Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.09.2016 року померла його мати [PERSON] Він є єдиним спадкоємцем померлої, який прийняв спадщину. На день смерті [PERSON] була власником ? частини квартири [ADDRESS]. В той же час, він не може оформити свої спадкові права через відсутність свідоцтва про право власності на частку у квартирі. Саме цих підстав нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Інші сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке. 06 вересня 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно (а.с.8). Спадкоємцем померлої за законом є позивач, який є сином [PERSON] Даний висновок підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та довідкою з місця його проживання (а.с. 20, 89). Позивач є єдиним спадкоємцем померлої за законом, якій прийняв спадщину про що свідчить копія спадковою справи (а.с. 84-89). Встановлено, що на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу (а.с. 17-19) [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS]. З копії договору міни (а.с. 14-16) та витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 21) вбачається, що позивач є власником іншої ? частини спірної квартири. Відповідно до гл.7 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку , встановленому цивільним законодавством . За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають ( п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справа про спадкування «). У відповідності зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 6) вбачається, що нотаріусом відмовлено у позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири після смерті [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] не зареєструвала своє право власності після укладення договору купівлі-продажу. Як вбачається з тексту договору купівлі-продажу (за яким [PERSON] придбала у власність ? частину спірної квартири) даний договір було укладено 10 червня 1993 року. Відповідно до положень ст. 227 ЦК УРСР (що діяв на час укладення вказаного договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47цього Кодексу). За змістом ст. 128 ЦК УРСР момент виникнення права власності у набувача майна за договором визначений моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Як вбачається з довідки (а.с. 20) [PERSON] була зареєстрована та проживала у спірній квартирі з 17.08.1993 року до дня смерті, що вказує на те, що предмет договору купівлі-продажу був переданий та прийнятий набувачем (покупцем) [PERSON] З наведеного вбачається, що померла фактично набула право власності на спірну частну квартири. Судом встановлено, що позивач не може оформити спадщину на ? частину квартири, що належала його матері, оскільки [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі відповідного свідоцтва. Правовідносини склалися між сторонами врегульовані ст. ст. 1220, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України Таким чином, суд вважає що права позивача на отримання спадщини порушене і підлягають захисту, а тому її вимоги суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved