Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» в особі Філії «Запорізького РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит», звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 16 липня 2008 року у розмірі 168 684,28 гривень та судові витрати у розмірі 1 686,84 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в суму 12 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку на рахунку. Відповідач [PERSON] користувався наданою йому платіжною карткою, при цьому не належним чином виконував свої зобов'язання, у зв'язку з чим, за рахунком утворилась значна заборгованість, які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача надала клопотання (а.с.28), про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача також надав суду клопотання (а.с.49) про розгляд справи за його відсутності, та крім того, письмові заперечення проти позову (а.с.53-55), в яких вказуючи на сплив строку позовної давності до заявлених вимог, просить відмовити в задоволенні позову. Перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 10 липня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Регіонального директора РБ Філії «ЗРУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступник - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.16-17) та [PERSON] (а.с.14-15) укладено договір №015-Р/006500 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки (а.с.4-5зв.). 16 липня 2008 року на виконання вказаного договору між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Начальника відділення №19 Філії «Запорізьке РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», (правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), та [PERSON] був укладено договір №19-35213-22 про відкриття кредитної лінії, з розміром кредитного ліміту 12 000 гривень зі сплатою 2,2 процентів річних протягом 22 днів з дати здійснення кожної операції по рахунку з використанням картки, та 22 процентів річних, починаючи з 23 дня з дати здійснення кожної операції по рахунку з використанням картки і до повного погашення виданих кредитних коштів (а.с.6-7зв.). Відповідач [PERSON] підписав вказані договори, та тим самим виявив свою згоду з усіма розділами та пунктами договорів та зобов'язався їх виконувати. Крім того, [PERSON] був додатково ознайомлений з інформацією про умови кредитування (а.с.8). Але відповідач [PERSON] неналежним чином виконував зобов'язання за договором. Позивач вимагав від [PERSON] погасити заборгованість в добровільному порядку (а.с.13, 12), але відповідачем дії щодо погашення заборгованості за кредитним договором, вчинені не були. Як вбачається з довідки про заборгованість, станом на 03 березня 2014 року, сума заборгованості [PERSON] становила 168 684,26 гривень, та складалась з заборгованості по кредиту у сумі 11 802,89 гривень, нарахованих відсотків у сумі 72 539,25 гривень, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 84 342,14 гривень (а.с.9-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно п.2.1 договору №19-35213-22 від 16 липня 2008 року, позичальник (відповідач) зобов'язався повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 16 травня 2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, встановлені цим договором. Крім того, відповідно до п.3.4 договору №015-Р/006500 від 10 липня 2008 року, картка видана [PERSON] строком на 2 роки, і строк її дії припиняється після закінчення місяця і року, зазначеного на картці. Як вбачається з ксерокопії картки (а.с.52), строк її дії припинився після липня 2010 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому, згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, оскільки [PERSON] зобов'язався повністю повернути отримані кошти в строк до 16 травня 2010 року, саме з цієї дати починає перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, і тому, щодо основного зобов'язання, а відповідно і щодо додаткового, строк позовної давності сплив 17 травня 2013 року. Зазначені висновки також узгоджується з правовою позицію, ухваленою Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14. Позовну заяву представник АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» направив до суду лише 24 березня 2014 року (а.с.22). При цьому, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача адвокат [PERSON] у запереченнях проти позову, заявляє відповідне клопотання (а.с.53-55), у зв'язку з чим до позовних вимог підлягає застосуванню строк позовної давності, а відповідно, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed