Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач-Публічне акціонерне товариство ( ТОВ) «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить в рахунок виконання основного зобовязання [PERSON] щодо оплати заборгованості у розмірі 3\~494 269,73 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11130686000 від 23.03.2007 року звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки б/н від 23.03.2007 року шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 124,9 кв. м, житловою 69,3 кв. м, житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 295,2 кв. м., житловою 183, 2 кв. м. та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності і знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Кропивницького, будинок, 36-А. Свої позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовує тим, що 23.03.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( далі- АКІБ «УкрСиббанк»-правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11130686000 про надання кредитних коштів у розмірі 175\~000 доларів США зі сплатою 13,0% річних строком з 23.03.2007 року по 23.03.2018 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариство «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариство «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта «Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорам, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором)у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСибанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 11130686000 від 23.03.2007 року іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 23.03.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно: домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 124,9 кв. м., житловою площею 69,3 кв.м., житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 295,2 кв. м., житловою площею 183, 2 кв. м.,яке знаходиться в м. Харкові по вулиці Кропивницького, буд. № 36-А . Позивач посилається на існування заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11130686000 від 23.03.2007 у розмірі 3\~494\~269, 73 грн., а тому вважає, що має право вимагати виконання зобовязання на свою користь шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, надавши пояснення , аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача проти позову заперечувала , стверджуючи, що заборгованість за споживчим кредитом позивачем не визначена та розрахунок не надано, не враховані оплачені після рішення суду платежі, необгрунтовано вдвічі підвищив процентну ставку. Крім того, як пояснив представник відповідача, всупереч вимогам п. 2.2.1. Договору іпотеки від 23.03.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем іпотекодержатель не попередив боржника [PERSON] протягом пяти календарних днів про відступлення прав за цим договором іпотеки або за Кредитним договором №11130686000 від 23.03.2007 р. Згідно з вимогами п.п. 5.1 іпотечного договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та надсилання застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, а передача Предмету іпотеки здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Досудовий порядок врегулювання правовідносин, які склалися між сторонами, на думку відповідача, не виконано з боку ПАТ «Дельта Банк». Позивач також стверджував, що право власності в судовому порядку може виникнути на підставі ст.ст. 331, 376, 392 ЦК України, тому обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не відповідає вимогам закону. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справу повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. 23.03.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11130686000, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 175000 доларів США , що дорівнює еквіваленту 883750 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору, зі сплатою 13% річних, строком до 23.03.2018 року. На забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором 23.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме домоволодіння, що скадається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 124,9 кв.м., житловою-69,3 кв.м., житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 295,2 кв.м., житловою-183,2 кв.м.по вул.Кропивницького, 36-А. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків АКІБ «УкрСиббанк». 08 грудня 2011 року між правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» ? ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за договором № 11130686000. За п.2.2.1. Договору іпотеки від 23.03.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем іпотекодержатель зобовязаний попередити іпотекодавця та/або Боржника протягом 5 (пяти) календарних днів про відступлення прав за цим договором чи за Кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 11130686000, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] та повідомлення про відступлення права вимоги за іпотечним договором № б/н від 23.03.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачкою сторонам не направлялися. Докази направлення таких попереджень відсутні. Як зазначив позивач, Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 05 серпня 2014 року розмір заборгованості склав 3494 269 грн. 73 коп, з яких сума заборгованості за кредитом -1668 300 грн. 43 коп., сума заборгованості за відсотками-1668 300 грн. 29 коп. Надана позивачем довідка про суму заборгованості , яка в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України належним та допустимим доказом існування заборгованості у зазначеному розмірі. В судовому засіданні представник відповідача оспорює суму заборгованості в такому розмірі та пояснив, що незважаючи на неодноразові намагання отримана витяг з особової карти позичальника, із зазначенням платежів, періоду їх внесення, розрахунку процентів, позивач таку інформацію дотепер не представив. Звертаючись до суду з позовом, банк обрав спосіб захисту порушеного права - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-504цс16. Згідно з п. 4.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотеко держателя; за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 договору іпотеки ( п. 4.5 іпотечного договору). Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на рахунок виконання основного зобов'язання позичальника у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». За умовами п.п. 5.2, 5.3 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п. 1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю та Боржнику повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні іпотекодержатель зазначає, який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Як передбачено п. 5.4 договору, у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Оскільки не встановлено наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, не підтверджена визначена сума зобовязань, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed