Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити для нього додатковий строк тривалістю в один місяць після набрання рішенням суду законної сили для подання до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON], що помер 1 серпня 2013 року в с. Соше-Острівське, Великомихайлівського району Одеської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в кінці листопада 2013 року він втратив паспорт і у Крижопольській районній державній нотаріальній конторі Вінницької області нотаріус пояснив, що краще звернутися за місцем проживання його батька. Це була дуже холодна пора року і йому потрібно було поїхати з Вінницької області в Одеську область, коли дороги не були безпечні. Крім того, нотаріус сказав, що він не прийме його документи без його внутрішнього паспорту, який був вже втрачений. \~ \~ \~ \~У заяві стверджується, що позивач протягом кількох місяців неодноразово звертався до Крижопольського районного сектору УДМС України у Вінницькій області з питання отримання нового паспорту, однак заяву від нього було прийнято лише 31.07.2014 року, коли закінчився термін звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У судові засідання позивач не зявився, а його представник позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, пояснивши, що позивач є її рідним братом, з яким у листопаді 2013 року вона з сестрою [PERSON] збиралися їхати до нотаріальної контори для оформлення спадщини батька, проте позивач втратив паспорт і тому вона з сестрою у січні 2014 року подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини батька, в яких зазначили його як спадкоємця. У 2013-2014 роках позивач працював в Одесі на будівництві, жив у її свекрухи та робив у неї ремонт. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду відзив і заяву, в яких позовні вимоги визнала повністю. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали і вважають, що у позивача були відсутні обєктивні, непереборні та істотні труднощі на вчинення дій з прийняття спадщини батька, оскільки він свідомо не скористався своїм правом на прийняття спадщини. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 295 складеного 06 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 01 серпня 2013 року в селі Соше-Острівське Великомихайлівського району Одеської області. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 492214, виданого 11 листопада 2002 року на підставі рішення 11 сесії XXIV скликання Соше-Острівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 02.07.2002 року № 13 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 109, спадкодавцю належало право власності на земельну ділянку площею 6,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території вказаної сільської ради. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, виданого на підставі запису за № 3 зробленого 01 березня 1982 року у книзі реєстрації актів про народження Шарапанівської сільради Крижопільського району Вінницької області, його батьком вказаний спадкодавець, а матірю [PERSON]. У спадковій справі №16/2014 щодо майна спадкодавця, заведеній 24 січня 2014 року Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, наявний витяг від 24.01.2014 року зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи та відсутність заповітів спадкодавця, заяви від 24 січня 2014 року відповідачів [PERSON] і [PERSON] про прийняття його спадщини без зазначення наявності спадкоємця [PERSON], а також заява відповідача [PERSON] від 19.02.2014 року про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Листом від 04.07.2016 року нотаріус розяснила вказаним особам, що свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку спадкодавця видати неможливо у звязку з відсутністю щодо цього майна правовстановлюючих документів. У довідці №267 від 03.04.2018 року Крижопільського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вказано, що позивач звертався 31.07.2014 року до підрозділу в звязку з втратою паспорта громадянина України і 28.08.2014 року був документований новим паспортом громадянина України серії АТ № 091246. Зі світлокопії вказаного паспорту вбачається, що він був виданий 28 серпня 2014 року Крижопільським РС УДМС України у Вінницькій області, а з 23.04.2002 року місце проживання позивача зареєстроване [INFO]. Допитані у судовому засіданні свідки надали наступні показання: [PERSON], що позивач є братом її невістки відповідачки [PERSON] і у листопаді-грудні 2013 року він проживав у неї. Зі слів невістки і матері позивача їй відомо, що сестри позивача збиралися їхати до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини їхнього батька, а позивач з ними не поїхав, бо у нього у цей час пропали документи і не було паспорта. У звязку з цим, у грудні 2013 року він поїхав додому робити паспорт, але були свята і міграційна служба не працювала. У лютому 2014 року паспортистка була у відпустці і тільки у липні 2014 року позивач отримав паспорт. [PERSON], що є матірю позивача, який у листопаді 2013 року працював в Одесі на будівництві та проживав у свахи [PERSON], для якої робив ремонт. Позивач повідомив їй, що у м. Одесі втратив паспорт, безрезультатно звертався з цього приводу до поліції. У листопаді 2013 року позивач приїхав додому в село Куниче Крижопільського району Вінницької області і вона з ним пішли у міграційну службу за отриманням нового паспорта, але заяву про це позивач не писав бо паспортистка була у відпустці. Потім взимку він без неї сам ходив за новим паспортом і говорив їй, що у нього не приймали про це заяву, але зі скаргами з цього приводу він до відповідних органів не звертався. У червні 2014 року позивач подав заяву на новий паспорт і отримав його, бо інших документів посвідчення водія тощо у нього не було. Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами у звязку з наведеними вище обставинами, суд виходить з наступних положень Цивільного кодексу України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270); якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч. 1-3 ст. 1272). У пункті\~24\~постанови №\~7\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 30\~травня 2008\~року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи із встановлених судом обставин, позивач на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем і для прийняття його спадщини мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто по 01 лютого 2014 року включно. Питання щодо порядку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини врегульовані наступними положеннями глави 10. «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ № 296/5 та Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: 2.1. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. 3.5. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. 3.11. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Зазначені вище положення законодавства свідчать про те, що для позивача була відсутня необхідність у період шести місяців з часу відкриття спадщини особисто прибувати до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини батька, оскільки таку заяву він мав можливість надіслати нотаріусу поштою або телеграмою. \~ \~ \~ \~Ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК визначено,\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ч. 5 ст. 263 цього Кодексу передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає необгрунтованими та непереконливими посилання позивача на втрату ним паспорта, як на непереборну обставину для подання заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного. Статтею 43\~Закону України\~«Про нотаріат»\~визначено,\~що при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Позивач не довів відсутність у нього інших документів, крім паспорту громадянина України, які він міг би надати нотаріусу при подачі заяви про прийняття спадщини. За наявності факту втрати позивачем паспорту протягом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини і його звернення із заявою для оформлення паспорта замість утраченого, територіальний підрозділ державної міграційної служби на підставі\~ такої заяви\~і до видачі паспорта видає громадянину\~тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. Строк розгляду заяви про втрату паспорта - 1 місяць. У разі необхідності проведення додаткової перевірки за матеріалами справи про втрату паспорта або несвоєчасного надходження відповіді на направлені запити строк розгляду продовжується не більше ніж на 1 місяць (пункт 6.2. розділу VI.\~Видача паспортів\~замість утрачених\~або викрадених\~Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України\~від 13.04.2012 № 320 зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~2 липня 2012 р.\~за № 1089/21401). Наведене свідчить про те, що позивач міг скористатися для підтвердження своєї особи у нотаріуса виданим йому тимчасовим посвідченням, що підтверджує особу громадянина України. Проте, визначальною обставиною для вирішення питання про обґрунтованість зазначених позивачем підстав позову, суд вважає те, що позивачем не доведено, що втрата паспорту мала місце протягом шестимісячного строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто з 01 серпня 2013 року по 01 лютого 2014 року, а також поважність причин отримання ним нового паспорту у серпні 2014 року. Позивач у своїй позовній заяві, а його представник у судовому засіданні стверджували, що паспорт був втрачений позивачем у листопаді 2013 року, а допитані свідки [PERSON] і [PERSON] особисто не були очевидцями такої події і знають про неї зі слів самого позивача. Ч. 2 ст. 90 ЦПК передбачає, що якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Ч.\~1\~ст.\~92\~ЦПК також\~визначає,\~що сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. З наведених вище причин, суд відхиляє та не визнає допустимими і достовірними доказами показання свідки [PERSON] і [PERSON], які ґрунтуються на повідомленнях самого позивача, який не скористався своїм правом бути допитаним як свідок про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Крім цього, показання свідків суд оцінює критично також і у звязку з тим, що вони повязані з позивачем родинними та сімейними стосунками і матеріально зацікавлені в отриманні ним у власність спадкового майна. Будь-яких допустимих і достовірних письмових доказів про втрату паспорту у листопаді 2013 року позивач не надав і ці посилання спростовуються наведеною вище довідкою міграційної служби про те, що позивач звертався 31.07.2014 року до підрозділу в звязку з втратою паспорта громадянина України і отримав новий паспорт 28.08.2014 року. На думку суду, вказаний документ, зміст якого позивач не спростував, свідчить про те, що втрата позивачем паспорту мала місце вже після закінчення 01 лютого 2014 року строку для подання ним заяви про прийняття спадщини батька. Досліджені судом докази та їх всебічна оцінка у сукупності з положеннями законодавства свідчать про необхідність відмовити в позові повністю за відсутності у позивача обєктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій з прийняття спадщини батька, оскільки він свідомо не скористався своїм правом на прийняття спадщини.

Outcome: dismissed