Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Представник [INFO] (військова частина [NUMBER] ), звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої державі. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха». 27.09.2017 року відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Під час проходження військової служби відповідачем було отримано, зі складу відділення речового забезпечення військове майно, а саме: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5300,00 грн.; маска балістична, за ціною 568,00 грн.; шолом середній, за ціною 4797,00грн.; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн.; мішок спальний, за ціною 366,00 грн. Загальна сума вказаного військового майна, з урахуванням кратності, складає 117039,49 грн. Після звільнення з військової служби відповідач не розрахувався з військовою частиною, майно відшкодовано не було, чим спричинив матеріальну шкоду державі на загальну суму 11116,00 грн., з урахуванням кратності - 117039,49 грн. За результатом проведення службового розслідування встановлено, що втрата військового майна, тобто матеріальна шкода стала внаслідок недбалого ставлення [PERSON] до виконання своїх обов`язків, під час проходження військової служби у позивача. У зв`язку з тим, що шкода завдана державі невідшкодована, позивач вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на користь держави спричинену матеріальну шкоду у розмірі 117 039,49 грн. Ухвалою Приморського районнго суду м. Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2018року було відкрито провадження по справі. 13 червня 2018р. по справі судом було ухвалено заочне рішення. 04 березня 2019року до суду від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2019року було задоволено заяву відповідача [PERSON] , заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.06.2018р. було скасовано. 01 жовтня 2019року від представника відповідача -адвоката Матвійчук Н.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог , вважає позов безпідставним. 26 листопада 2019р. представник позивача надав до суду відповідь на відзив. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019року справу було прийнято до провадження судді Шишиліна О.Г. 08 липня 2020року суддею Шишиліним О.Г. було заявлено самовідвід. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25листопада 2020року було відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] , зустрічну позовну заяву повернуто. Представник позивача [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Суботін А.В., який діє на підставі довіреності - в судовому засіданні позов підтримав , наполягав на його задоволенні, надав пояснення у відповідності до заявлених вимог. В подальшому надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] , надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що під час несення служби ним було отримано за накладною від 03.06.2015 № 0282979 килим альпіністський, спальний мішок, за накладною від 04.06.2015 № 0282991 отримано бронежилет «Корсар», маску та шолом. Цим майном він користувався протягом всього періоду служби і здав його при звільненні в структурному підрозділі [INFO] , де проходив службу - відділу прикордонної служби « [INFO] ».Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги твердженням , що майно повинно було бути здане ним саме до Донецького прикордонного загону, актом службового розслідування - і на цій підставі висунув звинувачення в розтраті військового майна. Жодного доказу втрати військового майна позивачем не надано. Відповідач вважає,що свою халатність по втраті військового майна позивач намагається перекласти на нього. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який з 2017 року проходить служу у Донецькому прикордонному загоні на посаді начальника речової служби відділу тилового забезпечення, зазначив наступне. [PERSON] отримав речі за накладними у речовому складі відділення речового забезпечення відділу забезпечення Донецького прикордонного загону. Повинен був повернути за накладною на той самий склад речового забезпечення, оскільки це номенклатура речового забезпечення, тому вона має буди повернуто на той самий склад звідки її видавали. Якщо б [PERSON] повернув речі до іншого складу, то мала буди видана накладна. Документального підтвердження повернення речей на інший склад не має. Суд, заслухвши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої державі підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16\~ЦК України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.12\~ЦПК України та ч.1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.\~76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ч.1 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха» та відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 27.09.2017 року № 506-ос відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (т.с.1,а.с. 20). Згідно висновку службового розслідування по факту не здачі інвентарного майна колишнім військовослужбовцем ДПЗ [PERSON] , затвердженого начальником Донецького прикордонного загону Чорнопіщуком І.М. 03.11.2017р., судом встановлено, що під час проходження військової служби відповідачем було отримано та видано у 2015 році особовому складу наступне військове майно: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5300,00 грн.; маска балістична, за ціною 568,00 грн.; шолом середній, за ціною 4797,00 грн.; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн.; мішок спальний, за ціною 366,00 грн. Матеріальна шкода завдана відповідачем шляхом особистої безконтрольності та безвідповідальності військовослужбовця склала 11 116,00 грн., без урахування кратності (т.с.1,а.с. 9-13). Згідно з довідкою-розрахунком на відшкодування розміру збитку№ 48 від 10.11.2017 р. , який виник внаслідок втрати матеріальних цінностей речового майна обпк «Волноваха» військовослужбовцем [PERSON] - невідшкодована сума складає 101 989,00 грн. (а.с.18). Відповідно до пунктів 13, 14 «Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 р. N 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880 у десятикратному розмірі відшкодовуються засоби бронезахисту: бронежилети усіх типів, шоломи захисні усіх типів. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, з урахування того, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, наявності довідки-розрахунку № 48 від 10.11.2017 р., яка підтверджує належну невідшкодовану суму, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 101 989,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої втратою майна. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 1762,00 грн.\~\~ \~\~ На підставі вищевказаного,

Outcome: partial