотаріуса, так як мати сказала, що будинок необхідно переписати на неї. У нотаріуса він добровільно підписав заяву та знав, що мати оформила на себе будинок. Видане матері свідоцтво про право на спадщину не оскаржував, так як після того фактично нічого не змінилося, оскільки він продовжував проживати в будинку по [ADDRESS] разом з мамою. Після смерті матері він та брати звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, брати пропонують продати будинок, він проти, тому звернувся в суд. Представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав та просить його задовольнити. Вважає, що нотаріус допустив помилку, відібравши у 1995 році заяви від трьох синів померлого [PERSON], так як один із синів - [PERSON], на той час проживав в будинку, який успадкувала дружина померлого [PERSON] З цих підстав просить перерозподілити спадщину померлого [PERSON] в порядку ст.1280 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, в задоволенні якого просить відмовити. Пояснив, що будинок по [ADDRESS] збудували його батьки, разом з якими залишився проживати його брат [PERSON]. Після смерті батька їх мати, він і брати [PERSON] та Зеновій ходили до нотаріуса, де їм нотаріус пояснив, що майно, яке належало їх батькові, переоформляється на матір. Проти цього ніхто не заперечував, тому у нотаріуса вони втрьох написали про це заяви, і будинок був оформлений на мати. Про це було відомо брату [PERSON], який залишився проживати в будинку, але до матері відносився зневажливо, судився з нею. При житті мати написала заповіт тільки на нього, але після смерті він не має доступу до будинку, так як брат [PERSON] його не впускає, і із-за цього між ними існує спір. Представник відповідача [PERSON] заявлений позов не визнав та зазначив, що [PERSON] не заперечує, що добровільно написав у нотаріуса заяву про те, що на спадкове майно не претендує. Йому з 1995 р. було відомо, що спірний будинок оформлений на їх матір, але до даного часу не оскаржив видане їй свідоцтво про право на спадщину. Оскільки позивач звернувся в суд через 17 років після видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, тому вважає, що він пропустив трьохрічний строк звернення до суду. З цих підстав просить в задоволенні позову відмовити із спливом строку позовної давності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на суд. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що раніше проживав разом з батьками у збудованому ними будинку в смт Щирець, позивача та відповідач являються його рідними братами. У 1975р. він, а у 1985 брат [PERSON] перейшли жити окремо, тому з батьками залишився проживати брат [PERSON]. Після смерті батька вони домовились, що будинок буде оформлений на матір, тому всі разом пішли до нотаріуса та написали відповідні заяви. Заяви писали добровільно, претензій ні у кого не було. Протягом 10 років після смерті батька в їх родині ніяких спорів не було, такий виник після того, як [PERSON] до будинку батьків добудував інше жиле приміщення, в якому проживав, та яке хотів оформити на себе Але мати була проти того, із-за чого між ними виник спір, вони судилися. [PERSON] відмовився доглядати матір, а тому мати написала заповіт тільки на сина [PERSON] На спірне майно не претендує та вважає, що брати можуть між собою домовитися. З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити . Встановлено, що [PERSON], на підставі договору забудови від 15.08.1961 року та акту про закінчення будівництва від 30.01.1974 року, являвся власником житлового будинку та приналежних до нього будівель на [ADDRESS], зареєстрованого у Львівському МБТІ під №497. [INFO] [PERSON] помер у смт Щирець у віці 81 рік. З оглянутої Спадкової справи №7/95 спадкодавця [PERSON] слідує, що 24.01.1995 р. [PERSON] звернулася у Пустомитівську нотаріальну контору за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. В цей же день в дану нотаріальну контору подали заяви [PERSON], [PERSON] і [PERSON], про те, що вони, спадкоємці майна померлого [INFO] [PERSON], пропустили строк на прийняття спадщини і на спадщину не претендують, за продовженням строку на прийняття спадщини в суд звертатися не будуть. Дані обставини визнані сторонами, тому такі в силу ст.61 ЦПК України , не підлягає доказуванню. 24 січня 1995 року державний нотаріус Пустомитівської державної нотаріальної контори видала Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], є його дружина [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку та приналежних до нього будівель, які знаходяться на [ADDRESS]. Дане Свідоцтво, згідно Витягу №31354640 від 13.08.2012 р., зареєстроване у Спадковому реєстрі . 30.01.1995р. [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.1995р., зареєструвала у Львівському МБТІ за собою право власності на будинок в цілому по [ADDRESS] реєстровий №497. Згідно довідки Щиренької селищної ради, вулиця Богданова перейменована на вулицю Б.Лепкого, згідно рішення від 16.04.1995 року. 21.10.2005р. [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла синові [PERSON]. Заповіт посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №458. [INFO] [PERSON] померла у смт Щирець у віці 86 років. Також встановлено, що 28.01.2011р. Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведена Спадкова справа №21/2011 до майна спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], з якої слідує, що 28.01.2011р. [PERSON], 22.03.2011р. [PERSON], та 08.04.2011р. [PERSON] звернулися у дану нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини їх померлої матері [PERSON] Конституцією України ( статті 3,21,24,55 ) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства. Спадщина, про перерозподіл якої просить позивач, відкрилась 05.09.1993.р.- в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу ( спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р., повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], який являвся власником житлового будинку, помер [INFO], спадщину якого, як спадкоємець за законом прийняла його дружина [PERSON], якій 24.01.1995р. нотаріус видав Свідоцтво про право на спадщину за законом. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб, права юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі статтею 11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З аналізу приведених норм закону слідує, що захист цивільних прав -це передбачені законом способи охорони порушених прав чи реальної небезпеки їх порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів особи. Інші способи визначаються спеціальними законами, що регулюють конкретні цивільні правовідносини. Зокрема, в даному випадку правовідносини, які виникли у 1993 році, регулюються ЦК УРСР, ред..1963 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин , нормами якого перерозподіл спадщини взагалі не передбачений. Згідно ст.1280 ЦК України ( чинної на час відкриття спадщини [PERSON], яка померла [INFO]), якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Після смерті [PERSON] спадщина між спадкоємцями не розподілялась, тому дана норма закону теж не може бути застосована до спірних правовідносин, про що клопоче представник позивача. Також судом враховано, що позивачу з 1995 року було відомо про отримання його матір»ю [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно, яка оформила за нею права власності на спірний будинок, але до даного часу він дані правочини не оскаржував і вони не визнавались в судовому порядку не чинними та не скасовувались. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] обрав для даних правовідносин захист своїх порушених прав у спосіб, не передбачений діючим законодавством.

Outcome: dismissed