Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач у травні 2017 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.03.2015 р. сторони уклали кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила, що підписана заява з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає договір про надання банківських послуг. Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачкою договірні зобов`язання не виконані, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 02.03.2017 р. становить 16 279,14 грн., з яких: тіло кредиту - 3 699,85 грн., проценти - 2 236,42 грн., пеня - 9 091,48 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 751,39 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену вище суму та судовий збір. 17.09.2018 р. у справі постановлено заочне рішення (65-66). Ухвалою суду від 30.01.2019 р. заочне рішення Святошинського раойнного суду м. Києва від 17.09.2018 р. скасовано, розгляд справи вирішено проводити за загальними правилами позовного провадження. Призначено підготовче засідання (ас. 132-133). 22.05.2019 р. за згодою сторін підготовче засідання проведено та завершено, судом призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, просила застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно п. 21 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що 15.03.2015 р. між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (ас. 10-45). Відповідачка підтвердила, що підписана заява з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає договір про надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.2.1 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг, банк видає клієнту картку, її вид визначений в пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної в заяві. Пунктом 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, зібльшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати плтіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим догоовром. Судом встановлено та підтверджено відповідачкою, що в подальшому у кредитному зобов`язані відбулись зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 15.03.2015 р.. а саме: зміна кредитного ліміту 16.03.2015 р. кредитний ліміт: 500,00 грн., 18.03.2015 р. кредитний ліміт: 500,00 грн., 06.05.2015 р. кредитний ліміт збільшено до 800,00 грн.. 10.05.2015 р. кредитний ліміт збільшено до 2 000,00 грн.. 23.07.2017 р. кредитний ліміт знижено до 1 220,00 грн. (ас. 9). Встановлено, що [PERSON] згідно кредитного договору від 15.03.2015 р. отримала картки № [NUMBER] та № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 08.2018 року (ас. 170). Таким чином, відповідно до вказаного договору відкрито картковий рахунок , встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встанволеного ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і понолвюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до правил користування платіжною карткою , яка складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебік позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитув повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачкою, проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем, за відповідачкою утворилась заборгованість яка станом на 02.03.2017 р. становить 16 279,14 грн. та складається з тіла кредиту - 3699,85 грн., відсотків - 2236,42 грн., пеня - 9091,48 грн. та штраф - 1251,39 грн. (ас. 7-8). Судом встановлено, що позивачем надано виписку з банківського рахунку відповідачки, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідачки, всі операції за картковим рахунком із зазначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведення операції. Суд вважає, що виписка по картковому рахунку та рохрахунок заборгованості є належними та допустими доказами по справі, при цьому, відповідачкою вказаний розрахунок не спротовано, контрозрахунок суду не надано, жодних клопотань, в тому числі щодо призначення по спрааві судово-економічної експертизи заявлено не було. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору (500 грн.+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). Таким чином, суд приходить до висновку, що знайшло своє підтвердження наявність за [PERSON] заборгованості по тілу кредиту - 3699,85 грн., відсотків - 2236,42 грн. та штрафу - 1251,39 грн., а тому вказана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідачки. Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. При цьому, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені в сумі - 9 091,48 грн., яка понад два рази більше заборгованості по тілу кредиту (3 699 грн. 85 коп.), суд вважає необхідним зменшити пеню до розміру заборгованості за кредитом, а саме: до 3 699,85 грн. Будь-яких інших письмових доказів в спростування позовних вимог відповідачкою всупереч ст. 81 ЦПК України суду не надано. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позивачем частково доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: partial