Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 20 640,71 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також 1 762,00 грн. сплаченого ними судового збору. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 16 січня 2006 року [PERSON] звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 23 січня 2006 року їй надано статус безробітного. Також, 24 листопада 2008 року [PERSON] звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 01.12.2008 року їй надано статус безробітного. Крім того, 15 травня 2013 року [PERSON] звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 15 травня 2013 року їй надано статус безробітного. У результаті звірки інформації Пенсійного фонду України з базою даних центру зайнятості виявлено, що відповідач перебувала на обліку у центрі зайнятості як безробітна, отримувала допомогу по безробіттю та одночасно була зареєстрована, як фізична особа - підприємець із 18.04.1995 року по 28.12.2017 року. На засіданні комісії з розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, яка відбулася 16 січня 2018 р. вирішено провести звірку інформації безпосередньо у державного реєстратора по Струс О.В. За результатами засідання комісії складено протокол №2 від 16.01.2018 року. Директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості видано наказ № 7 «Д» від 17 січня 2018 року «Про розслідування страхових випадків», яким зобов`язано начальника відділу взаємодії з роботодавцями [PERSON] . забезпечити перевірку факту реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.01.2018 року за № 1003497690 була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року Отже, під час реєстрації та у періоди перебування на обліку в центрі зайнятості: з 23.01.2006 р. по 21.04.2007 р.; з 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р.; з 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р. [PERSON] приховала відомості про те, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 19.01.2018 р. №11. 05 березня 2018 року центром зайнятості видано наказ за № 34 «Д» про повернення коштів відповідно до п.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним та на підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне врахування на випадок безробіття» від 19.11.2018 р. Представники Тернопільського міськрайонного центру зайнятості [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, зазначивши, що між позивачем та [PERSON] у періоди із 23.01.2006 р. по 21.04.2007 року; із 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р. та із 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р. існували правовідносини, які регулюються законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про зайнятість населення та Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідач скористалася свої правом на звернення до позивача з заявами про отримання статусу безробітного. Позивач, в свою чергу, прийняв рішення про надання відповідачу статусу безробітного з виплатою відповідної допомоги по безробіттю. Вважає наказ № 34 «Д» від 05 березня 2018 року «Про повернення коштів» безпідставним, оскільки в період з 2014 по 2018 рік будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем з моменту зняття її з обліку у центрі зайнятості не існувало і не існує. Позивачем проведене розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення щодо [PERSON] за період із 23.01.2006 р. по 21.04.2007 року; із 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р. та із 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р., а також прийняте рішення про повернення отриманих коштів, 05 березня 2018 року, в той час, як згідно наказів позивача [PERSON] вже була знятою з обліку. Позивач не пред`являв вимоги про визнання недійсною заяви відповідача, а також, не надав суду доказів недійсності чи скасування наказів позивача про надання відповідачу статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю у зв`язку з чим, всі юридичні наслідки створені на підставі заяв [PERSON] про надання статусу безробітного та наказів позивача, вважає дійсними. Вважає, що діючим законодавством про зайнятість населення не передбачено право центру зайнятості здійснювати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним та стягнення допомоги по безробіттю з особи, яка не перебуває у відповідних правовідносинах і не має статусу безробітного на момент проведення такого розслідування та звернення до суду. У позові просить відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 16 січня 2006 року [PERSON] звернулася із заявою до Тернопільського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 23 січня 2006 року [PERSON] на підставі поданої заяви надано статус безробітного. 24 листопада 2008 року [PERSON] звернулася із заявою у Тернопільський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 01 грудня 2008 року [PERSON] надано статус безробітного. 15 травня 2013 року [PERSON] звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. 15 травня 2013 року [PERSON] надано статус безробітного. [PERSON] у вказаний період перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітна отримувала допомогу по безробіттю: з 23.01.2006 року по 21.04.2007 року на суму 1446,46 грн., з 01.12.2008 року по 03.01.2010 року на суму 11242,69 грн., з 15.05.2013 року по 17.02.2014 року на суму 7951,56 грн., всього за вказані періоди відповідач отримала зазначеної допомоги у розмірі 20 640,71 грн. У результаті звірки інформації Пенсійного фонду України з базою даних центру зайнятості виявлено, що відповідач перебуваючи на обліку у центрі зайнятості як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, одночасно була зареєстрована, як фізична особа - підприємець із 18.04.1995 року по 28.12.2017 року. [PERSON] згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.01.2018 року за № 1003497690 була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року. Таким чином, під час реєстрації та у періоди перебування на обліку в центрі зайнятості: з 23.01.2006 р. по 21.04.2007 р.; з 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р.; з 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р., [PERSON] приховала відомості про те, що вона була зареєстрована, як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 19.01.2018 р. №11. Згідно до ст.2 Закону України «Про зайнятість населення», в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство». Згідно п.п. 2, 3, 4 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 передбачено, що розслідування згідно з цим Порядком, здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним Фондом України шляхом обміну інформацією. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, приходить до переконання про підставність позову, а тому з вважає, що слід стягнути із [PERSON] на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 20 640, 71 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що в період з 2014 по 2018 рік правовідносин між позивачем та відповідачем не існувало, а тому вимоги позивача є безпідставними, прийняте рішення позивачем про повернення отриманих коштів є незаконним, оскільки в силу вимог ч. 2 та ч. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, суд зазначає, що п.п. 2, 3, 4 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 надано право проведення перевірок центрам зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щодо відомостей, які подаються особами при їх зверненні про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Також, суд вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності звернення із позовом до суду, оскільки позивачу стало відомо про те, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у січні 2018 року після отримання ним зазначеної інформації. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved