Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №4. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач являючись батьком малолітньої дитини зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на її утримання, але в добровільному порядку він свого батьківського обов'язку не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Інших дітей на утриманні відповідача немає, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач офіційно працює в ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» Томаківський РЕМ. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №81 від 04.10.2013 року, відповідно, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками малолітньої дитини. На утримання дитини відповідач не надає матеріальну допомогу. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний батьком дитини і зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, тобто, він працює в ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» Томаківський РЕМ, має постійний дохід. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитини суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання малолітньої дитини, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved