Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач у червні 2017 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 12.01.2013 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, у період якого народила доньку [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що сімейні відносини між подружжям не склались, шлюб існує формально, з 2016 р. подружжя проживає окремо. Донька знаходиться на утриманні позивача. Відповідач батьківського обов'язку по утриманню та вихованню доньки не виконує, коштів не надає, вихованням дитини не займається, а тому позивач просить стягнути відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 11). Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся телефонограмою, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2013 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 3). [INFO] р. у подружжя народилася донька [PERSON] (а.с. 4). Судом встановлено, що влітку 2016 р. сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Відповідач проживає окремо. Дитини знаходиться на утриманні позивача. Відповідач допомоги на утримання та виховання доньки не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню доньки на позивача. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON], [INFO] р., аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позовні вимоги доведені в судовому засіданні, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved