Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 21.11.2019 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 9 009 грн. 53 коп.. Ухвалою суду від 23.01.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. 28.01.2020 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але відзиву в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що по 21.11.2019 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч. ст. 38 КЗпП України. В день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у загальному розмірі 11 625 грн. 53 коп., що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи. /а.с. 10/ Також встановлено, що 11.12.2019 позивачу було сплачено частину заборгованості із заробітної плати у сумі 2 616 грн., відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 18.01.2020 по картці [NUMBER] за період 01.10.2019-17.01.2020, виданої на ім`я [PERSON] /а.с. 7/ Тобто заборгованість по заробітній платі позивача становить 9 009 грн. 53 коп. (11625,53-2616). Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлені обставини трудовою книжкою позивача, розрахунковим листом за листопад 2019 року, випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 18.01.2020, копії яких додані до справи. /а.с. 5-6, 7, 10/ З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 3, 24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких заробітна плата виплачується працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з розміром заборгованості перед позивачем, вказаним у позові. З наведеного вбачається, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому заборгованість по заробітній платі слід стягнути. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved