Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

позивач - Сільськогосподарський кооператив „ Дніпро звернувся в суд з позовом до відповідачів ТОВ «Рубін 2013», [PERSON] з вимогами: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,6297 га, кадастровий номер 6122685400:01:001:0277, укладений між [PERSON] та ТОВ «Рубін 2013; поновити договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області за кадастровим номером 6122685400:01:001:0277 площею 2,6297 га, який 11 жовтня 2010 року уклали між собою СГК «Дніпро» та [PERSON], шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 6122685400:01:001:0277від 11 жовтня 2010 року в редакції, долученої до позовної заяви. Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, встановлене ст.33 Закону України «Про оренду землі», уклавши договір оренди землі з відповідачем ТОВ «Рубін 2013» . . Представник відповідача ТОВ «Рубін 2013» надав клопотання, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] надав відзив, згідно якого позову не визнає, вважає його безпідставним, оскільки позивач не повідомив його своєчасно, відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі», про бажання поновити договір на новий строк та не надав проекту додаткової угоди, а лише не заповнений шаблон, сторонами не погоджено істотних умов договору для його поновлення. В свою чергу він, своєчасно, у місячний строк, повідомив позивача про небажання поновлювати договір на новий строк і його припинення. Справу просить розглянути без його участі. Учасники повідомлені про розгляд справи у порядку спрощеного судового провадження. Заперечень чи клопотань про участь у судовому засіданні не надходило. Тому суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України проводить розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступне: 11 жовтня 2010 року між СКГ «Дніпро» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,6297 га, кадастровий номер кадастровий номер 6122685400:01:001:0277. Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Зборівському районі 19 жовтня 2011 року. 18 серпня 2018 року СКГ «Дніпро» підготував лист-повідомлення про поновлення вказаного договору оренди землі, який 20 серпня 2018 року направив [PERSON] з додатковою угодою (дата подання поштового відправлення). Даний лист [PERSON] отримав 27 серпня 2018 року, що засвідчує повідомлення про вручення поштового відправлення. 17 вересня 2018 року [PERSON] направив в адресу СКГ «Дніпро» лист, згідно якого він не бажає поновлювати договір оренди на новий строк. При цьому вказав, що отримав від позивача лише шаблон угоди, де не вказано істотних умов договору. 02 листопада 2018 р. [PERSON] направив в адресу СКГ «Дніпро» лист про припинення договору оренди з вимогою повернути земельну ділянку, який позивач отримав 05 листопада 2018 р. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12 грудня 2018 року здійснено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 2,6297 га, кадастровий номер 6122685400:01:001:0277 на території Малашовецької сільської ради Зборівського району, укладено між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Рубін 2013» строком на сім років. Відповідачі копії вказаного оспорюваного договору оренди суду не надали. Згідно повідомлення Почаївської міської ради Кременецьго району Тернопільської області №521 від 28.03.19 р., де була проведена реєстраційна дія, державний реєстратор, який вносив відомості в реєстр в даний час звільнений з посади, реєстраційна справа відсутня, електронна копія договору до реєстру не внесена. Позивачем не ставляться вимоги про скасування державної реєстрації. Водночас, згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ч.1-ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Верховний Суд при розгляді цивільної справи N 594/376/17-ц у постанові від 10.04.2018 р. зробив висновок, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків Тобто для застосування ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: 1)орендар належно виконує свої обовязки за договором; 2)орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 3)орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. За змістом ст.ст.\~210, 792 ЦК України, ст.ст.18,\~20\~ Закону України «Про оренду землі» \~укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Також, Верховний Суд у постанові від 15.09.2018 р., справа №№ 532/384/16-ц зробив висновок про те, що строк оренди земельної ділянки починається після набрання договором оренди такої ділянки чинності, а не з моменту його укладення. Як було встановлено вище, договір оренди земельної ділянки між СКГ «Дніпро» (орендар) та [PERSON] зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Зборівському районі 19 жовтня 2011 року і з цього дня він набрав чинності. У договорі не вказано на який строк його укладено, однак як вбачається з відзиву на позов відповідача [PERSON] він не заперечує, що договір було укладено строком на 7 років. Таким чином строк дії договору з 19 жовтня 2011 року до 18 жовтня 2018 року включно. Згідно п.8 даного договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк та повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію. У даній справі: 1) відповідачем не заперечується належного виконання позивачем своїх обовязків за договором; 2) позивач (орендар) повідомив відповідача [PERSON] про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та надав проект додаткової угоди 20 серпня 2018 року (дата подання поштового відправлення), тобто рівно за 60 днів до спливу дії договору. 3) протягом місяця з дня отримання проекту додаткової угоди, а також у місячний строк після закінчення дії договору відповідач [PERSON] письмово заперечив позивачу щодо поновлення договору і такими діями дотримався вимог ч.5, ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч.2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Враховуючи наведені норми закону, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з дотриманням вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі», правомірно реалізував своє право власності та право на свободу договору, передбачене ст.627 ЦК України, повернув належне йому майно та розпорядився ним на власний розсуд. Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed