Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «[PERSON] Кредит», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «[PERSON] Кредит», звернулося до суду з із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість станом на 22 січня 2018 року у розмірі 7012 грн. 51 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 2373 грн. 19 коп., нарахованих процентів в сумі 51 грн. 42 коп., прострочених процентів за користування кредитом в сумі 1294 грн. 85 коп., нарахованої щомісячної комісії в сумі 156 грн. 26 коп., простроченої щомісячної комісії в сумі 3125 грн. 20 коп., пені в сумі 11 грн. 59 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «[PERSON] Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № СК/01/000320, за умовами якого боржник отримала кредит в сумі 3125,00 грн., з яких частину кредиту у розмірі 3000,00 грн. на картковий рахунок № 26250034951001, відкритий у кредитора, а частину кредиту у розмірі 125,00 грн. на рахунок ПАТ СК «Арсенал Страхування» в якості сплати страхового платежу, терміном користування до 11 лютого 2015 року із сплатою 15 % річних та 78,13 грн. щомісячної комісії. Позичальник мав здійснювати погашення кредитної заборгованості 12 числа кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Оскільки [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, за нею утворилась кредитна заборгованість станом на 22 січня 2018 року у розмірі 7012 грн. 51 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 2373 грн. 19 коп., нарахованих процентів в сумі 51 грн. 42 коп., прострочених процентів за користування кредитом в сумі 1294 грн. 85 коп., нарахованої щомісячної комісії в сумі 156 грн. 26 коп., простроченої щомісячної комісії в сумі 3125 грн. 20 коп., пені в сумі 11 грн. 59 коп. На підставі Постанови Правління [PERSON] банку України №358 від 05.06.2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «[PERSON] кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №114 від 05.06.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «[PERSON] кредит», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Постановою Правління [PERSON] банку України від 28.08.2015 року №563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «[PERSON] кредит». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1554 від 18.08.2016 року строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «[PERSON] КРЕДИТ» продовжено на 2 роки - по 31.08.2018 року включно. З наведених підстав позивач просив задовольнити позов та стягнути кредитну заборгованість з боржника та судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, причини неявки не повідомила. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 23.04.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «[PERSON] Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № СК/01/000320, за умовами якого банк надав боржнику кредит в розмірі 3125,00 грн. Відповідно до п.1.1 вказаного договору кредит наданий на споживчі цілі в розмірі 3000,00 грн. та на сплату страхового платежу на користь страхової компанії ПАТ СК «Арсенал Страхування» в розмірі 125,00 грн. Термін користування кредитом 12 місяців, дата повного погашення кредиту 11 лютого 2015 року. Процентна ставка за кредитом 15 % річних. Позичальник повинен сплачувати банку щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 78,13 грн., що зазначено в п. 1.1.8 кредитного договору. Пунктом 1.1.5 кредитного договору визначена дата платежу з погашення заборгованості за договором 12 число кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Сторони узгодили розмір щомісячного платежу та графік погашення кредитного договору, що є додатком 1 до договору. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на рахунок для погашення заборгованості, зазначений в п. 1.1.9 кредитного договору . Відповідно до п.1.2.3 договору отримання позичальником частини кредиту, перерахованої на картковий рахунок № 26250034951001, здійснюється за допомогою платіжної картки, випущеної кредитором, обслуговування якої здійснюється на умовах, встановлених договором на відкриття карткового рахунку та виконання розрахунків за операціями з картками. Відповідно до п.3.8 кредитного договору позичальник повинен погашати заборгованість за цим договором у наступній послідовності: в першу чергу прострочена заборгованість за нарахованими процентами, в другу чергу прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, в третю чергу прострочена заборгованість за кредитом, в четверту чергу строкова заборгованість за кредитом, в пяту чергу строкова заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, в шосту чергу строкова заборгованість за кредитом, в сьому чергу пеня за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів та комісії за обслуговування кредитної заборгованості, в восьму чергу штрафні санкції, в девяту чергу будь-які інші платежі, передбачені цим договором. Пунктом 3.12 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати відповідного платежу, визначеного графіком, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 % в гривні, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором. У разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту. У разі прострочення повернення кредиту. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості продовжує нараховуватися до моменту повного погашення кредиту. На підставі Постанови Правління [PERSON] банку України №358 від 05.06.2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «[PERSON] кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №114 від 05.06.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «[PERSON] кредит», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «[PERSON] кредит». Постановою Правління [PERSON] банку України від 28.08.2015 року №563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «[PERSON] кредит». Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №159 від 28.08.2015 р. та на виконання Постанови Правління [PERSON] банку України від 28.08.2015 року №563 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «[PERSON] кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1554 від 18.08.2016 року строк здійснення процедури ліквідації «[PERSON] кредит» та повноваження ліквідатора [PERSON] продовжено на 2 роки - по 31.08.2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2222 від 31.05.2017 року «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «[PERSON] національний кредит» з 06.06.2017 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «[PERSON] національний кредит» призначено [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов кредитного договору відповідач кредитні зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 22 січня 2018 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 7012 грн. 51 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту - 2373 грн. 19 коп., заборгованість за нарахованими процентами - 51 грн. 42 коп., заборгованість за простроченими процентами - 1294 грн. 85 коп., заборгованість за нарахованою щомісячною комісією - 156 грн. 26 коп., заборгованість за простроченою щомісячною комісією - 3125 грн. 020 коп., пеня - 11 грн. 59 коп. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за тілом кредиту та за процентами за користування ним. Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № СК/01/000320 від 12 лютого 2014 року станом на 22 січня 2018 року було нараховано заборгованість за щомісячною комісією в сумі 156,26 грн. та заборгованість за простроченою комісією по кредиту у розмірі 3125,20 грн. Крім того, зі сплачених відповідачем строкових платежів 234,39 грн. було віднесено позивачем в рахунок погашення комісії за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) встановлено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга означає діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління [PERSON] банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що передбачена п. 1.1.8 умова кредитного договору щодо надання кредитних ресурсів за кредитним договором, яка полягає у обслуговуванні кредитної заборгованості відповідно до додатку №1 до кредитного договору, не може бути визнано додатковою послугою, за яку може бути нарахована комісія. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) п. 1.1.8 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії за надання кредитних ресурсів, є нікчемним з моменту укладення кредитного договору, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за щомісячною комісією та за простроченою комісією за обслуговування кредитної заборгованості не підлягають задоволенню та у позивача не було правових підстав зараховувати частину сплачуваних відповідачем коштів в рахунок сплати комісії. Відповідно до виписки по особовим рахункам відповідача [PERSON] банком було зараховано частину сплачуваних відповідачем коштів в рахунок сплати комісії 12.03.2014 р. в сумі 78,13 грн., 14.04.2014 р. в сумі 78,13 грн. та 13.05.2014 р. в сумі 78,13 грн., в загальному розмірі 234,39 грн. Отже, у зв'язку з нікчемністю умови кредитного договору, встановленої в п. 1.1.8, суд вважає, що безпідставно зараховані позивачем кошти відповідача [PERSON] в загальному розмірі 234,39 грн. як комісія, підлягають зарахуванню відповідно до п. 3.8 кредитного договору у рахунок погашення заборгованості у визначеній цим пунктом черговості, а саме на погашення простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Крім того, посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею за період з 24 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 11 грн. 59 коп. є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 - VII). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Макіївка Донецької області. Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає вимоги стягнення пені за період з 24 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 11 грн. 59 коп. необґрунтованими. А отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 22 січня 2018 року складається із: - заборгованості за основним боргом в розмірі 2373 грн. 19 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 51 грн. 42 коп., заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1060 грн. 46 коп. (1294,85 грн. 234,39 грн.), а всього в сумі 3485 грн. 07 коп., що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у справі. В задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «[PERSON] Кредит» заборгованості за кредитним договором № СК/01/000320 від 12 лютого 2014 року, що станом на 22 січня 2018 року включає щомісячну комісію в сумі 156,26 грн., прострочену комісію по кредиту у розмірі 3125,20 грн., заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 234,39 грн. та пеню, нараховану за період з 24 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, в сумі 11 грн. 59 коп., а всього в сумі 3527 гривень 44 копійки слід відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 875,68 грн.

Outcome: partial