Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Прокоф`єв Б.І., звернувся до суду із позовом до Компанії «Холтек Інтернешнл» (Holtec International), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 67-69), просить поновити строк звернення до суду; стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 01 січня 2020 року по 01 червня 2020 року в сумі 371003 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивував тим, що з 08 квітня 2019 року [PERSON] працював у Компанії Holtec International перекладачем на підставі строкового письмового трудового договору, строк дії якого закінчився 31.12.2019 року. Останнім робочим днем позивача було 31.12.2019. Розрахунок при звільненні було проведено 27.12.2019 року. Проте, в день звільнення не було надано розрахунок сум, що підлягають виплаті при звільненні, не надано для ознайомлення та підпису наказ про звільнення, а також не було видано трудову книжку позивачу з відповідним записом про звільнення. 29.01.2020 він звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання йому копії наказу про звільнення та довідки про заробітну плату за 2019 рік. Додатково, 10.02.2020 року позивачем було надіслано заяву, в якій він повторно просив надати вищезазначені документи, а також надіслати оригінал трудової книжки поштою. На момент звернення до суду трудова книжка ним не отримана, а отже, посилаючись на положення статей 115, 116, частини 5 статті 235 КЗпП України, просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки. Ухвалою від 10.04.2020 відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с. 30-31), в якому в задоволенні позову просить відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 31.12.2019 року була припинена дія трудового договору укладеного між позивачем та відповідачем. 30 та 31 грудня 2019 року [PERSON] на роботі -в сховищі відходів ядерного палива, був відсутній. В останній робочий день 31.12.2019 року та в подальшому за отриманням трудової книжки ні на робоче місце, ні за адресою адміністрації не з`явився. Відповідач вказує на порушення позивачем трьохмісячного строку звернення до суду передбаченого ст. 233 КЗпП України. Відповідач вказує, що з матеріалів справи, стало відомо про наявність заяви від 10.02.2020 з вимогою надіслати трудову книжку. 26.05.2020 поштою трудова книжка, копія наказу про звільнення та довідка про заробітну плату була надіслана позивачу. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість його вини у затримці видачі трудової книжки, оскільки позивач не з`являвся за отриманням трудової книжки ні в день звільнення ні пізніше, а також у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04 квітня 2019 року між Компанією «Холтек Інтернешнл» (Holtec International), яка діє в Україні як виконавець по проекту «Проект ядерної безпеки Чорнобильської АЕС» в рамках міжнародної технічної допомоги та акредитована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (Свідоцтво № 189 про акредитацію виконавця проекту від 10.01.2008) та [PERSON] укладено строковий трудовий договір строком до 31.12.2019 про прийняття останнього на посаду перекладача. (а.с. 5-7). Згідно запису з копії трудової книжки наказом від 26.12.2019 № 1256 [PERSON] звільнено із займаної посади перекладача Компанії «Холтек Інтернешнл» у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 52). Згідно наданих відповідачем актів (а.с. 33, 34) [PERSON] 30.12.2019 та 31.12.2019 був відсутній на робочому місці. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (статті 4 ЦПК України) і що також гарантовано статтею 124 Конституції України. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до положень частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною третьою статті 24 КЗпП України передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу при зарахуванні працівника на роботу. При прийнятті на роботу, укладанні трудового договору працівник зобов`язаний подати належно оформлену трудову книжку. Без трудової книжки можливе прийняття на роботу тільки за сумісництвом. Відповідно до статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що трудові книжки в обов`язковому порядку ведуться на всіх працівників. Питання, що стосуються ведення трудових книжок, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників». Детальніше порядок ведення трудових книжок визначається Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (з наступними змінами та доповненнями). Пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (з наступними змінами та доповненнями) встановлений загальний семиденний строк з дня прийняття на роботу для заповнення трудової книжки. Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Обов`язок власника або уповноваженого ним органу у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 КЗпПУкраїни, також передбачено пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. Згідно із пунктом 4.2 вказаної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі у день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Проаналізувавши зазначені обставини в їх сукупності з іншими доказами, суд не може прийняти до уваги надані відповідачем докази на підтвердження факту відсутності їх вини у затримці видачі трудової книжки. Так, сторонами не заперечується, що в день звільнення позивачу трудова книжка не була видана. Ні 31.12.2019, ні на наступний робочий день відповідачем повідомлення позивачу із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки направлено не було. На заяву позивача [PERSON] від 10.02.2020 року (а.с. 10, 11) трудова книжка поштою надіслана не була. Трудова книжка була надіслана відповідачем позивачу лише 26.05.2020 року поштою та отримана останнім 01.06.2020 року (а.с. 70, 71). Відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що трудова книжка в період з 02.01.2020 року по 01.06.2020 року (дата отримання позивачем) не була вручена позивачу саме з вини відповідача, а тому відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за вищезазначений період. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В матеріалах справи мається довідка про середній заробіток [PERSON] (а.с. 43). Згідно вказаної довідки заробітна плата [PERSON] за останні два повні місяці роботи становила: за листопад - 39658,70 грн., за грудень - 44838,80 грн., всього 84497,50 грн.; кількість робочих днів за вказані два місяці складає 39. Середньоденний заробіток позивача становить 2166,60 грн. (39658,70 грн. + 44838,80 грн.) / 39). Середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період 01.01.2020 по 01.06.2020 року (день отримання трудової книжки позивачем) становить 223159,80 грн. (2166,60 грн. х 103 роб. дні). Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Установивши, що відповідач у день звільнення позивача не видав копію наказу про звільнення та трудову книжку у зв`язку з відсутністю працівника на роботі, та не довів направлення позивачу трудової книжки після звільнення, трудова книжка була направлена позивачу вже після звернення до суду за захистом порушеного права (26.05.2020 року) та отримана працівником 01.06.2020 року, суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду. Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що під час звільнення позивача відповідачем з вини останнього не було видано трудову книжку, а отже було порушено норми трудового законодавства України щодо своєчасного повернення трудової книжки при звільненні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки підлягають частковому задоволенню та на користь позивача підлягає стягненню 223159,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2231 грн. 60 коп.

Outcome: partial