Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 09.10.1993 року по 27.09.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 15 вересня 2015 року [PERSON], у зв'язку з виїздом за кордон, надала нотаріально посвідчену заяву [PERSON] (тітці [PERSON]) на здійснення нагляду за донькою [PERSON], які залишилися проживати за адресою: [ADDRESS]. Однак 02.12.2015 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Сумської міської ради з заявою, в якій повідомила, що вона відмовляється здійснювати нагляд за племінницею, оскільки дівчина вийшла з під контролю, не відвідує школу, веде себе не коректно, погрожує, що збирається вести бродячий спосіб життя. Мати [PERSON], вихованням дитини не займається, живе в Італії, не працює, кошти на утримання доньки не надає. Батько [PERSON] проживає у м. Суми, однак вихованням доньки не займається, не спілкується з дитиною. З грудня 2015 року [PERSON] почала проживати з дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та навчалася у 8-му класі Сумської ЗОШ І-ІІІ степанів №26. Згідно інформації наданої ЗОШ №26 [PERSON] почала прогулювати школу, поводити себе непристойно, дідусь не може вплинути на онуку та займатися її вихованням, на зауваження дідуся вона не звертає уваги, часто не ночує вдома, про місце свого перебування не повідомляє. У червні 2016 року дівчинка була вилучена з родини дідуся та поміщена до КУ Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди на медичне обстеження. Відповідачі до Служби у справах дітей не зверталися, на виклики спеціалістів не відреагували. На підставі Акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншого закладу охорони здоров'я, складеного 17.06.2016 року, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.07.2016 року №378, [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 17.06.2016 року [PERSON] влаштовано до Сумського дитячого будинку імені С.П.Супруна на повне державне забезпечення. Згідно інформації дитячого будинку, за час перебування дитини у закладі, батьки жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися її станом здоров'я, здобуттям освіти, не телефонували. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують свої обв'язки по вихованню дитини, ухиляються від виховання та утримання дитини, а тому просять позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачів аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача Погрібна О.С. в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити, справу слухати у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з'явилися. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 09.10.1993 року по 27.09.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). З 15 вересня 2015 року мати дитини [PERSON], у зв'язку з виїздом за кордон, надала нотаріально посвідчену заяву [PERSON] (тітці [PERSON]) на здійснення нагляду за донькою [PERSON] (а.с.13), які залишилися проживати за адресою: [ADDRESS]. Однак 02.12.2015 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Сумської міської ради з заявою, в якій повідомила, що вона відмовляється здійснювати нагляд за племінницею, оскільки дівчина вийшла з під контролю, не відвідує школу, веде себе не коректно, погрожує, що збирається вести бродячий спосіб життя (а.с.12). Мати дитини [PERSON], вихованням дитини не займається, живе в Італії, не працює, кошти на утримання доньки не надає. Батько дитини [PERSON] проживає у м. Суми, однак вихованням доньки не займається, не спілкується з дитиною. З грудня 2015 року [PERSON] почала проживати з дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та навчалася у 8-му класі Сумської ЗОШ І-ІІІ степанів №26. Згідно інформації наданої ЗОШ №26 [PERSON] почала прогулювати школу, поводити себе непристойно, дідусь не може вплинути на онуку та займатися її вихованням, на зауваження дідуся вона не звертає уваги, часто не ночує вдома, про місце свого перебування не повідомляє (а.с.11). У червні 2016 року дівчинка була вилучена з родини дідуся та поміщена до КУ Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди на медичне обстеження. Відповідачі до Служби у справах дітей не зверталися, на виклики спеціалістів не відреагували. На підставі Акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншого закладу охорони здоров'я, складеного 17.06.2016 року (а.с.6), рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.07.2016 року №378, [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.5). З 17.06.2016 року [PERSON] влаштовано до Сумського дитячого будинку імені С.П.Супруна на повне державне забезпечення (а.с.9). Згідно інформації дитячого будинку, за час перебування дитини у закладі, батьки жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися її станом здоров'я, здобуттям освіти, не телефонували (а.с.8). Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років , і тільки з підстав , передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання обов»язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надють, не цікавиться нею взагалі, повністю втратили зв»язок з донькою, а тому діючи в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], їх необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути у дольовому порядку 1280 грн. судового збору на користь держави, тобто по 640 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved