Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Позивач з 2002р. по 2017 р. здійснював підприємницьку діяльність спрямовану на утримання рибницького ставка в с. Пустовіти Миронівського району Київської області. Основним видом його підприємницької діяльності було прісноводне рибальство. Оренда ставка відбувалась на підставі договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду строком на 25 років від 31.01.2003 р. 29.09.2016 р. озброєний загін відповідача прибув на орендований ставок де в той час позивачем здійснювався вилов спортивної риби для пересадження у іншу водойму з метою проведення ремонтних робіт на гідроспоруді орендованого ставка. Так, відповідачем було вилучено: 300,3 кг. живої риби, три човни (човен «Херсонка», човен дюралевий «Язь», човен дерев`яний саморобний). Відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення. Всі обставини були зафільмовані співробітниками телеканалу « [INFO] » , які пізніше випустили телепередачу « [INFO] ». Разом з тим, постановою Миронівського районного суду Київської області справу про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення було закрито, вилучені речі повернуті позивачу. Проте рішення суду в цій частині виконано не було. Постановою Дарницького районного суду м. Києва за результатами розгляду адміністративного позов у [PERSON] постановлено рішення, яким було визнано протиправними дії Держрибагенства спрямовані на складання протоколу та вилучення речей у позивача та визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині неповернення позивачу вилученої риби та човнів. Київський апеляційний адміністративний суд 28.02.2018 р. частково задовольнив апеляційну скаргу Держрибагенства та закрив провадження в справі в частині визнання дій по складанню протоколу та вилучення речей у позивача. В іншій частині постанову Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін. Представник позивача вказує. що неправомірними діями відповідача [PERSON] завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода становить 46 727,67 грн., що вказав сам відповідач і складається з вартості вилученої риби, а також витрат від втрати потомства, а також вартості човнів - 18 500,00 грн.. Моральну шкоду позивач оцінює у 40 000,00 грн. Моральна шкода полягає у тому, що душевний спокій позивача, який є літньою людиною було порушено. Невиконання рішення суду щодо повернення майна, нехтування правами [PERSON] як орендатора водойми та власника розміщеної в ньому риби і досі боляче травмує позивача, спричиняє душевні страждання. Дії відповідача також відбились і на відносинах позивача з мешканцями с. Пустовіти. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 65 227 грн. 68 коп., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 40 000,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Провадження у даній справі було відкрито 03.10.2019 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-739 від 22.09.2020 р. відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи. Представником відповідача подано відзив на позов де зазначив наступне. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач має займатися діяльністю, яка не пов`язана з господарською діяльністю. Позивач не погоджував з територіальним органом рибохорони режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта та не подавав відповідному органу виконавчої вади звітну інформацію щодо обсягів виробництва продукції аквакультури. Укладавши договір оренди позивач мав право користуватися водами і землями водойми, проте в нього не виникло право користування водними біоресурсами. Крім того, Київським рибоохоронним патрулем вчинялися всі необхідні дії щодо повернення вилучених речей. Також позивачем не доведено розмір матеріальних збитків та відсутні підстави для стягнення моральної шкоди за відсутності причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою та виною відповідача. В подальшому представник позивача зменшив розмір позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 62 227 грн. 67 коп. та на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 40 000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог в повному обсязі. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 29.09.2016 року Управлінням державного агентства рибного господарства в Києві та Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП відносно [PERSON] . Також встановлено, і не оспорюється учасниками процесу, що 29.09.2016 р. під час складання адміністративного правопорушення у позивача було вилучено: сіткове знаряддя лову 2невод» (L= 131m, h=2,5m G=30mm) 1 шт., човен «Херсонка» 1 шт., човен дюралевий «Язь» 1 шт., човен дерев`яний саморобний 1 шт., риба жива товстолоб - 31 шт., короп - 46 шт., карась - 12 шт., судак - 11 шт., краснопірка - 8 шт., рак - 5 шт., білий амур - 6 шт. загальною вагою 300,3 кг. 18.11.2016 року суддею Миронівського районного суду Київської області винесено постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 164 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та повернуто вилучені у позивача речі, які знаходяться на зберіганні в гр. [PERSON] . Постанова Миронівського районного суду Київської області набрала законної сили. 21.02.2017 р. суддею Миронівського районного суду Київської області розглянуто заяву начальника Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області та адвоката Попова А.С. про роз`яснення постанови Миронівського районного суду Київської області від 18.11.2016 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП. Роз`яснено, що виконання постанови суду у частині повернення вилучених в нього речей покладається на уповноважену посадову особу Управління Державного агентства рибного господарства ум. Києві та Київській області. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про повернення [PERSON] вилучених 29.09.2016 р. речей. Натомість постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.11.2017 задоволено адміністративний позов фізичної особи - підприємця [PERSON] до Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними. Визнано протиправними дії Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області (Київський рибоохоронний патруль) - спрямовані на складання протоколу № 000207 від 29.09.29.09.2016 р. та вилучення речей ФОП [PERSON] . Визнано протиправною бездіяльність Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області (Київський рибоохоронний патруль) - в частині неповернення ФОП [PERSON] вилучених в нього 29.09.2016 р. речей: човна «Херсонка» - 1 шт.; човна дюралевого «Язь» - 1 шт.; чорна дерев`яного саморобного - 1 шт.; риби живої товстолоб - 31 шт., загальною вагою 157 кг., риби живої короп-46 шт. загальною вагою - 117 кг., риби живої карась - 12 шт. загальною вагою 5 кг., риби живої краснопірка- 8 шт. загальною вагою - 1 кг., риби живої білий амур - 6 шт. загальною вагою - 18 кг., раків 5 шт. - загальною вагою 03 кг. Київським апеляційним адміністративним судом 28.02.2018 р. за результатами розгляду апеляційної скарги Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2016 р. скасовано в частині визнання протиправними дій Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області (Київський рибоохоронний патруль) - спрямовані на складання протоколу № 000207 від 29.09.29.09.2016 р. та вилучення речей ФОП [PERSON] . В цій частині провадження у справі закрито. В решті постанову Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін. Представник позивача вказує на те, що відповідачем було внаслідок неправомірних дій спричинено матеріальну та моральну шкоду, а тому права [PERSON] мають бути поновлені обраним позивачем способом. Приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, на підтвердження розміру матеріального збитку, а саме вартості човнів, які не були повернуті [PERSON] , представник позивача посилається на висновок експертного дослідження від 10.12.2019 р. за № 13-1/2151, складеного експертом Київського науково-криміналістичного центру МВС за заявою адвоката Попова А.С., відповідно до якого ринкова вартість човна «Херсонка» станом на 18.11.2016 р. могла становити 7 000,00 грн., човна «Язь» станом на 18.11.2016 р. могла становити 7 000,00 грн. За висновком експерта встановити ринкову вартість дерев`яного саморобного човна не видалося можливим, а тому представник позивача вказує, що за самостійною оцінкою такого човна вартість останнього становить - 1 500,00 грн. Підтвердженням як вартості живої риби вагою 300,3 кг. так і збитків від втрати потомства представник позивача вважає розрахунок збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 000207 від 29.09.2016 р., відповідно до якого прямі збитки, заподіяні незаконним виловом риби становлять 6 132,1 грн., збитки від утрати потомства - 40 595,57 грн. Розрахунок проводився головним спеціалістом відділу іхтіології [PERSON] відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони живих ресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 12.07.2004 р. № 248/273, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.11.2004 р. за № 1446/10045. Належними, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, за положеннями ст. 80 ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, як це визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу приписами ч.ч. 5,6 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на інформацію, яка міститься у експертному висновку, за відсутності будь - яких інших доказів щодо вартості майна, вилученого у позивача 29.09.2016 р., суд вважає, що вартість човнів є припущенням. Також суд не може покласти в основу рішення в частині збитків щодо втрати живої риби та упущеної вигоди додаток до протоколу про адміністративне правопорушення і вважати його достатнім та допустимим, за відсутності інформації щодо особи, яка розбила розрахунок її кваліфікації та компетенції. При цьому в судовому засіданні представником позивача, який є фахівцем в галузі права, за відсутності будь - яких обмежень, не заявлялись клопотання про проведення експертних досліджень. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належним чином розмір матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] , а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні заявлених вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України.. В свою чергу за ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так, представником позивача зазначено, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо не повернення [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка полягає у переживаннях у зв`язку із втратою належних йому речей, втратою живої риби, приниження позивача як підприємця, що негативно вплинуло на відносини з мешканцями села Пустовіти, де позивач орендував водойму. Зазначене, в розумінні положень ст. 23 ЦК України та ст. 1167 ЦК України дає підстави вважати, що дії відповідача спричинили [PERSON] моральну шкоду. При цьому суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача викладені у відзиві на позов, беручи до уваги на обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.11.2017 р. - щодо протиправності дій в частині неповернення [PERSON] ). речей, вилучених у нього 29.09.2016 р., і що відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Разом з тим, пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц Отже з урахуванням тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах позивача, часу та зусиль, що знадобились позивачеві для відновлення для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку , що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з відповідача необхідно стягнути суму у розмірі 5 000,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial