Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач у грудні 2020р. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», приватний виконавець виконавчого округу Івано-Фраківської області Витвицький Володимир Васильович, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса №34613 від 12.10.2020р. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 12.10.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №34613 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором\~ №051746-ЛВІ від 25.06.2019р. в розмірі 37854.70грн., розпочато виконавче провадження. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки на адресу не надходило вимоги про погашення боргу із деталізованою сумою заборгованості, отже така не є безспірною, не надходило повідомлень про відступлення прав вимоги, більшу частину кредитних коштів погашено, через фінансовий стан по здороженню валютних зобов`язань кредит не погашено повністю. Окрім того, стягнення боргу в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису\~ не передбачено законом і договором. Ухвалою суду від 26.03.2021р. забезпечено позов у даній справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі 1,2 в судове засідання не з`явилися, належним чином отримавши позов, письмовий відзив на позов не подали. Водночас, відповідач 2 приватний виконавець виконавчого округу Івано-Фраківської області Витвицький Володимир Васильович на вимогу суду надав витребувані докази. Третя особа до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань чи заяв не подавала, на вимогу суду за ухвалою від 14.04.2021р. та 26.05.21р. про витребування доказів такі не надала. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, отримавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є частково обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.10.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за №34613 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором\~ №051746-ЛВІ та додатковою угодою №1 від 25.06.2019р. за період з 29.07.2019р. по 11.09.2020р., в розмірі 37854.70грн., з яких прострочена заборгованість 27135.84грн., прострочені відсотки 10 718.86грн., вчинення виконавчого напису 750грн. (а.с.93-97). Розпочато 17.11.2020р виконавче провадження. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~ (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону (зі змінами від 14.07.2020р.) визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (визнано норми цієї статті такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(I)/2020 від 01.07.2020). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як доводила сторона позивача, обґрунтовуючи вимоги позову, що на адресу боржника не надходило вимоги про погашення боргу із деталізованою сумою заборгованості, отже така не є безспірною, більшу частину кредитних коштів погашено, через фінансовий стан по здороженню валютних зобов`язань кредит не погашено повністю. Щодо цього суд зазначає, що за умовами додаткової угоди №1 до кредитного договору\~ №051746-ЛВІ від 25.06.2019р. [PERSON] отримала 30 000грн. строком повернення 56 днів, тобто до 20.08.2019р., під 0.80% за кожен день користування кредитом. Те що позивач погасила більшу частину кредитних коштів нею не підтверджується належними доказами, жодних квитанцій про оплату до справи не долучено, а щодо доводів про здороження валютних зобов`язань у позивача взагалі немає відношення до зобов`язань за її кредитним договором від 25.06.2019р., так як предметом кредиту була національна валюта - гривня, тому в цій частини доводи не є підтвердженими перед судом. Що стосується того, що не надходило повідомлень про відступлення прав вимоги, то такі обставини зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог взагалі не стосуються вказаних договірних відносин, так як кредит надано ТзОВ «Бізнес Позика» і стягувачем за виконавчим написом є також ТзОВ «Бізнес Позика». Що стосується доводів представника позивача про те що стягнення боргу в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису\~ не передбачено законом і договором, то такі є також невірними і не відповідають чинному законодавству. Так, як вказано вище в рішенні суду, право вчиняти виконавчий напис є наявним у нотаріуса за Законом України «Про нотаріат», за дотриманням певних вимог щодо цього, зокрема і наявних підтверджених договірних зобов`язань а також розрахунок заборгованості, який має бути безспірним, про що також зазначено вище. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо безспірності нарахування заборгованості, то строк дії договору був визначений до 20.08.2019 року. Період нарахування у виконавчому написі тіла та відсотків з 29.07.2019р. по 11.09.2020р. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса, з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії, відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Водночас, після закінчення дії строку самого кредитного договору, відсотки не нараховуються, а наступає відповідальність передбачена ст.625 ЦК України. Отже, починаючи з 21.08.2019 року стягувач-кредитор, з врахуванням того, що умовами договору стягування відсотків, передбачених саме договором,\~ за межами його строку дії - не передбачено, то слід прийти до переконання, що за період з 21.08.2019р. по\~ 11.09.2020р. нарахування відсотків є спірним, оскільки на вимогу суду приватний нотаріус та ТзОВ «Бізнес Позика» доказів жодних не надали. І тільки в цій частині суд вважає позов частково обґрунтованим. Що стосується вимог до відповідача 2 приватного виконавця то такі вимоги позову до нього є взагалі безпідставні, оскільки його повноваження по примусовому виконанню виконавчого напису передбачені Законом України «Про виконавче провадження» і жодних дій по вчиненню оспорюваного напису відповідач 2 не вчиняв. За таких обставин, в сукупності оцінених всіх доказів та того, що позивач частково обґрунтував доводи позову і тільки в одній обставині щодо відсутності безспірності боргу (у відсотках за межами дії строку кредитного договору), суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір у сумі 840.80грн. Окрім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за забезпечення позову 454.0 грн.(а.с.35-36). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved