Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 11580,88 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2013 року складає 92531 грн. 23 коп., та понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 925 грн. 31 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір 213067_cred від 06 березня 2008 року. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 27 серпня 2009 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі 6000 доларів США. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 21 квітня 2013 року має заборгованість у розмірі - 11580, 88 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 92531 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 3605, 04 доларів США - заборгованість за кредитом; 7394, 57 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 549,98 доларів США - штраф (відсоткова складова). В забезпечення виконання зобов`язання за договором 213067_cred від 06 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки, в якому поручителем виступає [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором 213067_cred від 06 березня 2008 року. Згідно п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. У зв`язку з чим представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду за захистом своїх прав. 08 серпня 2013 року Ленінським районним судом м. Харкова винесено заочне рішення за вказаним позовом, в якому позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено в повному обсязі. 21 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. 02 жовтня 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2013 року скасовано та призначено справу до слухання в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали про скасування заочного рішення та призначення справи до слухання направлялася позивачеві та відповідачам [PERSON] , [PERSON] . 23 листопада 2020 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» Полфьорової Я.В. надійшли письмові пояснення, що між відповідачами та банком укладено кредитний договір, умови якого чітко визначені в самому договорі, договір власноручно підписаний [PERSON] (в тому числі кожна сторінка договору). Також складено графік погашення, який теж власноруч підписала [PERSON] , а відтак договір містить умови щодо суми кредиту (п.1.3), строки його повернення (п. 1.4), відсоткової ставки (п.п. 3.1, 3.2), пені (п.5.1), судових штрафів (п. 5.10). Також представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що розрахунок банку є консолідованою інформацією щодо користування кредитними коштами позичальником, який включає в себе окрім нарахувань також всі оплати, які здійснювалися позичальником на виконання умов кредитного договору. Всі платежі виконані [PERSON] враховані банком. В матеріалах справи відсутній контррозрахунок відповідача або первинні бухгалтерські документи про повну або часткову сплату [PERSON] заборгованості за кредитом, які б доводили, що банком не враховані певні платежі. Крім того представник позивача зазначає щодо строків позовної давності, а так згідно п. 5.7 кредитного договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагород, пені та штрафів встановлюється сторонами 5 років. Так згідно п. 1.4 кредитного договору строк повернення кредиту - 27 серпня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся в липні 2013 року, тобто строк позовної давності банком пропущено не було. Щодо нарахування банком відсотків, представник позивача пояснила, що при зверненні до суду заявлено до стягнення за відсотками за користування кредитом станом на 21 квітня 2013 року - 7394, 57 доларів США. З урахуванням правових висновків ВС заборгованість за відсотками підлягає обрахуванню в межах строку кредитування, а оскільки строк виконання зобов`язань за договором 27 серпня 2009 року, як зазначено в договорі, то відсотки підлягають стягненню станом на цю дату. Відповідно до розрахунків заборгованості за відсотками станом на 30 серпня 2009 року складає 1338,10 доларів США. Тому потрібно з цієї суми вирахувати заборгованість за відсотками за 3 дні. Оскільки тіло кредиту в сумі 3605,00 доларів США станом на 27 серпня 2009 року є простроченим, то відсотки рахуються згідно п.3.2 кредитного договору за відсотковою ставкою 48.00% річних/12 місяців/30 днів = 0,133% на день. Тіло кредиту 3605,00 доларів США * 0,133%/100 * 3 дні = 14,38 доларів США. Відсотки до стягнення станом на 27 серпня 2009 року: 1338,10 доларів США - 14,38 доларів США = 1323,72 доларів США. Що стосується неустойки, то відповідно до судової практики ВС не допускається подвійна відповідальність у вигляді пені та штрафу. Оскільки відсотки, що підлягають до стягнення перераховано, то перерахуванню підлягає і штраф. Штраф складається: фіксована частина 31,29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 250,00 грн. Процента складова (3605,00 доларів США (тіло) + 1323,72 доларів США (відсотки)/100*5) =246,44 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 1969,05 грн. Штраф складає 250,00 грн. + 1969,05 грн. = 2219,05 грн., тобто загальна заборгованість до стягнення: 3605,00 доларів США (тіло), що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 2880,95 грн.; 1323,72 доларів США (відсотки), що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 10576,52 грн. (в межах строку кредитування); 2219,05 грн. - штраф (фіксована частина та процента складова). Всього: 41599,52 грн. 26 листопада 2020 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи тим, що відповідно до п.1.4 договору строк повного погашення кредиту - 27 серпня 2009 року - у порядку та в строки, встановлені графіком погашення кредиту та відсотків (додаток № 1 до договору). Відповідно до графіку погашення кредиту та відсотків, який є невід`ємною частиною договору, - додаток № 1, останнім днем виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем є 27 серпня 2009 року. Відповідно до п. 3 додатку до договору № 1, усі зміни та доповнення до графіку погашення кредиту та відсотків мають силу, коли є викладеними письмово та підписані обома сторонами договору. Відповідно до п. 4 додатку № 1 наведений додаток є невід`ємною частиною кредитного договору 213067 - cred від 06 березня 2008 року. Тобто умовами договору сторони чітко погодили, що останньою датою виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем є 27 серпня 2009 року. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У даному випадку, оскільки умовами кредитного договору є чітко визначеним строк виконання грошових зобов`язань відповідача до 27 серпня 2009 року, враховуючи трирічний строк позовної давності, позивач мав пред`явити позов до суду до 27 серпня 2012 року. Натомість позивач пред`явив позов 08 липня 2013 року, тобто позивачем пропущені строки позовної давності. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 28 січня 2021 року представник відповідача додатково надав через канцелярію суду пояснення щодо розрахунків позивача та відсутності доказів направлення чи вручення листа-повідомлення. Зазначає, що розрахунок заборгованості містить рядки, які не пов`язані зі сплатами відповідача. Рядки після 10 серпня 2019 року до 21 квітня 2013 року (останній рядок) містять незмінні цифри в колонці «сальдо поточної заборгованості за кредитом». Оскільки цифри в наведених колонках не змінювались, добровільні оплати відповідачем за вказаний період (після 10 серпня 2009) не робились, що випливає зі змісту розрахунків позивача. Також представник відповідача вказую на те, що лист-повідомлення № 30.1.0.0/2-901 від 28 травня 2013 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] , останні не отримували, та відсутні докази щодо направлення чи вручення такого листа. Крім того представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного отримання відповідачем від позивача грошових коштів на виконання підписаного договору. 28 січня 2021 року Ленінським районним судом м Харкова винесено ухвалу про обов`язкову явку представника АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання 04 березня 2021 року, у зв`язку з тим, що матеріали справи містять розрахунки заборгованості, які мають суперечливі дані та з якими не погоджується відповідач та для надання особистих пояснень представником АТ КБ «ПриватБанк». 04 березня 2021 року у судове засідання з`явилася представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Полфьорова Я.В. та підтримала свої письмові пояснення, які надавала суду. Щодо строків позовної давності наголосила на п. 5.7 кредитного договору, в якому сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагород, пені та штрафів встановлюється сторонами 5 років. Просила суд стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість із урахуванням наданих розрахунків в письмових поясненнях від 23 листопада 2020 року у розмірі 41599 грн. 52 коп. 04 березня 2021 року у судове засідання з`явилася представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , та підтримав свої письмові пояснення, які надавав суду. Просив суд відмовити у позові АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Наголошував, що строк позовної давності було чітко обумовлено та встановлено останню дату виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем 27 серпня 2009 року. Вважає, що трирічний строк позовної давності було пропущено. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «Приват Банк». Судом встановлено, що представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 11580,88 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2013 року складає 92531 грн. 23 коп., та понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 925 грн. 31 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір 213067_cred від 06 березня 2008 року. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 27 серпня 2009 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі 6000 доларів США. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 21 квітня 2013 року має заборгованість у розмірі - 11580, 88 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 92531 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 3605, 04 доларів США - заборгованість за кредитом; 7394, 57 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 549,98 доларів США - штраф (відсоткова складова). В забезпечення виконання зобов`язання за договором 213067_cred від 06 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки, в якому поручителем виступає [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . Копія такого договору міститься в матеріалах справи та підписана [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором 213067_cred від 06 березня 2008 року. Повідомлення про невиконання умов договору 213067_cred від 06 березня 2008 року від 28 травня 2013 року № 30.1.0.0/2-901 направлялася на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] , що підтверджується копією реєстру поштових відправлень - рекомендованих листів претензій до боржників від 30 травня 2013 року. Згідно п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. Щодо заперечень представника відповідача щодо неотримання відповідачем грошових коштів від позивача на виконання умов кредитного договору суд зазначає, що матеріали справи містять заяву підписану [PERSON] , в якій зазначено, що остання підтверджує зарахування 06 березня 2008 року на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПриватБанку згідно договору № 213067-СARD від 06 березня 2008 року кредитних коштів у сумі 6000 доларів США, наданих згідно кредитного договору № 213067-СARD від 06 березня 2008 року. Крім того з розрахунку заборгованості за договором № 213067-СARD від 06 березня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 21 квітня 2013 року вбачається часткове погашення заборгованості, сплати відсотків та зменшення сальдо поточної заборгованості за кредитом, тобто відповідач вносила кошти та свідомо користувалася наданими коштами. Також [PERSON] підписано додаток № 1 до кредитного договору № 213067-СARD від 06 березня 2008 року в якому встановлено графік погашення кредиту та відсотків. Щодо заперечень представника відповідача щодо спливу строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною першою статті 259 ЦК України передбачене збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін. Термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним кредитним договором встановлений сторонами тривалістю 5 років (пункт 5.7 кредитного договору № 213067-СARD від 06 березня 2008 року). Так, згідно п. 1.4 кредитного договору строк повернення кредиту - 27 серпня 2009 року, а з позовом до суду представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в липні 2013 року, тобто строк позовної давності банком не пропущено. При нарахуванні банком відсотків необхідно керуватися правовими позиціями висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Банком при зверненні до суду заявлено до стягнення за відсотками за користування кредитом станом на 21 квітня 2013 року - 7394,57 доларів США. З урахуванням правових висновків ВС заборгованість за відсотками підлягає обрахуванню В межах строку кредитування, а оскільки строк виконання зобов`язань за договором 27 серпня 2009 року, як зазначено в договорі, то відсотки підлягають стягненню станом на цю дату. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість за відсотками станом на 30 серпня 2009 року складає 1338,10 доларів США. Тому потрібно з цієї суми вирахувати заборгованість за відсотками за 3 дні. Оскільки тіло кредиту в сумі 3605,00 доларів США станом на 27 серпня 2009 року є простроченим, то відсотки рахуються згідно п.3.2 кредитного договору за відсотковою ставкою 48.00% річних/12 місяців/30 днів = 0,133% на день. Тіло кредиту 3605,00 доларів США * 0,133%/100 * 3 дні = 14,38 доларів США. Відсотки до стягнення станом на 27 серпня 2009 року: 1338,10 доларів США - 14,38 доларів США = 1323,72 доларів США. Що стосується неустойки, то відповідно до судової практики ВС не допускається подвійна відповідальність у вигляді пені та штрафу. Оскільки відсотки, що підлягають до стягнення перераховано, то перерахуванню підлягає і штраф. Штраф складається: фіксована частина 31,29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 250,00 грн. Процента складова (3605,00 доларів США (тіло) + 1323,72 доларів США (відсотки)/100*5) =246,44 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 1969,05 грн. Штраф складає 250,00 грн. + 1969,05 грн. = 2219,05 грн. Тобто загальна заборгованість до стягнення: 3605,00 доларів США (тіло), що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 2880,95 грн.; 1323,72 доларів США (відсотки), що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 квітня 2013 року складає 10576,52 грн. (в межах строку кредитування); 2219,05 грн. - штраф (фіксована частина та процента складова), а всього заборгованість складає - 41599 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорі та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитні правовідносини між банком та відповідачем за кредитним договором є дійсними, про бажання їх припинити в порядку встановленому законодавством чи договором не виловила жодна із сторін. Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містять, так як вбачаються з розрахунку заборгованості, наданим банком на час звернення до суду із позовною заявою, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання. Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов`язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов`язки. Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, суд розглядає справу за позовом до кількох відповідачів в одній позовній заяві. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, солідарному стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в сумі 41599 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені на 44,96 % (з 92531 грн. 23 коп., задоволено - 41599 грн. 52 коп.) Пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню в рівних частках с кожного 416 грн. 02 коп. судового збору по 208 грн. 01 коп., сплаченого за подання позовної заяви (925 грн. 31 коп.) обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 44,96 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial