Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення із [PERSON] витрат по сплаті страхового відшкодування у розмірі 4 976,12 грн., судового збору в сумі 1 921 грн. та судових витрат по оплаті професійної правової допомоги у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.12.2018 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено поліс № АМ/6752988 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] . 12 березня 2019 року в місті Вишгород відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen, р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; автомобіля Hyundai, р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , та забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] , яким керував відповідач. Позивач зазначає, що відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 23.04.2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушень правил дорожнього руху [PERSON] . Позивач вказує, що 13 березня 2019 року до АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся [PERSON] із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу Hyundai, р.н. [NUMBER] , [PERSON] заподіяно матеріальні збитки у розмірі 7 109,34 грн. та відповідно висновку/калькуляції від 10.04.2019 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 5 976,12 грн. Позивач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 24.05.2019 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт № 135590, відповідно до якого станом на 03.06.2019 р. виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Hyundai, р.н. [NUMBER] , в розмірі 4 976 грн. 12 коп. Також позивач вказує, що відповідно до постанови № ДПО18 № 847499 про накладення адміністративного стягнення від 12 березня 2019 року [PERSON] здійснив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] , без посвідчення водія на право керування вказаним транспортним засобом. Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору АТ «ПРОСТО-страхування» на адресу відповідача направило регресну вимогу від 23.08.2019 р., однак таке звернення відповідачем було проігнороване. З посиланням на ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 4 976,12 грн. та судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 67-69). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Згідно поданої заяви, [PERSON] 21.02.2020 року ознайомився з матеріалами справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно норми ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.11.2018 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено поліс № АМ/6752988 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпечено автомобіль Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] . Строк дії договору страхування визначено з 05.12.2018 р. по 04.12.2019 р., розмір франшизи 1 000 грн. (а.с. 5). [PERSON] 12.03.2019 року о 21 годині 23 хвилини в м. Вишгород, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] , перед початком обгону не переконався в тому, що автомобіль Volkswagen, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення та в подальшому наїзд на припаркований автомобіль Hyundai, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23.04.2019 року у справі № 363/1266/19 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9, 10). Відповідно положень частин 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. ст. 1187 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 13.03.2019 року власник пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля Hyundai, р.н. [NUMBER] , [PERSON] Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування» подав заяву - повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку (а.с. 11, 1213, 15). Згідно звіту № 135590 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 04.11.2019 р., складеного СОД ФОП [PERSON] , матеріальний збиток після аварійного пошкодження КТЗ Hyundai, р.н. [NUMBER] , станом на 12.03.2019 р. складає 7 109 грн. 34 коп. (а.с. 15-27). Відповідно висновку/калькуляції № 135590 від 10.04.2019 р. вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 5 976,12 грн. (а.с. 44). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). Відповідно до п. 22.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на підставі страхового акту № 135590 від 24.05.2019 року здійснило 28.05.2019 р. виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 4 976,12 грн., що підтверджується реєстром готівкових/безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання станом на 03.06.2019 р. (а.с. 45, 46). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В обґрунтування позову позивач посилається на підпункт б) пункту 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 12.03.2019 р. о 21 год. 25 хв. керував автомобілем Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] , без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою від 12.03.2019 р. серії ДПО18 № 847499 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 8). На адресу відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» надсилалась регресна вимога від 23.08.2019 р. про сплату виплаченого позивачем страхового відшкодування, яка [PERSON] була залишена без реагування (а.с. 47). У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано. При вирішенні спору суд враховує правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 374/258/14-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, за якими відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з [PERSON] на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у відшкодування страхової виплати слід стягнути кошти в сумі 4 976 грн. 12 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 921 грн. 00 коп. (а.с. 61). В частині позовних вимоги про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги суд прийшов таких висновків. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розподіляючи понесені ПрАТ «ПРОСТО-страхування» втрати на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи копії: договору про надання правової допомоги № 23 від 03 січня 2019 року, укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери»; реєстру справ від 01.11.2019 р.; акту виконаних робіт від 29.11.2019 р. за наведеним переліком справ на загальну суму 54 000 грн.; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 29.11.2019 р. з кількістю витраченого адвокатом часу і вартістю наданих послуг, а також платіжного доручення № 19631 від 07.11.2019 р. на суму 54 000 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (а.с. 53-61). З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися ПрАТ «ПРОСТО-страхування» адвокатом та полягають у тому, що адвокат здійснив консультацію позивачу щодо порядку та строків надання правової допомоги протягом 1 год. вартістю 1 000 грн., вчинив підготовчі дії стосовно з`ясування обставин справи та доказів, визначення правовідносин, правової норми застосування права, збір доказів, аналіз судової практики протягом 2 год. вартістю 2 000 грн. та вчинив дії щодо підготовки і подання позову протягом 2 год. вартістю 2 000 грн., що загалом витрачено 5 годин загальною вартістю 5 000 грн. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, ціни позову, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. З огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи (написання та подання позову), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, ціни позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved