Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач через свого представника у травні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 205 832,60 грн, яка складається з: 194 045,07 грн - неповернута сума кредиту; 3 172,52 грн - прострочені відсотки; 8 614,67 грн - пеня, та судові витрати у розмірі 3 087,48 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 30.08.2013 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 249 991,96 грн зі строком повернення до 29.08.2020. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 4 711,00 грн. Починаючи з березня 2016 року відповідач припинила виконувати свої зобов'язання за договором, що призвело до вищевказаної заборгованості, яка станом на 02.02.2017 становить 205 832,60 грн. 10 липня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва по справі відкрито провадження. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 02.10.2017, 01.12.2017, 28.02.2018 та 24.05.2018 не з'являлася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Окрім того суд вважає необхідним зазначити, що 30 листопада 2017 року відповідач [PERSON] подала письмове клопотання про проведення економічної експертизи по справі, проте оплату такої експертизи не гарантувала та просила суд покласти на позивача витрати по експертизі. Згідно з ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв'язку з вимогами ст. 13, 81 ЦПК України суд не наділений повноваженнями за клопотанням однієї сторони зобов'язувати іншу особу оплачувати проведення експертизи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 серпня 2013 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1383.09.00.2104, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах зворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, вказані у цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором (а.с.5-8). 02 вересня 2013 року відповідно до п. 2.6 договору грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі шляхом зарахування на поточний рахунок відповідача в сумі 249 991,96 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 25370276 від 02.09.2013 та меморіальним ордером № 25370235 від 02.09.2013 (а.с.15-16). Відповідно до п. 2.1., 4.2.1 договору встановлено термін кредитування до 29.08.2020. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 4 711,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач не належним чином виконувала умови договору, внаслідок чого у неїстаном на 02.02.2017 утворилася заборгованість в сумі 205 832,60 грн, яка складається з: 194 045,07 грн - неповернута сума кредиту; 3 172,52 грн - прострочені відсотки; 8 614,67 грн - пеня. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 205 832,60 грн, яка складається з: 194 045,07 грн - неповернута сума кредиту; 3 172,52 грн - прострочені відсотки; 8 614,67 грн - пеня, оскільки на спростування заявлених вимог відповідач не надала доводів. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 3 087,48 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням про їх оплату (а.с.25). Враховуючи вищенаведене, ст. 525, 526, 527, 530, 549, 551, 599, 610, 612, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved