Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач Товариство з Обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, 31.08.2007 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №2285, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 69000,00 доларів США та зобов'язувалася сплатити проценти в сумі, строках та умовах, передбачених договором. Внаслідок укладеного 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» договору відступлення, банк відступив своє право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах в тому числі і по кредитному договору №2285 від 31.08.2007 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] Боржник належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 01.02.2014 року у відповідача утворилась заборгованість по кредиту - в розмірі 47673,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 381057,24 грн.; по відсотках - 23744,64 доларів США, що за курсом НБУ складає 189790,91 грн.; по пені - 2396,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 19152,67 грн. Просять стягнути заборгованість в сумі 590000,82 грн., а саме: за кредитом - 381057,24 грн.; по відсотках -189790,91 грн.; по пені - 19152,67 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи; від представника позивача в суд поступила письмова заява з клопотанням розгляду справи у відсутність представника; позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала в повному обсязі та у наданих суду поясненнях посилалася на те, що позивач з аналогічними вимогами звертався в Шевченківський районний суд м. Чернівці неодноразово; за останнім прийнятим рішенням 02.04. 2014 року позовні вимоги позивача було задоволено частково, разом з цим колегією судової палати в цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області наведене рішення суду першої інстанції було скасовано. Вважає, що позивачем не враховано того, що 04.09. 2007 року в забезпечення договору про іпотечний кредит № 2285 від 31.08.2007р., між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23 червня 2008 року, у ході виконавчого провадження предмет іпотеки був реалізований на прилюдних торгах за ціною - 201568,23 грн. А, тому вважає, що немає правових підстав для стягнення з неї суми боргу за кредитним договором, так як тіло кредиту вже було стягнуто повністю, а позивачем в силу вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог з зазначенням відповідного розрахунку щодо наявної в неї на день звернення в суд заборгованості. А, тому, просить в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності та в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що згідно заяви - анкети позичальника на отримання кредиту (а.с.8-9) 31.08.2007 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №2285 (а.с.4-5), відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 69000,00 доларів США. Відповідач зобов'язувалася відповідно до графіка погашення кредиту погашати заборгованість,сплатити проценти в сумі, строках та умовах, передбачених договором (а.с.6-7). Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору, укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст.1055 ЦК України. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення, відповідно до якого банк відступив своє право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах в тому числі і по кредитному договору №2285 від 31.08.2007 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Згідно ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 ч.1 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Судом також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від. 09.08.2010 року позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит №2285 від 31.08.2007 року в сумі 50492,50 доларів США із яких: заборгованість по кредиту становить 47673,87 доларів США; заборгованість по відсотках в сумі 2818,63 доларів США; пеня в сумі 90541,35 грн. Тобто заборгованість по кредиту в розмірі 47673,87 доларів США, яку просить стягнути позивач вже була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.08.2010 року і правових підстав для стягнення повторно суми тіла кредиту не вбачається. Таким чином, дослідженими доказами спростовуються доводи представника позивача за наведеними в позові обставинами відносно того, що відповідач не надає своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. На думку суду, позивачем належними і допустимими доказами не доведено порушення відповідачем вимог закону, і зокрема ст. 1054 ч.1 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України відповідно до яких, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази податься сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть участь в справі виникає спір. Доказування не моду ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст..ст.8, 214-215 ЦПК України, суд має вирішити справу відповідно до Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що є чинним на час виникнення спірних правовідносин, якими є відносини між сторонами цивільного процесу, що мають правовий зв»язок в формі юридичних прав і обов»язків. Відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд серед іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В силу вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України не підлягають задоволенню і вимоги заявлені позивача про стягнення судових витрат понесених і документально підтверджених в розмірі 3654,00 грн., оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову за наведеними позовними вимогами про стягнення з відповідача, боржника [PERSON] на користь позивача заборгованості в розмірі 590000.82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed