Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому (позові) просить стягнути з відповідача на свою (позивача) користь заборгованість за кредитним договором № 500328136 від 11.12.2012 року в розмірі 34388,51 грн., з яких: 14295,64 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9442,87 - заборгованість по процентам та комісією; 10650,00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500328136 від 11.12.2012 року на суму 17700,00 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500328136 від 11.12.2012 року. Крім того, 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого, ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належало йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема, набуло право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 34388,51 грн., з яких: 14295,64 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9442,87 - заборгованість по процентам та комісією; 10650,00 грн. - пеня, штраф, неустойка (додаток № 1-1 до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ). Позивач також зазначив, що відповідач не повернув основну суму боргу за кредитним договором та не сплатив проценти за користування кредитом, а також не виконав інші зобовязання за кредитним договором в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених кредитним договором. Крім того, позивач зазначив, що відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові із зазначенням розміру грошової вимоги, однак, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів (ТОВ «Дата [PERSON]», ПАТ «Альфа-Банк»). З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500328136 від 11.12.2012 року в розмірі 34388,51 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн. Ухвалою від 02.10.2017 року відкрито провадження у справі за вказаною вище позовною заявою та справа призначена до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання від 23.01.2018 року, зареєстроване в суді 30.01.2018 року за вх. № 2503 про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, заперечень (відзив на позов) не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скориставсь своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500328136 від 11.12.2012 року, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 17700,00 грн. (п.п. 2.1), зі сплатою 11,99 % річних (п.п. 2.2) із встановленням дати остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 14.12.2015 року (п.п. 2.3), та сплатою комісійної винагороди банку, а позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені зазначеним договором, що здійснюється щомісячно, рівними частинами в терміни, порядку та на умовах, визначених зазначеним договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком до зазначеного договору (п.п. 2.8). Крім того, [PERSON] було отримано платіжну картку та запечатаний конверт з ПІН кодом, що підтверджується розпискою останнього від 11.12.2012 року. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні наявних в справі доказів судом встановлено, що відповідачем не було в повній мірі виконані взяті перед банком зобовязання щодо повернення кредиту, у звязку з чим, станом на 10.10.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 500328136 від 11.12.2012 року в сумі 34388,51 грн., з яких: 14295,64 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9442,87 - заборгованість по процентам та комісією; 10650,00 грн. - штраф, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Крім того, судом встановлено, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, та передбачене право фактора на наступне відступлення права грошової вимоги третім особам (п.п. 4.1.5). Крім того, 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого, ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників за кредитними договорами, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основним договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від боржників, зокрема, відповідно до додатку № 1-1 (витяг)до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, право вимоги до відповідача за договором № 500328136 від 11.12.2012 року в розмірі 34388,51 грн., з яких: 14295,64 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9442,87 - заборгованість по процентам та комісією; 10650,00 грн. - пеня, штраф, неустойка, про що ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було повідомлено боржника, шляхом надісланні повідомлень за вих. № 001471196-1 від 19.10.2016 року та від 24.10.2016 року відповідно, із зазначенням суми заборгованості та порядку її погашення Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ч. 1-2 ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави (глави 73 «Факторинг» ЦК України). На підставі змісту договорів факторингу № б/н від 30.09.2014 року та № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, та з урахуванням вищевказаних правових норм, які регулюють питання відступлення права грошової вимоги на підставі договорів факторингу, суд прийшов до висновку про правомірність вимоги позивача до відповідача по виконанню зобовязань за кредитним договором в звязку з відступленням права грошової вимоги факторові (позивачу). З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні докази того, що відповідач в повній мірі виконав взяті на себе зобовязання перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 500328136 від 11.12.2012 року, та беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем [PERSON] таких зобовязань перед попереднім фактором ТОВ «Дата [PERSON]» чи теперішнім фактором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд вважає, що права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, як боржником перед фактором, на підставі чого позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 512, 514, 526, 530, 629, 1054, 1077, 1083 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року суд, -

Outcome: approved