Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому, уточнивши позовні вимоги, просять стягнути з відповідача на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 4 782,16 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також 2 270,00 грн. сплаченого ними судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що [PERSON] 03.07.2020 року звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 03.07.2020 року їй було надано статус безробітної. Відповідач перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, як безробітна, тримала допомогу по безробіттю на суму 6 782,16 грн. Проведеною позивачем перевіркою встановлено, що [PERSON] приховала відомості про те, що з 09.12.2020 року по 18.12.2020 року вона працювала на посаді продавця продовольчих товарів у ТОВ «Сільпо-Фуд» та не мала права на отримання матеріальної допомоги по безробіттю. Добровільно відповідач повернула кошти в сумі 2 000 грн., залишок до повернення становить 4 782,16 грн. Відтак, просять стягнути із відповідача вказану суму коштів, як незаконно отриману. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник Тернопільського міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 03 липня 2020 року [PERSON] звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Наказом директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №НТ200703 від 03.07.2020 року [PERSON] надано статус безробітного та відповідно до Наказу від 03.07.2020 року №НТ200703 з 03.07.2020 р. по 27.06.2021 року, призначено допомогу по безробіттю. Наказом директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості №НТ210322 від 22.03.2021 року припинено виплату допомоги по безробіттю із 05.03.2021 року, у зв`язку із встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. Ззідно акту Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №63 про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 05 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] працювала у ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (код ЄДРПОУ 40720198) на посаді продавця продовольчих товарів з 09.12.2020 року (згідно наказу про прийняття на роботу № 87/МЗ120 к/тр від 08.12.2020 року) по 18.12.2020 року (відповідно до наказу про припинення трудового договору № 91/МЗ120 к/тр від 18.12.2020 року). Згідно довідки №309/1, виданої 22.03.2021 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] , за період із 09 грудня 2020 року по 04 березня 2021 року виплачено допомогу по безробіттю в сумі 6 782,16 грн. 22 березня 2021 року директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості винесено наказ №52 «Д», яким зобов`язано громадянку [PERSON] повернути кошти у сумі 6 782 грн. 16 коп. за період перебування на обліку, як безробітної з 09.12.2020 року по 05.03.2021 року. Судом встановлено, що [PERSON] добровільно повернула позивачу кошти в сумі 2 000 грн., що підтверджується наданим представником позивача витягом із Реєстру персональних карток безробітних. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю. Безробіттям відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. В силу вимог ч. 3 ст. 3 цього Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. В силу вимог абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Як слідує із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено, що відповідач не виконала обов`язку щодо своєчасного надання відомостей про доходи, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим безпідставно отримала допомогу, яку добровільно не повернула. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язана повернути незаконно отримані кошти, виплачені їй як безробітній, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 4 782,16 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved