overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1992 р. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Далі позивач зазначає, що, сімейне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини припинені,з листопада 2016 року подружжя шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, мають окремий бюджет, проживають окремо, у зв`язку з чим позивачка просить зареєстрований з відповідачкою шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав просив його задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином (ас. 11), про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала, а тому суд на підстав ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.1992 р. (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з листопада 2016 р. не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спірного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивачки, при цьому, відповідачка, яка була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, відзив на позов суду не подала. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, при цьому позивач категорично зазначив що не має наміру примиритися з відповідачкою, доказів, які б спростовували б позовні вимоги, відповідачка суду не надала, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач\~у листопаді 2019р. звернулася\~до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від відповідача має сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути аліменти у розмірі ј частини його доходів. Позивач позов підтримала, відповідач з позовом погодився. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю, батько дитини мешкає окремо. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. Враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, та те, що відповідач працює директором ТОВ «Стар-Технології» де отримав сукупний дохід з січня 2019р. по жовтень 2019р. у сумі 46258,96 грн., в змозі сплачувати аліменти, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 01.11.2003 року уклали шлюб. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені, близько двох років, сторони разом не проживають, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім`ї відсутні. Майнових спорів щодо поділу майна не має. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 01.11.2003 року Відділом РАЦС адміністрації міста Губкіна та Губкінського району Бєлгородської області Російської Федерації, актовий запис № 120039310011200626005. Ухвалою суду від 27.11.2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, судовий збір просила залишити за ним. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01.11.2003 року було зареєстровано шлюб Відділом РАЦС адміністрації міста Губкіна та Губкінського району Бєлгородської області Російської Федерації, актовий запис № 120039310011200626005. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 06.09.2004 року уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, сторони не можуть найти спільної мови, порозуміння, відсутні будь-які спільні інтереси. Шлюбні стосунки припинені більш як півроку тому, з 01.11.2019 року припинено спільне проживання, примирення неможливе. Угода про утримання дітей досягнута. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , 1987 року народження, зареєстрований виконкомом Кам`янської сільської ради Тростянецького району Сумської області, про що зроблений актовий запис № 03. Ухвалою суду від 14.11.2019 було залишено позов без руху, після усунення недоліків позовної заяви 25.11.2019 відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач також у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує і просить справу розглянути без її участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 06.09.2004 року було зареєстровано шлюб у Виконкомі Кам`янської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). У сторін під час перебування у шлюбі народилася діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10, 11). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 15.03.2016 року уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя погіршилося, сторони не можуть найти спільної мови, порозуміння, відсутні будь-які інтереси. Шлюбні стосунки припинені більш як півроку тому, примирення неможливе. Шлюб на цей час носить формальний характер, його збереження недоцільне, угода про утримання дитини досягнута. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , [INFO], зареєстрований 15.03.2016 у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що зроблений актовий запис № 14. Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач також у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без її участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15.03.2016 року було зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 16.03.2011 року уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, сторони не можуть найти спільної мови, порозуміння, шлюбні відносини припинені три роки тому. Шлюб на даний час носить формальний характер, примирення неможливе. Угода про утримання дитини досягнута. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 16.03.2011 у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що зроблений актовий запис № 30. Ухвалою суду від 14.11.2019 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач також у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглянути без її участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.03.2011 року було зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.8). У сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Позивач судові витрати просив не розподіляти і залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі позивача зареєстрований відповідач, який наприкінці 2017-2018 р. переїхав на постійне проживання до іншої країни. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження і призначено судове засідання по суті з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також просила позов задовольнити. Відповідач у судове засіданняне з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.02.2015 року позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі 02.02.2017 року було зареєстровано відповідача. Судом також встановлено, що відповідач наприкінці 2017-2018 р. переїхав на постійне проживання до іншої країни та у зазначеній квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 15.08.2018 року уклали шлюб. Від шлюбу дітей не має, однак відповідач в позасудовому порядку не бажає розірвати шлюб. Сімейне життя у подружжя не склалося, постійно виникають сварки. Шлюб на цей час носить формальний характер, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.11.2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила, судовий збір просила залишити за нею. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15.08.2018 року було зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 111. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи відсутність згоди позивача на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Судовий збір залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved