Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» в інтересах структурного підрозділу «Слов`янська дистанція електропостачання» звернувся до суду з позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочинув розмірі 25937,13 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26.08.2016 (головуючий суддя - Нємиш Н.В., справа №225/4343/16-к) [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) засуджені за ч.2 ст.185 КК України. Внаслідок злочинних дій Відповідачів, Позивачеві завдано матеріальних збитків (майнової шкоди). Звертаючись до суду з даним позовом, на підставі ст. ст. 22, 1166, 1190 просить стягнути з відповідачів спричинену шкоду. Розмір завданої відповідачами майнової шкоди (матеріальних збитків) становить 25937,13 гривень, що обґрунтовується актом оцінки збитків, які завдано внаслідок розкрадання майна від 16.03.2018; судові витрати вважає необхідним покласти на відповідачів. Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 15-16). 27.04.2018 за результатами підготовчого засідання клопотань від сторін не надійшло, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.28-29). В судовому засіданні представник позивача, якій діє на підставі довіреності №10/220 від 26.04.18 (а.с.20), позовні вимоги підтримав, зазначив, що обґрунтування позовних вимог повністю зазначено в позові та долучених матеріалах. Разом з тим, суду пояснив, що конкретні обставини правопорушення, вчиненого відповідачами йому не відомі, оскільки він не працював на зазначеній ділянці перегону Фенольна - Петруньки в 2016 році; знає, що контактний провід з вказаної ділянки був об'єктом незаконних посягань неодноразово, через що підприємство зверталося до правоохоронних органів. Стверджувати, що саме відповідачами зазначений контактний провід було пошкоджено, він не може. Під час кримінального провадження підприємство не зверталося з позовом до відповідачів; обставини звернення з цивільним позовом після вироку в 2017 році йому не відомі. Вважав, що справа має бути вирішена на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечили, надав суду пояснення, що дійсно в 2016 році були засуджені за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та на даний час вже відбули призначене покарання. За обставинами справи, вони в червні 2016 року прийшли до перегону Фенольна - Петруньки, де намагались викрасти контактний провід на суму 10233,92 грн., а саме хотіли відрізати його частини, однак були затримані співробітниками поліції. Вказаний контактний провід був від?єднаний від мережі, не перебував під напругою та лежав на землі. Однак, ними не пошкоджувався. Вони були затримані відразу, а майно, що в них вилучено, згідно з вироком, все повернуто власнику. Крім того, зазначили, що в 2017 році аналогічний позов подавався позивачем, разом з тим, рішення про стягнення з них шкоди не ухвалювалося. Суд, заслухав пояснення представника позивача, відповідачів, дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянув справу в межах заявлених вимог, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26 серпня 2016 року (у справі №225/4343/16-к) встановлено, що [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON], 05.06.2016, близько 02.00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, прийшли на перегон Фенольна - Петруньки СП Слов'янської дистанції електропостачання, на ділянку залізниці між опорами №65 та №67, де скориставшись, що за їх діями ніхто не спостерігає за допомогою ножиць по металу, мотузки та ножівки намагались викрасти контактний провід марки МФ -100, вагою 56 кг (довжиною 65 метрів) вартістю 10233,92 грн., після чого були затримані працівниками поліції, тим самим не виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, та його не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Вищезазначеним вироком, що набрав законної сили 25.09.2016 [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме, в незакінченому замаху, направленому на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб. Відносно [PERSON] дії кваліфіковані ще й за ознакою повторності. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Донецька Залізниця» структурний підрозділ «Слов'янська дистанція електропостачання», в особі представника [PERSON], якому згідно з вироком передано фрагмент проводу МФ - 100 довжиною 60 см - 2 шт., фрагмент проводу МФ 100 довжиною 10 см - 2 шт. Сторонами кримінального провадження зазначені обставини не оспорювалися, справу розглянуто відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України. Зазначена справа №225/4343/16-к, провадження №1-кп/225/379/2016 оглянута в судовому засіданні, інших даних, що мають значення для судового розгляду не містить. На підтвердження розміру вимог позивачем надано акт оцінки збитків, внаслідок розкрадання майна (проводу МФ-100 довжиною 65 м на перегоні Фенольна -Петруньки в межах опор №67-65, станом на 16.03.2018, в розмірі 25937,13 грн., що складаються з визначення вартості викрадених матеріалів, розрахунку витрат на відновлення контактної підвіски, заподіяних збитків з урахуванням коригувального коефіцієнту (а.с. 2, 43-56). Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами, є відносинами щодо відшкодування шкоди, спричиненої злочином. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормою ст. 1166 ЦК України. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. При цьому, статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що позивач підставою своїх вимог щодо відшкодування шкоди зазначає вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 26.08.2016 відносно відповідачів за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. За обставинами справи, визнаними судом доведеними, [PERSON] та [PERSON] саме намагались викрасти контактний провід марки МФ-100, вагою 56 кг (довжиною 65) метрів вартістю 10233,92 гривні, однак були затримані співробітниками поліції. З вироку суду вбачається, що речові докази, а саме: фрагмент проводу МФ-100 довжиною 60 см - 2 шт., фрагмент проводу МФ-100 довжиною 10 см - 2 шт., передані ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Донецька Залізниця» структурний підрозділ «Слов'янська Дистанція електропостачання» - представнику [PERSON] Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено, що саме [PERSON] та [PERSON] пошкодили (відрізали) зазначену частину контактного проводу мережі, зазначені дії їм не інкриміновані. Інших доказів, на підтвердження вини відповідачів, під час розгляду цивільної справи, представником позивача не надано, натомість ним вказано, що йому не відомо, ким саме пошкоджено мережу, оскільки зазначені факти мали місце неодноразово. За вказаних обставин, між діянням відповідачів щодо замаху на викрадення чужого майна, що повернуто власнику та спричиненою позивачу шкодою, пов'язаною з пошкодженням контактного проводу відсутній причинний зв'язок, доказів на підтвердження саме вини відповідачів матеріали справи не містять. Суд бере до уваги положення рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дімітар Йорданов проти Болгаріі», згідно з яким навіть очевидний причинний зв'язок між діями і заподіяною шкодою слід доводити. Судом також перевірені доводи відповідачів, щодо розгляду судом справи з тих самих підстав та встановлено, що 02.03.2017 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» в інтересах структурного підрозділу «Слов`янська дистанція електропостачання» звернулося до суду до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину в розмірі 22536,90 грн. за аналогічними підставами. Разом з тим, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26.07.2017 (справа №225/1005/17, провадження №2/225/804/2017) зазначений позов залишено без розгляду, у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, суд доходить висновку що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки позивач про подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», а рішення ухвалюється не на його користь, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed