Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги у грудні 2017 року, просить припинити стягнення з нього аліментів за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2015 р. посилаючись на те, що з травня 2016 р. неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає з ним, а син [PERSON], [INFO] проживає з відповідачем. Зазначає, що його обов'язок як батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється, а буде забезпечено рівність обов'язків між ним та відповідачем щодо утримання їхніх спільних дітей. Ухвалою суду від 17.11.2017 р. відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судовий розгляд. Відповідач подала до суду заяву від 12.12.2017 р. про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Позивач подав суду 14.12.2017 р. заяву про відкладення розгляду справи для уточнення позовних вимог. У судове засідання, що призначене на 12-00 год. 01.02.2018 р., відповідач [PERSON] не з'явилась, ухвала суду та копія уточненої позовної заяви повернута суду з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням терміну зберігання. 02.03.2018 р. відповідач надала суду заяву , в якій зазначила, що не заперечує проти позову та просить розгляд справи проводити за її відсутності. 06.03.2018 р. позивач подав суду заяву про підтримку позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: довідки № 50 (а.с.5); свідоцтв про народження (а.с. 7, 8); рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.02.2015 р.; рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2015; акт з місця проживання від 20.09.2017 р.; довідку з місця навчання від 03.10.2017 р.; судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2015 р. (справа №215/4483/14-ц) розірвано шлюб між позивачем і відповідачем. 22.09.2015 р. рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа №215/4263/15-ц) з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій одиниці в сумі 1500 грн., щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07.08.2015 року. Згідно з довідкою № 50 від 21.03.2017 р. Тернівського РС у м. Кривий Ріг ГУДМС України в Дніпропетровській області, позивач 11.02.2016 р. обміняв свій паспорт, який був виданий 29.03.1996 р. на новий паспорт у зв'язку із розбіжністю у записах, а саме прізвище з [PERSON] на [PERSON]. З травня 2016 р. неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] постійно мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом з місця проживання та довідкою з місця навчання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про необхідність задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач фактично утримує дочку [PERSON], [INFO], з якою проживає спільно, на підтвердження чого суду надано належні докази, при цьому буде забезпечено рівність обов'язків між ним та відповідачем, з якою проживає син [PERSON], [INFO]. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved