Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.08.1988 року по 09.07.2014 року він перебував у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». При виконанні трудових обов'язків він отримав професійне захворювання і 24.11.2014 року МСЕК встановила йому 60 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Посилається на те, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та моральних стражданнях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, переживає біль та страждання, вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, крім того виникли проблеми зі слухом що ускладнює спілкування з оточуючими. Вказану моральну шкоду він оцінює в 30 000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вважає, що законом не передбачено відшкодування заявленої шкоди. Позивач добровільно погодилася на роботу у шкідливих умовах і розумів можливі наслідки погіршення здоров'я. Також позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди, не підтверджено вини підприємства. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 15.08.1988 року по 09.07.2014 року працював у ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», до звільнення за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (а.с.8-12). Під час роботи у зв'язку з впливом шкідливих умов виробництва позивач зазнав профзахворювання. Так встановлені діагнози: основний - «Хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етіології другого стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеня. Легенева недостатність другого ступеня. Крім того встановлені діагнози: хронічна часто рецидивуюча поперекова-крижова радикулопатія з лівостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу; деформуючого спондильозу і спондилоартрозу попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні МХД L5-S1 з вираженим м'язово-тонічним і алогічним синдромами з порушенням функцій хребта і нижніх кінцівок; хронічна двостороння сенсоневральна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (третя ст.). Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба першої ст., вазомоторна енцефалопатія за гіпертонічним типом з лікворної-венозної дисциркуляції і вести було-атактичним синдромом. Помірно виражена вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок із вегетативно-трофічними порушеннями на кистях. Міопія слабкого ступеня обох очей, пресбиопия, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Захворювання професійні, вперше встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 5.11.2014 року (а.с. 13,15, 18-21). Зв'язок шкідливих умов виробництва та профзахворювання встановлений актом №140 розслідування хронічного профзахворювання від 24.11.2014 року.(а.с.14). У зв'язку з профзахворюванням 16.07.2014 року МСЕК позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с.16-17). Наявність профзахворювань спричинило моральної шкоди позивачу, що полягає у стражданнях від втрати здоров'я. Йому необхідно вживати заходів з медичної реабілітації, необхідно стаціонарне, медикаментозне та санаторне лікування. Він відчуває обмеження у сприйнятті оточення, оскільки знижений слух. Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст.21, 153,158, 173, 2371 КЗпП України, відповідно до положень яких працівник має право на безпечні умови праці, а роботодавець зобов'язаний їх забезпечити. Працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. Відповідно ст. 23 ЦК України, зокрема щодо врахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами). За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 10000 грн. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму відшкодування. Відтак у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial