Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути із них солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 5672.34 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 90133.41 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зокрема, представник позивача просить стягнути із відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 8090.58 доларів США, з яких 2140.14 доларів США - заборгованість за кредитом, 5950.44 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 15.73 доларів США штраф (фіксована частина), 269.36 доларів США штраф (процентна складова). Відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2010 року із [PERSON] та [PERSON] в користь банку стягнуто солідарно заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 2703.34 доларів США. За таких обставин, на думку позивача, із відповідача в користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 5672.34 доларів США (8090.58 2703.34 =5387.24+15.73+269.36). Відповідачі [PERSON], [PERSON]В про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчить оголошення в пресі, однак до суду не зявились і не повідомили про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону та згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 23 квітня 2008 року між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №224011-CRED, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно п.3.3 вказаного договору позичальник зобов»язався повертати кредит та сплачувати відсотки за його використання в порядку і терміни, передбачені графіком погашення кредиту та відсотків, який зазначено у Додатку № 1 і є невід»ємною частиною договору. Згідно з п.3.2 вказаного договору позичальник погодився при порушенні ним будь-якого із зобов»язань по погашенняю кредиту та п.1.4, 2.3.1, 3.3, 2.2.8 сплачувати банку підвищені відсотки у розмірі 48% річних. Відповідно до п.5.10 договору при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових обов»язків, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв»язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позики. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні зясовано, що у терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобов»язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за таким договором у розмірі 5672.34 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 90133.41 грн. Добровільно повернути зазначену суму боргу за вказаним договором відповідач не бажає. Судом також встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» 23 квітня 2008 року укладено договір поруки, відповідно до п.2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів. 28 лютого 2015 року позивачем відповідачам [PERSON], [PERSON] надіслано повідомлення про необхідність погашення заборгованості, яка виникла у [PERSON] за кредитним договором від 23 квітня 2008 року, однак ні [PERSON], ні [PERSON] заборгованості за вказаним договором не погасили. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] порушені права публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог ПАТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі.

Outcome: approved