Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] , заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 39 097,76 гривень, інфляційну складову боргу в розмірі 6 262,42 грн., 3% річних у розмірі 2 563,16 грн., та судовий збір в розмірі 2 102,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. 01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] укладено Договір 3420376/65 про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак відповідач з липня 2014 року своєчасно не вносив плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 червня 2020 року у розмірі 30 272,18 грн., що є предметом спору. 20 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 03 грудня 2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, з викладенням своїх міркувань щодо предмету спору, та просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач зловживає своїм правом на звернення до суду, та не зазначає всі наявні докази та наявні рішення по справі, оскільки співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] (40/196 частини), [PERSON] (39/196 частини), [PERSON] (117/196 частини) 01 квітня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено частково. Присуджено до стягнення з урахуванням часток у праві власності на квартиру з відповідача [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по червень 2017 року у розмірі 2605,15 грн., з відповідача [PERSON] - 2540,03 гривень, а з відповідача [PERSON] - 7620,07 гривень. Тому наданий розрахунок заборгованості за період з жовтня 2014 року по 01 червня 2020 року не відповідає дійсності. Крім того відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року [PERSON] виділено у користування кімнату житловою площею 16,0 кв.м. з балконом 0,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . 17 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало відповідь на відзив, просило задовольнити позов на підставі доказів долучених до матеріалів справи та зауважив, що наявне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди та встановлення порядку користування квартирою, яким лише визначено порядок користування між сторонами квартирою, не має ніякого відношення щодо фактичного нарахування послуг з централізованого опалення квартири. Крім того, Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, був укладений безпосередньо з [PERSON] , тому відповідач несе відповідальність за не сплату наданих послуг, а у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості, відповідач має право стягнути понесені ним витрати по централізованому опаленню квартири з інших співвласників нерухомого майна. 28 грудня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення [PERSON] та [PERSON] у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. 22 жовтня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, вимоги які пред`явлено до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення, які нараховано за період з жовтня 2014 року по червень 2017 року в розмірі 12 765,25 гривень. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносіями» від 10 квітня 2014 року за № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01 липня 2014 року є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198, що підтверджується переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 20 серпня 2015 року. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 01 липня 2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 420376/65, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Відповідач через несвоєчасну та не повну оплату отриманих від позивача послуг з постачання централізованого опалення, допустив накопичення боргу за послуги з центрального опалення за період з липня 2017 року по серпень 2020 року в розмірі 18 884,11 гривень, які нараховувалися позивачем відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 року №630. На спростування заявлених вимог щодо розміру заборгованості за послуги з централізованого опалення, відповідач [PERSON] посилається, що Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладений 01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] , є розірваним на підставі заяви, яка була зареєстрована позивачем 31 травня 2016 року, тому наявні підстави для солідарного стягнення з усіх співвласників квартири [ADDRESS] . Суд критично відноситься до твердження відповідача [PERSON] , що Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01 липня 2014 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] , є розірваним, оскільки відповідно до п. 32 Договору, договір може бути розірваним достроково у разі: зникнення потреб в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01 липня 2014 року розірвано, оскільки позивач продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення належної йому на праві співласності квартири [ADDRESS] . Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 420376/65, укладено безпосередньо з [PERSON] , останній взяв на себе зобов`язання та несе відповідальність щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18) Позивачем на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення у квартирі [ADDRESS] , надано розрахунок заборгованості за період з липня 2017 року по серпень 2020 року, відповідно до якого сума заборгованості складає 18 884,11 гривень. (а.с.4) У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Оскільки сума боргу за надані послуги становить 18 884,11 гривень, суд застосовує наступну методику для розрахунку 3% річних, яка має розраховуватись наступним чином: 18 884,11 (сума боргу) х 3%/365 х 1 158 (днів прострочення виконання грошового зобов`язання за період 01 липня 2017 року по 31 серпня 2020 року) = 1 796 грн. 00 коп. Розмір боргу з урахуванням інфляційної складової обраховується шляхом множення суми боргу на сукупний індекс інфляції за період прострочення боргу. Сукупний індекс інфляції обраховується за формулою ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості За період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2020 року сукупний індекс інфляції склав: липень 2017 року - 100,2; серпень 2017 року - 99,9; вересень 2017 року - 102,0; жовтень 2017 рок - 101,2; листопада 2017 року - 100,9; грудень 2017 року - 101,0; січень 2018 року - 101,5; лютий 2018 року - 200,9; березень 2018 року - 101,1; квітень 2018 року - 100,8; травень 2018 року - 100,0; червень 2018 року - 100,0; липень 2018 року - 99,3; серпень 2018 року - 100,0; вересень 2018 року - 101,9; жовтень 2018 року - 101,7; листопада 2018 року - 101,4; грудень 2018 року - 100,8; січень 2019 року - 101,0; лютий 2019 року - 100,5; березень 2019 року - 100,9; квітень 2019 року - 101,0; травень 2019 року - 100,7; червень 2019 року - 99,5; липень 2019 року - 99,4; серпень 2019 року - 99,7; вересень 2019 року - 100,7; жовтень 2019 року - 100,7; листопада 2019 року - 100,1; грудень 2019 року - 99,8; січень 2020 року - 100,2; лютий 2020 року - 99,7; березень 2020 року - 100,8; квітень 2020 року - 100,8; травень 2020 року - 100,3; червень 2020 року - 100,2; липень 2020 року - 99,4; серпень 2020 року - 99,8, а тому інфляційна складова на суму боргу в розмірі 18 884,11 гривень за цей період становить 4 101,79 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 18 884,11 гривень, втрати від інфляції у розмірі - 4 101,79 грн., а також 3% річних у розмірі - 1796,00 грн, які нараховано відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2020 року. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 Цивільного кодексу України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial