Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач Служба у справах у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], від виховання якої злісно ухиляються. [PERSON] покинула малолітню дочку у КЗОЗ «Зміївська центральна районна лікарня» про що було складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовилися забирати батьки, чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 13.01.2016 року. На підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації від 18.02.2016 року № 48 малолітня [PERSON], [INFO], була влаштована до державного закладу на повне державне утримання. За час знаходження дитини у закладі батьки до доньки не з'являлись, станом здоров'я не цікавились, не телефонували та не листували, не виявили бажання забрати дитину додому. У зв'язку з вказаними обставинами, просять позбавити батьківських прав відповідача у порядку ст. 164 СК України, а також встановити опіку та визначити опікуном [PERSON], яка може бути опікуном, а також стягнути на її користь аліменти на утримання дитини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю і дав пояснення про обставини, викладені вище. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа - Харківський обласний будинок дитини № 3 в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був сповіщений належним чином, не явка третьої особи не перешкоджає слуханню справи. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить призначити її опікуном [PERSON], [INFO], вказує на те, що вона бажає бути опікуном дівчинки, вона є власником квартири, працює, стан здоров'я та матеріальний стан дозволяє виховувати дитину. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], мають малолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції у Харківської області від 21.01.2016р., актовий запис № 85, від виховання якої злісно ухиляються. [PERSON] покинула малолітню дочку у КЗОЗ «Зміївська центральна районна лікарня», про що було складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовилися забирати батьки, чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 13.01.2016 року. На підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації від 18.02.2016 року № 48 малолітня [PERSON] була влаштована до державного закладу на повне державне утримання. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.» Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідачі не виконували та не виконують. Як вже було зазначено, відповідачі не проявляли до доньки батьківської турботи, не цікавилися станом її здоров'я та не відвідував ні в лікарні, ні в дитячому будинку, не турбувалися її фізичним і духовним розвитком, не надавалали матеріальної допомоги на її виховання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України батьки можут бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області виконавчого комітету №405 від 13.07.2016, було визнане доцільним в інтересах малолітньої дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Як вбачається з висновку служби у справах дітей від 12 серпня 2016 року, служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає, що [PERSON] може бути потенційним опікуном. Згідно наданим медичним довідкам: з психоневрологічного диспансеру № 3, протитуберкульозного та наркологічного диспансерів [PERSON] на диспансерному обліку в закладах охорони здоров'я не перебуває. Характеризується позитивно, має постійну роботу, сім'ю, місце проживання. [PERSON] не заперечує проти того, щоб її призначили опікуном. За таких обставин, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав, встановлення опіки, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного з відповідачів треба стягнути аліменти, а саме: з [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку, при цьому, суд враховує, що у неї є ще двоє неповнолітніх дітей, з відповідача [PERSON] треба стягнути аліменти на користь опікуна у розмірі ? частини від усіх виді заробітку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір по 551, 20 грн.

Outcome: approved