Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Потієнко Т.М. , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач вказує, що у березні 2021 року при отриманні заробітної плати за місцем роботи «Миронівська птахофабрика» позивачу стало відомо, що з її заробітної плати проводяться відрахування на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 57934 від 05.10.2020, за яким з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 003-23070-280813 від 28.08.2013 в розмірі 13753,26 грн. Даний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи вказаний напис, не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед відповідачем за відповідним договором, не врахував пропуск відповідачем трирічного строку позовної давності. Також вказувала, що вироком Канівського міськрайонного суду від 26.01.2015 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, даним вироком було встановлено, що остання оформила клієнту банку [PERSON] кредитну картку з лімітом 10000,00 грн., яку не видала, а привласнила і в подальшому знімала з неї кошти в сумі 10150, 00 грн., чим заподіяла збитків АТ «Дельта Банк». Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем від 05.10.2020, зареєстрований в реєстрі за №57934 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 003-23070-280813 від 28.08.2013 у розмірі 13251,26 грн. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] 4312,61 грн., стягнутих за виконавчим написом, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.03.2021 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оскаржуваного напису. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але від її представника - адвоката Потієнко Т.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами у справі, збільшені позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного вирішення справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надано. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис від 05.10.2020, зареєстрований в реєстрі за №57934 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 003-23070-280813 від 28.08.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким на підставі договору відступлення права вимоги № 41-К від 06.10.2017 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», в сумі 13251,26 грн., з них: 8255,37 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4995,89 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками (а.с.52). На підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем від 11.01.2021 було відкрито виконавче провадження ВП №64054273 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 13251,26 грн. (а.с.53). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (Постанова КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, оскільки відповідачем не надано документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень та її отримання боржником). Крім того, згідно вироку Канівського міськрайонного суду від 26.01.2015 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, даним вироком було встановлено, що остання оформила клієнту банку [PERSON] кредитну картку з лімітом 10000,00 грн., яку не видала, а привласнила і в подальшому знімала з неї кошти в сумі 10150, 00 грн., чим заподіяла збитків АТ «Дельта Банк» (а.с.17-22). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Суд також вважає за необхідне зазначити, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Станом на час вчинення виконавчого напису - 05.10.2020, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14) передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 003-23070-280813 від 28.08.2013, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до довідки про доходи від 07.04.2021 №188 виданої ПрАТ «Миронівська птахофабрика», за період з лютого по березень 2021 року з заробітної плати [PERSON] було утримано 4312,61 грн. за ВП 64054273 (а.с.65). Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованою є заявлена представником заявника вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих, в розумінні ст. 1212 ЦК України, грошових коштів у розмірі 4312,61 грн. Аналогічний правовий висновок викладений викладені у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу . Позивачем при поданні позову понесено судові витрати на загальну суму 6362 грн., а саме: - сплачено судовий збір в сумі за подачу заяви про забезпечення позову 454,00 грн.; - сплачено судовий збір в сумі за подачу позовної заяви в сумі 908,00 грн.; - витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 6362,00 грн. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved