Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору у розмірі 18631 грн. 12 коп.; та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.08.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір №004-20016-080807. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок №[NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Банк відкривав відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 грн. Як зазначив позивач, станом на 01.02.2013 р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 18631,12 грн. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності юридичної особи, не з'явився, в своїй позовній заяві просив суд розглянути позов за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заперечення, в яких зазначила, що просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем при строку позовної давності. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір №004-20016-080807. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Банк відкривав відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 грн. Як зазначив позивач, станом на 01.02.2013 р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Так, станом на 01.02.2013 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору №004-20016-080807 від 08.08.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 18631,12 грн., яка складається з: - тіло кредиту: 5034,87 грн.; - прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками: 5158,87 грн.; - заборгованість за комісіями: 8437,38 грн. Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно п.1.4 кредитного договору №004-20016-080807 від 08 серпня 2007 року кредитування здійснюється протягом 364 календарних днів. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Беручи до уваги, що відповідно до умов договору визначено, що кредитування здійснюється протягом 364 календарних днів, тобто перебіг позовної давності розпочався з 08.08.2008 року, а останній платіж відповідачкою здійснено 21.10.2009 року, тобто строк позовної давності сплив 21.10.2012 року. Позивач звернувся до суду 03.04.2013 року, вже після спливу строку позовної давності та заяв про поновлення пропущеного строку до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed