overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.09.2011 року між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений кредитний договір № ВLaЖГА00075999. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит на поточні потреби сумі 18 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за ставкою 15 % річних з терміном повернення до 16.09.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, свої зобовязання по кредитному договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом в обсязі, що передбачено договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 117 546 грн. 79 коп. та понесені ними судові витрати. Відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходила. Представником позивача подано заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.09.2011 року публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено з відповідачем кредитний договір № ВLaЖГА00075999 згідно якого відповідачу було надано кредит на поточні потреби сумі 18 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за ставкою 15 % річних з терміном повернення до 16.09.2014 року. (а. с. 9-12). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем сума боргу за кредитним договором станом на 04.08.2015 року складає 117 546 грн. 79 коп., з яких заборгованість по поверненню кредиту 13 255 грн. 98 коп.; по сплаті відсотків 5 895 грн. 10 коп.; комісії 8 117 грн. 03 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 90\~278 грн. 68 коп. (а. с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строком відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 117\~546 грн. 79 коп. та на користь держави судові витрати 1175 грн. 47 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2013 року ПАТ КБ „Приватбанк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 2000 грн зі сплатою відсотків в розмірі встановленому Тарифам и банку. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 31.05.2016 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 19188,54 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 16.10.2013 року уклали договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі визначеному «Тарифами Банку». За умовами договору відповідач мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Вказані обставини підтверджуються копією заяви та Умовами та правилами надання банківських послуг. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови договору . Станом на 31.05.2016 року відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 19188,54 грн., яка складається з заборгованості з повернення тіла кредиту, сплати відсотків, пені та штрафів. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеною позивачем. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором, ст. 526, 530, 536 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 19188,54 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2009 року ПАТ КБ „Приватбанк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 5500 грн під 30 % річних. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 31.10.2015 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 11170,32 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 16.12.2009 року уклали уклав з відповідачем договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 5500 грн. під 30 % річних. За умовами договору відповідач мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Вказані обставини підтверджуються копією заяви та Умовами та правилами надання банківських послуг. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови договору . Станом на 31.10.2015 року відповідач має перед банком заборгованість з повернення тіла кредиту 5421,65 грн., 4640,56 грн. заборгованості зі сплати відсотків, 100 грн. заборгованості зі сплати комісії. Також, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач має сплатити позивачу штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 508,11 грн. (процентна складова). Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 11170,32 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеною позивачем. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором, ст. 526, 530, 536 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11170,32 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2010 року померла її прабабуся [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке остання відповідно до заповіту від 11.10.2004 року заповідала своєму онуку, позивачу по справі. В установлений законом строк [PERSON] не звервуся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. На даний час позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки строк він пропустив з поважних причин. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без їх участі. Представник Бездрицької сільської ради до суду також не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Сумського РНО [PERSON] до суду також не зявилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року померла прабабуся позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після її смерті залишилось спадкове майно. Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 11 жовтня 2004 року та посвідченого заступником голови Бездрицької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 1-99, вона все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось запоідала [PERSON] позивачу по справі (а.с. 6). Відповідно до довідки Токарівської сільської ради № 188/0-34 від 22.11.2013 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна в житловому будинку, заповіт від її імені був посвідчений 11.10.2004 року (а.с. 7). Інших спадкоємців, які б в установленому порядку прийняли спадщину після померлої [PERSON] немає, що підтверджується витягом зі спадкової справи Сумської районної державної нотаріальної контори (а.с. 17-23). Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Сумського РНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За наведених обставин суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2011 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 30 % річних на суму залишку. Однак відповідач кошти не повертає, у звязку з чим станом на 28.02.2015 року має заборгованість у сумі 19 110 грн. 24 коп. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути вказані кошти та судові витрати. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 16.12.2011 року позивач уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 30 % річних на суму залишку. /а.с.6-32/ При укладенні договору відповідач погодився з\~«Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом \~№СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Положеннями п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов передбачений обовязок позичальника сплачувати заборгованість та відсотки за її користування, встановлена відповідальність у разі порушення строків повернення у виді штрафу. /а.с.16-39/ Відповідач користувався коштами у межах кредитного ліміту, однак належним чином кошти не повертав та не сплачував за користування. В результаті цього станом на 28.02.2015 року заборгованість становить 19 110 грн. 24 коп., з яких 7 849 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом, 8 691 грн. 29 коп. заборгованість по процентам, 1 183 грн. 54 коп. заборгованість по комісії, 500 грн. 00 коп. та 886 грн. 20 коп. штрафи. /а.с.4-5/ Із викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобовязання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 1577 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2011 року уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 016-18500-161211, з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за надані послуги. Тому позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 3995 грн. 00 коп.. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися, але в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не з'явився на пошту для отримання судової повістки. Також він не повідомив суду причин неявки. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 16.12.2011 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», уклав з відповідачем договір карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 016-18500-161211, з відкритою кредитною лінією до 30 000 грн. та лімітом на час укладання договору 3 000 грн.. Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати за розрахунково-касове обслуговування. /а.с. 5-15/ Відповідач скористався кредитними коштами, але не повернув їх та не сплатив за надані послуги. Тому станом на 16.01.2004 року має перед позивачем борг у сумі 3995 грн. 00 коп., з яких 1550 грн. тіло кредиту, 1080 грн. прострочене тіло кредиту, 1365 грн. комісія./а.с.16/ Із викладеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 1046-1056 ЦК України, відповідно до яких заявлена заборгованість підлягає стягненню. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача документально підтверджені витрати позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 вересня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], 2011 року народження. Їх сім'я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтри мав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 16 вересня 2011 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті В.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 32 (а.с. 8). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім'ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 16 грудня 2005 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 2318 (а.с. 6). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16 липня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 16 липня 2005 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 10 (а.с. 4). Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5-7). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved