Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5431,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.08.2014р. становить 64961,46 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.02.2008р. позивач та відповідач уклали кредитний договір №211465-cred. Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 доларів США. Відповідач своєчасно заборгованість по кредитку, відсотках, комісії та інших платежах не погашала. У зв'язку із не належним виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач у 2009 році звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 25.12.2009р. стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість станом на 06.08.2009р. в сумі 3086,71 доларів США. Відповідачем протягом 2009 - 2013 років частково сплачено позивачу суму визначену рішенням суду, а саме в розмірі 1576,40 доларів США. У зв'язку із тим, що відповідачем грошове зобов'язання у повному обсязі не виконано, відповідно до умов кредитного договору, банком нараховувались проценти за користування кредитом та неустойка (штраф). Згідно додаткових письмових пояснень позивача, з урахуванням вищевказаного рішення суду відповідач заборгував банку 669,49 доларів США заборгованості за кредитом, 4411,60 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 250,00 грн. або 20,90 доларів США - штраф (фіксована частина), 329,57 доларів США - штраф (процентна складова), а всього 5431,56 доларів США (заборгованість з 07.08.2009 року по даний час). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та наданих усних поясненнях. Представник відповідача проти позову заперечив частково, визнав заборгованість по процентах в сумі 156,95 доларів США. В решті позов вважає безпідставним, надав суду письмове заперечення та усні пояснення, суть яких зводиться до того, що позивач намагається повторно стягнути з відповідача тіло кредиту, яке вже стягнуте з відповідача рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. Також, повторно стягуються проценти в розмірі 34,81 доларів США. На думку відповідача, позивачем не правильно нараховані проценти. Окрім того, відповідач вважає, що термін дії кредитного договору закінчився 19.02.2010р., а тому нарахування процентів після цієї дати є неправомірним. Також вважає, що позивач не вправі застосовувати штрафні санкції при кожному зверненні до суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 29.02.2008р. між сторонами укладено кредитний договір №211465-CRED, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] строковий кредит у розмірі 5000,00 доларів США на споживчі цілі із терміном погашення до 19.02.2010р. За користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 26% річних. Того ж дня сторонами підписано додаток №1 до вищевказаного кредитного договору, яким встановлено графік погашення кредиту та відсотків. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, розрахунок нарахованих відсотків здійснюється з моменту зарахування коштів на картрахунок в розмірі суми, що вказана в п. 1.3. даного Договору, до дати погашення кредиту, згідно Графіку та п.п. 2.4.1., 3.3., 3.4. даного Договору. При цьому, п. 3.2. Кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, згідно Графіку та п.п. 2.4.1., 3.3., 3.4. даного Договору або порушення п. 2.2.8. даного Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних, розраховані від суми залишку непогашеної, згідно Графіку, заборгованості за кредитом. Також, згідно п. 5.10. Кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових обов'язків, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк примушений буде звернутись до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, зобов'язання по цьому договору виконуються в наступній послідовності: 1) витрати банку, пов'язані із виконанням договору; 2) неустойка (штраф, пеня); 3) прострочена винагорода; 4) винагорода; 5) прострочені відсотки; 6) відсотки; 7) прострочений кредит; 8) кредит. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. по справі №2-8106/09 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача ЗАТ КБ «Приватбанк» 24588,73 грн., що еквівалентно 3086,71 доларів США заборгованості за кредитним договором №211465-cred від 29.02.2008р. Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із даного рішення суду вбачається, що станом на 06.08.2009р. [PERSON] заборгувала банку 2873,95 доларів США кредиту та 34,81 доларів США процентів за користування кредитом. Також банк, на підставі п. 5.10. кредитного договору, нарахував відповідачу 32,51 доларів США штрафу (фіксована частина) і 145,44 доларів США штрафу (процентна складова). А всього, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.08.2009р. склала 3086,71 доларів США, які й були стягнуті даним рішенням суду із відповідача на користь позивача. На виконання цього рішення суду відповідач сплатила банку на протязі 2009 - 2013 років 1576,40 доларів США. Інших платежів відповідач на користь позивача не сплачувала. Дані обставини визнані сторонами та в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Як вбачається із заяви банку від 01.08.2014р. та банківського розрахунку заборгованості відповідача: 18.08.2009р. відповідачем на користь позивача сплачено 50,20 доларів США, з яких 37,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 13,20 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 11.09.2009р. сплачено 50,00 доларів США, які банком зараховано на погашення процентів; 17.09.2009р. сплачено 50,20 доларів США, з яких 42,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 8,20 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 24.09.2009р. сплачено 50,00 доларів США, з яких 13,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 37,00 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 02.10.2009р. сплачено 99,90 доларів США, з яких 51,00 долар США банком зараховано на погашення процентів, 48,90 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 20.10.2009р. сплачено 69,80 доларів США, з яких 36,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 33,80 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 26.10.2009р. сплачено 99,80 доларів США, з яких 39,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 60,80 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 30.11.2009р. сплачено 129,80 доларів США, з яких 102,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 27,80 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 21.10.2011р. сплачено 169,60 доларів США, з яких 85,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 84,60 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 31.05.2012р. сплачено 168,50 доларів США, з яких 84,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 84,50 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 18.06.2012р. сплачено 168,40 доларів США, з яких 84,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 84,40 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 07.07.2012р. сплачено 168,50 доларів США, з яких 84,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 84,50 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 31.08.2012р. сплачено 112,60 доларів США, з яких 56,30 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 56,30 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 08.11.2012р. сплачено 41,80 доларів США, з яких 21,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 20,80 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 05.12.2012р. сплачено 22,30 доларів США, з яких 11,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 11,30 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 15.01.2013р. сплачено 25,00 доларів США, з яких 13,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 12,00 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту; 04.04.2013р. сплачено 25,00 доларів США, які банком зараховано на погашення процентів; 22.04.2013р. сплачено 25,00 доларів США, які банком зараховано на погашення процентів; 27.11.2013р. сплачено 50 доларів США, з яких 25,00 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 25,00 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту. А всього, відповідачем сплачено банку 1576,40 доларів США, з яких 883,30 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 693,10 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність в основному відмовити у задоволенні позову за недоведеністю. Лише у визнаній відповідачем частині позов слід задовольнити. При цьому, суд виходив із наступного. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свій обов'язок щодо видачі кредиту в розмірі 5000,00 доларів США виконав. Проте, відповідач належним чином свої зобов'язання із своєчасного повернення кредиту та сплати процентів не виконував, про що свідчить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. та не заперечується відповідачем. Всього відповідачем сплачено на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. 1576,40 доларів США. Беручи до уваги вищевказані положення Цивільного кодексу України суд визнає порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Проте, суд не погоджується із сумою заборгованості, яку позивач просить стягнути із відповідача. Іншої ж, дійсної заборгованості відповідача перед позивачем суд за наявними у справі матеріалами встановити не може. Позивач в якості доказу заборгованості відповідача в розмірі 5431,56 доларів США (заборгованість з 07.08.2009 року по даний час), з яких 669,49 доларів США заборгованості за кредитом, 4411,60 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 250,00 грн. або 20,90 доларів США - штраф (фіксована частина), 329,57 доларів США - штраф (процентна складова), посилається на розрахунок заборгованості за договором від 29.02.2008р. Однак, суд критично ставиться до цього доказу, так як розрахунок заборгованості зроблений з порушенням п. 3.3. Кредитного договору та статті 534 ЦК України, на які неодноразово посилався представник позивача. А саме, сплачені відповідачем суми коштів зараховані із порушенням послідовності. Передбачена умова кредитного договору про погашення процентів перед погашенням тіла кредиту позивачем не виконувалась, внесені позивачем кошти розподілялись на проценти та тіло кредиту на власний розсуд позивача. Всього за період 2009 - 2013 роки відповідачем сплачено банку 1576,40 доларів США, з яких 883,30 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 693,10 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту. Іншого розрахунку, який проведений із врахуванням послідовності погашення структури кредитної заборгованості, встановленої п. 3.3. Кредитного договору, в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 2, 3, 4 статті 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд прийшов до переконання, що розрахована позивачем сума заборгованості 5431,56 доларів США є не правильною та до задоволення позов у такій сумі не підлягає. Також суд звертає увагу на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за тим же кредитним договором в сумі 3086,71 доларів США, з яких 2873,95 доларів США заборгованість по кредиту, 34,81 доларів США проценти за користування кредитом, 32,51 доларів США штраф (фіксована частина) і 145,44 доларів США штраф (процентна складова). За позовом, який розглядається у даному провадженні, позивач також просить стягнути 669,49 доларів США тіла кредиту. Однак, зважаючи на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2009р. вже стягнуто усе тіло кредиту в розмірі 2873,95 доларів США, повторне стягнення тіла кредиту є неправомірним. Окрім того, позивач зараховуючи сплачені відповідачем кошти в розмірі 1576,40 доларів США на виконання рішення суду, також розподіляв їх в порушення структури боргу визначеної рішенням суду. А саме, 883,30 доларів США банком зараховано на погашення процентів, 693,10 доларів США банком зараховано на погашення тіла кредиту, при тому, що згідно рішення суду від 25.12.2009р. процентів було лише 34,81 доларів США, а тіло кредиту, яке по рішенню суду було 2873,95 доларів США, не погашалось. Пояснення представника позивача, що у резолютивній частині рішення суду від 25.12.2009р. сума заборгованості не розділена на тіло кредиту, проценти і штрафи, а відтак виконавчою службою виконувалось рішення суду та банком зараховувались кошти сплачені позивачем у послідовності визначеній п. 3.3. кредитного договору та статті 534 ЦК України, судом відхиляється як не обґрунтоване та яке суперечить матеріалам справи. А саме, рішення суду складається не лише із резолютивної частини, а й з мотивувальної частини, у якій наведено дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог, викладено з яких підстав суд прийшов до висновків викладених у резолютивній частині. У мотивувальній частині рішення суду від 25.12.2009р. вказано про заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.08.2009р. в сумі 3086,71 доларів США, з яких 2873,95 доларів США заборгованість по кредиту, 34,81 доларів США проценти за користування кредитом, 32,51 доларів США штраф (фіксована частина) і 145,44 доларів США штраф (процентна складова). У зв'язку із тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заборгованості відповідача у тому розмірі, про який просить позивач, враховуючи те, що неустойка (штраф) передбачена п. 5.10. кредитного договору розраховується як відсоток від ціни позову, суд також прийшов до переконання про відсутність підстав для стягнення неустойки (штрафу). Одночасно суд відхиляє посилання представника відповідача щодо припинення 19.02.2010р. дії договору та неправомірне нарахування позивачем після цієї дати процентів за користування кредитом. Встановлена у п. 1.4. кредитного договору дата 19.02.2010р. є датою повного погашення відповідачем кредиту. Однак, п. 6.1. кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Таким чином, позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами та не підлягають до стягнення. Однак, беручи до уваги визнання відповідачем позову в частині відсотків за період з 07.08.2009р. до 19.02.2010р., які визначені Додатком №1 до Кредитного договору (Графіком погашення кредиту і відсотків), а саме в сумі 156,95 доларів США, суд

Outcome: partial