Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання частково незаконним наказу начальника [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради про преміювання керівників лікувально-профілактичних закладів міської комунальної власності за підсумками роботи у 2015 році. Посилався на те, що наказом №19-К від 15.03.2014 року його було призначено на посаду головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка». Відповідно до розпорядження [PERSON] міського голови №191-К від 18.03.2015 року з 01.04.2015 року з ним було укладено трудовий контракт на строк до 31.03.2018 року. В подальшому, наказом начальника [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради №17 від 02.02.2016 року за підсумками роботи в 2015 році його було позбавлено премії у відсотках до посадового окладу в розмірі 100 відсотків. Із вказаним наказом він не погоджується та вважає його незаконним. Так, за підсумками роботи у 2015 році основні показники діяльності, передбачені контрактом, загалом виконані. Тому вважає, що його безпідставно було позбавлено премії за підсумками роботи у 2015 році, а наказ №17 від 02.02.2016 року в частині позбавлення його премії в розмірі 100 % є незаконним. Просив визнати незаконним п.1 наказу №17 від 02.02.2016 року, що був виданий начальником [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради [PERSON] в частині позбавлення його премії в розмірі 100 відсотків та в цій частині скасувати його. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та підтвердили обставини, викладені у поданій заяві. Пояснили, що законних підстав для позбавлення позивача премії не було. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам Закону, а тому просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради також позов не визнала. Пояснила, що на адресу [PERSON] неодноразово надходили обґрунтовані скарги на дії [PERSON], у звязку з чим його було позбавлено премії. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що наказом №19-К від 15.03.2014 року [PERSON] було призначено на посаду головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» (а.с.9). Відповідно до розпорядження [PERSON] міського голови №191-К від 18.03.2015 року 01.04.2015 року з позивачем було укладено трудовий контракт на строк до 31.03.2018 року (а.с.5-8). Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні трудового контракту №1523 від 01.04.2015 року, [PERSON] зобовязався безпосередньо та через адміністрацію закладу здійснювати поточне управління закладом, у тому числі забезпечувати належний рівень медичного обслуговування населення, ефективну діяльність закладу, раціональне використання і збереження закріпленого за закладом майна, раціональний добір кадрів. Головний лікар підзвітний міському голові, [PERSON] охорони здоровя міської ради у межах, встановлених законодавством, статутом закладу та цим трудовим контрактом (Розділ перший). Також [PERSON] зобовязався організовувати роботу закладу щодо забезпечення надання належної лікувально-оздоровчої та профілактичної стоматологічної допомоги населенню; вживати заходів до створення у кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів і нормативних документів, а також забезпечувати додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці; своєчасно і в повному обсязі виконувати нормативно-правові і розпорядчі акти [PERSON] міської ради і її виконавчого комітету, розпорядження [PERSON] міського голови, накази [PERSON] охорони здоровя міської ради, видані відповідно до законодавства. Умови матеріального забезпечення головного лікаря визначені у розділі третьому контракту. Так, за виконання обовязків, передбачених цим трудовим контрактом, головному лікарю нараховується заробітна плата за рахунок міського бюджету в межах фонду оплати праці, виходячи з установлених: а) посадового окладу в розмірі 3526 грн. 26 коп. і фактично відпрацьованого часу; б) надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу; в) премії в розмірі 33,3 % нарахованої заробітної плати до посадового окладу щомісячно; г) надбавки за вислугу років в розмірі -30 %; д) доплати за почесне звання «Заслужений лікар України» - 20%; е) доплати за науковий ступінь «Кандидат медичних наук» - 15 %. У разі несвоєчасного виконання завдань, визначених трудовим контрактом, погіршення якості роботи, стимулюючі виплати (надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи, премія) скасовуються або зменшуються розпорядженням міського голови. Стимулюючі виплати не нараховуються також у разі наявності в закладі заборгованості по заробітній платі та платежах до бюджету, за спожиті комунальні послуги з вини головного лікаря. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно положень ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. За змістом ч.2 ст.97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (Стаття 98). Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, зокрема, премії. Судом також встановлено, що наказом [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради №17 від 02.02.2016 року «Про преміювання керівників лікувально-профілактичних та аптечних закладів міської комунальної власності за підсумками роботи у 2015 році» було визначено преміювання керівника закладу охорони здоровя КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] у розмірі 0% (а.с.52-53). При цьому було взято до уваги наявність обґрунтованих скарг населення, окрім того адміністрацією КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» не виконано наказ управління охорони здоровя [PERSON] міської ради №205 від 18.11.2015 року. Позивач із вказаним наказом не погоджується та вважає, що підстави для позбавлення його премії відсутні. Розглядаючи наведені у позовній заяві доводи, суд враховує розяснення, викладені у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до яких при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. У даному випадку, підстави позбавлення стимулюючих виплат були передбачені трудовим контрактом, укладеним із позивачем, які зазначались судом раніше. На підтвердження правомірності оскаржуваного наказу відповідачем під час судового розгляду були надані письмові докази, які були досліджені та проаналізовані судом. Зокрема, протягом вересня-жовтня 2015 року до начальника [PERSON] охорони здоровя [PERSON] міської ради звернулися зі скаргами на дії головного лікаря працівники КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», які полягали у порушенні їх трудових прав, неправомірному звільненні та вплинуло на якість наданих послуг населенню (а.с.64-67, 70-75). За результатами розгляду зазначених скарг, [PERSON] було видано наказ про скасування наказу КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №119-к від 07.08.2015 року «Про скорочення чисельності працівників техніків зубних». Головного лікаря [PERSON] було зобовязано розробити та затвердити локальний документ, регламентуючий рівномірний розподіл навантаження на зубних техніків та керуватися ним в подальшому, при розгляді питання оцінки продуктивності праці зубних техніків. Про виконання наказу доповісти до 20.11.2015 року (а.с.51). Разом із тим, вимоги зазначеного наказу позивачем виконані не були. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 24.12.2015 року, якою залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.09.2015 року, згідно якого визнано незаконним наказ №50-К від 06.05.2015 року КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» про переведення [PERSON], лікаря-ортопеда ортопедичного відділення на роботу з неповним робочим днем на 0,25 штатної посади (а.с.57-58). Таким чином, судом належними та допустимими доказами по справі встановлено факт не виконання наказу [PERSON] охорони здоровя міської ради та порушення трудових прав працівників, що у відповідності до положень контракту є підставою для позбавлення головного лікаря премії. За таких обставин, суддів приходить до висновку, що наказ №17 від 02.02.2016 р. є законним та був виданий [PERSON] на підставі трудового контракту та вимог посадової інструкції позивача. Не приймаються до уваги й інші доводи позивача та його представника, оскільки вони не спростовують фактів порушення позивачем вимог трудового контракту та посадової інструкції, які були підставами для позбавлення його премії. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] [PERSON] та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed