Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 12.10.2020 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та встановлено, що 21.09.2020 року о 16:30 годині у м.Краматорську водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Duster номерний знак [NUMBER] по внутрішньо дворовій території будинку №16 по вул.Катеринича, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та скоїв наїзд на транспортний засіб Ford Mondeo номерний знак [NUMBER] , який знаходився в статичному стані. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Діями водія [PERSON] було порушено п. 10.9 ПДР України. Постанова набрала законної сили 22.10.2020 року. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її заподіяла. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, відповідальність за шкоду, завдану автомобілю «Ford Mondeo» номерний знак [NUMBER] , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач, несе відповідач [PERSON] . Як вбачається з копії поліса № АР/0569717 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.06.2020 р., транспортний засіб марки Renault Duster, номерний знак [NUMBER] застрахований у ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» Чеченець В.М. Строк дії договору триває з 25.06.2020 р. по 24.06.2021 р. включно. В судовому засіданні встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь позивача сплачено страхове відшкодування у розмірі 9102,67 грн., що підтверджено копією платіжного доручення № 3524 від 28.10.2020 року. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу, ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Враховуючи викладене, з особи, винної у ДТП, підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, провадження № 6-691цс15, постанова Верховного Суду України від 11 грудня 2019 року, провадження № 61-1819св17). Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17(провадження№61-12032св19) та 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження №61-10010св20). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки, як вбачається із наявних матеріалів справи, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням належному йому автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу страховою компанією розмір страхового відшкодування, то з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Представником ТДВ «СК «Гардіан» надані аварійний сертифікат з висновком про вартість застрахованого майна та ремонтна калькуляція, щодо дослідження транспортного засобу «Ford Mondeo» державний номер [NUMBER] , відповідно до яких: вартість відновлювального ремонту з ПДВ склала 18911, 82 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з ПДВ склала 12863, 12 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ склала 11702, 67 грн. Суд приймає за основу вищевказані висновки щодо вартості матеріального збитку, оскільки саме вони використовувались для визначення страхового відшкодування та будь-яка зі сторін не оспорювала зазначені в них розрахунки, а також суму страхового відшкодування, яке було сплачено позивачу. Позивачем до суду наданий звіт про оцінку транспортного засобу, однак суд не бере його до уваги, оскільки він не є висновком експертизи та не відповідає вимогам ст.ст. 78, 102 113 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума завданого позивачеві матеріального збитку з врахуванням ПДВ складає 18911, 82 грн. Страховиком виплачено позивачу 9102, 676 грн., з розрахунку: 12863, 12 грн. (майновий збиток з урахуванням зносу) - 2600 грн. (франшиза) 1160, 45 грн. (ПДВ). Суду не надано доказів на підтвердження проведення ремонту пошкодженого автомобіля позивача. Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже ПДВ в сумі 1160, 45 грн. входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто позивачу страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 8648, 70 грн., із розрахунку: 18911, 82 грн. 9102, 67 грн. 1160, 45 грн. В частині стягнення на користь позивача витрат на оцінку майна в розмірі 1500,00 грн. та витрат на зняття бамперу в сумі 350,00 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки ці витрати до судових не відносяться, оскільки під час розгляду справи не доведена необхідність даних витрат позивача, які зроблені ним за власною ініціативою до початку розгляду справи всупереч процесуальному порядку. Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Суд, вважає, що позивачу дійсно завдана моральна шкода у зв`язку з пошкодженням його майна, оскільки внаслідок ДТП погіршився спосіб та уклад життя позивача, що завдало йому додаткових незручностей, обмежило у мобільності та вимагало від нього додаткових зусиль для організації життєдіяльності. Разом з тим, виходячи з характеру та обсягу моральних страждань, ступеню негативних наслідків немайнового характеру для позивача сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. є явно завищеною та на думку суду, виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості має складати 1500,00 грн., що буде відповідати обставинам справи та співмірності заподіяної позивачу шкоди. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивачем було зазначено, що суду будуть надані докази фактично здійснених витрат на професійну юридичну допомогу, але за час розгляду справи від сторони позивача останні не надходили. При цьому, суд зазначає, що провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що зазначалося в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, копії яких були надіслані до відома сторін, про що, в матеріалах справи маються відповідні докази. Відтак, оскільки, до матеріалів справи не додано жодного доказу про оплату позивачем послуг за надання правової допомоги, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 04.12.2020, а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог (загальна сума стягнення 10148,70 грн.), з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір у розмірі 291,91 грн.

Outcome: partial