Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач, ТОВ «Прайм Інвест Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 20.12.2012 р. ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір ПУ 00412000910, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000 грн., строком з 20.12.2012 р. по 04.01.2013 р. Відсоткова ставка, відповідно до умов Кредитного договору, була встановлена в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732 % річних. 04.01.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за якою відповідач продовжив дію кредитного договору, сплативши відсотки за користування кредитом у розмірі 320 грн. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ТОВ «Прайм Інвест Україна». Однак на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. В позовній заяві представник відповідача, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач, [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав. На підставі клопотання представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 20.12.2012 р. ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір ПУ 00412000910 від 20.12.2012 р., за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000 грн., строком 20.12.2012 р. по 04.01.2013 р. Відсоткова ставка, відповідно до умов Кредитного договору, була встановлена в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732 % річних. Згідно додаткової угоди № 1 від 04.01.2013 р. до кредитного договору № ПУ 00412000910 відповідач продовжив дію кредитного договору, сплативши відсотки за користування кредитом у розмірі 320 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 00000058 від 04.01.2013 р. Відповідно до п.3.1.3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору Відповідач зобовязався здійснити остаточний розрахунок не пізніше 20.01.2013 р. Відповідно до 5.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, Позичальник за користування кредитом сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 2 % від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми, а також згідно п. 5.2 Договору у випадку прострочення Позичальником сплати відсотків, нарахованих на суму кредиту, більш ніж 14 днів, Позичальник, додатково до пені, сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 100 грн. В звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, станом на 11.11.2013 року утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 1000,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом; - 6220,00 гривень відсотки за користування кредитом; - 100,00 гривень штраф; - всього 7320, 00 гривень заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обовязок відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved