Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» 26 лютого 2015 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані медичні послуги в сумі 37486 гривень 00 копійок, інфляційні нарахування в сумі 11747 гривень 01 копійку, три відсотки річних в сумі 3367 гривень 36 копійок, витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що відповідачем було отримано послуги медичного характеру за публічним договором - на загальну суму 37486,00 грн., однак до тепер їх не сплачено. Так - [PERSON], поступив до лікарняного закладу у важкому стані, та його супроводжувала [PERSON], вказані особи надали свої інформовані згоди на вчинення працівниками ТзОВ «Свята Катерина-Одеса» медичного втручання та про оплату медичних послуг. Відповідачу було надано всі необхідні медичні послуги для порятунку його життя, однак отримавши такі послуги та відчувши покращення, відповідач [PERSON], самовільно покинув медичний заклад та з того часу жодних претензій до позивача щодо неналежної якості або недоотримання послуг не заявляв, та разом з тим не виконує свій обов'язок з виплати на користь позивача вартість зазначених послуг. На підставі викладеного, посилаючись на норми діючого законодавства, позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Прохорову П.А. За наслідком розгляду вказаної справи, 25 червня 2015 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» заборгованість за спожиті медичні послуги у розмірі 37486 гривень 00 копійок, інфляційні нарахування в сумі 11747 гривень 01 копійка, три відсотки річних в сумі 3367 гривень 36 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 527 гривень 00 копійок. 23 червня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2015 року по цивільній справі №520/2665/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що судом, під час ухвалення вказаного заочного рішення суду, його не було належним чином сповіщено, у зв'язку з чим він - [PERSON] не мав можливості реалізувати свої процесуальні права, надати до суду заперечення проти задоволення позовних вимог та докази на їх підтвердження, чим порушуються його процесуальні права та інтереси. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення - задоволено, скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2015 року по цивільній справі №520/2665/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення заборгованості, призначити справу до розгляду в загальному порядку. Під час розгляду справи, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» неодноразово уточнював позовні вимоги та згідно з останньою редакцією позову, заявленою представником в судовому засіданні 24 жовтня 2018 року, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» заборгованість за надані медичні послуги в сумі 18580 гривень 00 копійок, посилаючись на те, що позивачем, з урахуванням позиції відповідача, йдучи останньому на зустріч, було вирішено зменшити до стягнення розмір заявлених вимог до 20486 гривень 00 копійок та з урахуванням сплаченої відповідачем суми заборгованості у розмірі 1906 гривень, заборгованість заявлена до стягнення складає 18580 гривень 00 копійок. В судовому засіданні 24 жовтня 2018 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» - Семененко Вадим Геннадійович позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, підтвердив, що зменшує розмір заявлених вимог та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані медичні послуги в сумі 18580 гривень 00 копійок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, призначеному на 24 жовтня 2018 року, зменшені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] у судове засіданні не з'явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява третьої особи від 04.09.2018 року, в якій остання зазначила, що з позовом ознайомлена, заперечень проти задоволення позову не зазначила, просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року о 07 годині 05 хвилин до лікувально-діагностичного центру ТОВ «Свята Катерина-Одеса», розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 3, у тяжкому стані було доставлено [PERSON], [INFO], з діагнозом «гострий передньо-поширений О-інфаркт міокарду», що супроводжувався стенозуючим атеросклерозом коронарних артерій. З наданих до суду документів вбачається, що [PERSON] до медичного закладу супроводжувала - [PERSON], якою були надані згоди на проведення медичного втручання та на оплату медичних послуг, що підтверджується інформованими згодами від 24 лютого 2012 року складеними [PERSON] Після отримання вказаних згод, ТОВ «Свята Катерина-Одеса», було здійснено ряд невідкладних діагностичних процедур, прооперовано відповідача та після операційного втручання стан пацієнта покращився. 27 лютого 2012 року пацієнт - [PERSON] самовільно покинув приміщення лікувально-діагностичного центру ТОВ «Свята Катерина-Одеса». Факт відмови від підпису та самовільного залишення лікувально-діагностичного центру ТОВ «Свята Катерина-Одеса», підтверджується складеним позивачем актом відмови від підпису, складеним 27 лютого 2012 року за підписом головного лікаря [PERSON], лікаря кардіолога [PERSON], лікаря хірурга ренгенваскулярного [PERSON] Ніяких скарг чи листів, записів до книги зауважень і пропозицій від відповідача не поступало. Згідно Акту прийняття-здачі виконаних робіт надання медичних послуг №341 від 27 лютого 2012 року, загальна сума отриманих відповідачем медичних послуг складає 37486 гривень 00 копійок. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати наданих медичних послуг, зумовило звернення ТОВ «Свята Катерина-Одеса» до суду із відповідним позовом. З наведених фактичних обставин вбачається, що між сторонами, відповідно до положень ч.1 ст. 633 ЦК України, було укладено публічний договір про надання послуг медичного характеру. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем в судовому засіданні особисто було підтверджено, що дійсно він звертався за медичною допомогою до ТОВ «Свята Катерина-Одеса», де його було прооперовано, надані медичні послуги, претензій він до позивача не має, оплату він не здійснив. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що позивачем були виконані умови договори, надано відповідачеві медичні послуги на суму 37486 гривень 00 копійок. Судом встановлено, що позивачем було сплачено в погашення заборгованості грошові кошти в сумі 1906 гривень, що в свою чергу було підтверджено позивачем, у зв'язку з чим додатковому доказуванню не підлягає. Під час розгляду справи, позивачем було зменшено до стягнення заявлену суму заборгованості за надані медичні послуги до 20486 гривень, та з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів в сумі 1906 гривень, заборгованість відповідача перед позивачем складає в сумі 18580 гривень 00 копійок. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідачем в судовому засіданні було визнано вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за надані медичні послуги в сумі 18580 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не сплачені кошти за надану медичну допомогу, що є істотним порушенням умов договору, а тому позов ТОВ «Свята Катерина-Одеса» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 18580 гривень 00 копійок підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Щодо посилань відповідача, що він звільнений від сплати судового збору, суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься довідка за №806345, з якої вбачається, що дійсно [PERSON] має інвалідність 2-ої групи, строк якої встановлено до 01 жовтня 2018 року. Доказів на підтвердження того, що відповідач здійснював проходження чергового огляду та йому продовжено термін дії довідки, якою встановлено 2-у групу інвалідності, до суду не надано. У зв'язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, сплачені останнім в мінімальному розмірі, в сумі 527 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved