Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% на рік (2% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Однак, станом на 20.02.2014 року заборгованість за Кредитним договором складає 18435,75 грн., з яких: 2147,09 грн. - заборгованість за кредитом, 8199,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6735 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 854,08 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 18435,75 грн. за Кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Мазур О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував наявність кредитної заборгованості, однак просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» Кредитного договору № б/н від 01.04.2008 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% на рік (2% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Даний Кредитний договір складається з Заяви Позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта та Тарифів. З Розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов Договору (виконання зобов'язання припинилося з 02.07.2008 року), у зв'язку з чим станом на 20.02.2014 року виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі 18435,75 грн., з яких: 2147,09 грн. - заборгованість за кредитом, 8199,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6735 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 854,08 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував наявність кредитної заборгованості, однак заявив, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду та просив його застосувати. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14) зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. П. 9.12. Кредитного договору № б/н від 01.04.2008 року передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання (тобто з 01.04.2008 року до 01.04.2009 року); якщо протягом даного строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. П. 3.1.3. Кредитного договору передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту Картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви Держателя про закриття Карткового рахунку, а також при умові наявності грошових засобів на Картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по Картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов, передбачених договором. Незважаючи на вищезазначені умови договору, позивачем не було надано до суду жодних доказів перевипуску картки та встановлення нового терміну її дії, а також доказів отримання відповідачем нової картки чи, навіть, повернення первинної картки до банку, а тому суд приходить до висновку, що строк дії кредитної картки закінчився 01.04.2009 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої ПАТ «Акцент - Банк», останній платіж за Кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року відповідач [PERSON] здійснив 02.07.2008 року, а строк дії кредитної картки закінчився 01.04.2009 року, тому трирічний строк позовної давності не переривався та повинен обчислюватися саме з цієї дати (01.04.2009 року). Чинним законодавством України та умовами Кредитного договору № б/н від 01.04.2008 року не передбачено спеціальної позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, строк на звернення ПАТ «Акцент - Банк» до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року закінчився 01.04.2012 року, відповідна позовна заява ПАТ «Акцент - Банк» була подана до суду 12.03.2014 року, а тому строк позовної давності пропущено. Оскільки судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (трирічний строк позовної давності), про причини пропуску строку позовної давності позивач не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив їх поновити, а відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed