Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 25.07.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири. Відповідно до п. 1.1 іпотекодавці передають в іпотеку квартиру [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.05.2005 року, яке видано відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна, Виконавчого комітету Харківської міської ради згідно розпорядження № 3498-Ц2 від 06.05.2005 року та зареєстроване у Комунальному підприємстві «Харківське обласне бюро технічної інвентаризації», записано у реєстрову книгу №1 за реєстровим №П-3-3-455. Зазначений договір був укладений в забезпечення виконання зобов'язання за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL5695 від 25.07.2008 року, що укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Відповідно до п. 1.1 кредитного договору ПАТ «Універсал Банк» зобов'язався надати [PERSON] кредитні послуги у валютах, вказаних в договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валютах, що дорівнює 50 000 доларів США у порядку і на умовах зазначених у договорі. У відповідності до п.п. 1.1.1 Генерального договору, 25.07.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № BL5695/К-1 до Генерального договору, відповідно п. 1 якого, банк зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти в сумі 242 000 грн., а [PERSON] зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у Індивідуальній угоді. Відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість та позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача Нещадін Е.О. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що 25.07.2008 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL5695, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні послуги у валютах, вказаних в договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 50000,00 доларів США, а відповідач в свою чергу зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01.07.2028 року або достроково зі сплатою банку плати за кредитні послуги, що визначено відповідними Індивідуальними угодами (а.с. 11-14). Відповідно до додаткової угоди № BL5695/К-1 від 25.07.2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL5695 ПАТ «Універсал Банк» зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти в сумі 242 000 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язалась прийняти належними чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 25,25 % річних (а.с. 15). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними договорами про надання кредиту іпотекодавці [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до договору іпотеки нерухомого майна-квартири від 25.07.2008 року передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.05.2005 року, яке видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна, Виконавчого комітету Харківської міської ради згідно розпорядження № 3498-Ц2 від 06.05.2005 року та зареєстроване у Комунальному підприємстві «Харківське обласне бюро технічної інвентаризації», записано у реєстрову книгу №1 за реєстровим №П-3-3-455 (а.с. 8-9). Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, вартість предмету іпотеки дорівнює його ринковій вартості, яка згідно звіту незалежного суб'єкта оціночної діяльності, становить 324 000 грн. У зв'язку з неналежним виконанням умов Генерального договору про надання кредитних послуг № BL5695 у відповідача станом на 11.12.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 472 498 грн. 73 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 236 825 грн. 63 коп., заборгованість за відсотками - 218 677 грн. 23 коп. та відсоткам - 16 995 грн. 87 коп. Кредитним договором передбачені умови та зобов'язання сторін. Позичальник взяте на себе зобов'язання не виконала, факт існування заборгованості відповідачем спростовано не було. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав свої зобов'язання надав в визначений строк грошові кошті. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Через наявність заборгованості у позичальника по сплаті кредиту банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, про що направив 15.10.2013 року повідомлення іпотекодавцю. Зазначене повідомлення залишилось без реагування. За змістом ст. ст. 33,35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Кодексу. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором та/або будь-якого зобов'язання іпотекодавців за цим договором; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцями та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса, та по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя, здійснюється відповідно до розділу 5 договору іпотеки та відповідно до Закону України «Про іпотеку» . Право визначення підстави та способи звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 5 договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» ; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання ( ст. 37 Закону України « Про іпотеку») він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Такий спосіб дійсно передбачений п. 5.1 договору іпотеки. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені ним при подачі позову На підставі викладеного та

Outcome: approved