Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 140930-112503 від 30.09.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00грн. строком до 13.10.2014 року зі сплатою процентіву розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.3.3 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти у розмірі 500,00грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 175,00грн., що разом складає 675,00грн у строк до 13.10.2014 року. ТОВ «Служба термінового кредитування» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідачухилився від виконання умов кредитного договору, у зв»язку з чим станом на 14.03.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 16275,00грн., яка складається з наступного: 500,00грн. - сума основного боргу, 175,00грн. - проценти за договором, 15600,00грн. - пеня за договором, яка розрахована у відповідності до п.6.2 укладеного між сторонами договору, а саме, у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді пені з розрахунку 2,5% за кожен день прострочення платежу. В зв'язку з тим, що відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашена, просять суд стягнути з відповідача[PERSON]заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 16275,00грн., а також понесені судові витрати у виді оплати судового зборуза подання позовної заяви до суду та комісії банку у розмірі 1779,62грн.. Представник позивача ТОВ «Служба термінового кредитування» в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача.Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.42,50). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить підпис його матері в поштовому повідомленні про отримання судової повістки (а.с.44). Частиною 3 ст.130 ЦПК України передбачено, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Незважаючи на належне отримання судової повістки про виклик до суду, ухвали про відкриття провадження у спрааві, копії позовної заяви з доданими до неї документами, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.44), відповідач [PERSON]в подальшому в судове засідання не з'явився по невіломим суду причинам, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував в поданій ним суду письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про реєстрацію фінансової установисерії ІК №108 від 25.06.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» зареєстровано як фінансова установа відповідно до Розпорядження національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1980 від 25.06.2013 року(а.с.32). ТОВ «Служба термінового кредитування» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру(а.с.28). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору №140930-112503 від 30.09.2014 року [PERSON] отримав кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 500,00грн. строком до 13.10.2014 року зі сплатою 2,5% за кожен день користування кредитом та зобов'язався при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором(п.6.2 договору). Крім того, позичальник [PERSON] підписанням договору підтвердив, що перед укладанням цього договору він був письмово повідомлений про умови кредитування та інформація, зазначена в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана йому у повному обсязі(а.с.4). Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України, становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 30.09.2014 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений кредитний договір №140930-112503. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. З п.5.1.1 кредитного договору вбачається, що відповідач зобов'язався вчасно здійснити платіж щодо погашення кредиту та процентів, нарахованих на кредит. Погашення заборгованості здійснюється єдиним платежем, який складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом. Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору даний договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту надання кредитодавцем позичальнику кредиту і діє до повернення позичальником наданого йому кредиту і повного погашення ним процентів за кредитом. За порушення строків повернення кредиту клієнт зобов'язаний сплачувати товариству неустойку у вигляді пені у відсотках від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором(п.6.2 договору). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений строк. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON], станом на 14.03.2018 року складає 16275,00грн., з яких: тіло кредиту - 500,00грн., відсотки - 175,00грн., пеня - 15600,00грн.(а.с.6-27).Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його невірним в частині нарахування пені, оскільки відповідно до п. 6.2 вище вказаного кредитного договору позичальник зобов'язався при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Але, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, пеня нарахована із розрахунку 2,5% від суми кредиту 500грн..Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені у розмірі 12480,00грн., виходячи з такого розрахунку: 1248 днів прострочення х 10,00грн.(2% від 500,00грн.), а також підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом -500,00грн., проценти за користування кредитом у сумі 175,00грн.. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12,81ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Служба термінового кредитування» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 13155,00грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 16275,00грн., задоволено на суму 13155,00грн.) 1762,00грн.-сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 13155,00грн.: 16275,00грн.=1424,22грн.). Що стосується стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62грн. суд виходить з наступного. Згідно квитанції 483960 від 20.03.2018 року ТОВ «Служба термінового кредитування» сплатило суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1762,00грн., сума комісії банку складає 17,62грн.(а.с.1). Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. Заявлена до стягнення сума плати за послуги банку 17,62грн. не є ані судовими витратами, оскільки не повʼязані із розглядом справи, ані збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором.Отже, позовні вимоги ТОВ «Служба термінового кредитування» в частині стягнення на їх користь 17,62грн., які були сплачені банку в якості комісії при проведені платежу зі сплати судового збору, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню в цій частині.

Outcome: partial