Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач ТОВ „ОТП Факторинг Україна звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначив, що 29.01.2013 року між ПАТ „ОТП Банк, правонаступником якого є ТОВ „ОТП Факторинг України , та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Згідно умов договору, позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 23\~998,00 гривень. [PERSON] зобовязався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобовязання, згідно умов договору, однак зобовязання за вказаним договором ним були порушені, станом 14.05.2015 року за договором про надання споживчого кредиту існує заборгованість у загальному розмірі 22\~649, 46 гривень. ТОВ „ОТП Факторинг України просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 29.01.2013 року в розмірі 22\~649,46 гривень, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд вирішити справу у порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 29.01.2013 року між ПАТ „ОТП Банкта [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до п.1.1. ч.1 договору, Банк надав Позичальнику споживчий кредит, а позичальник прийняв його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту на споживчі цілі 20\~000,00 гривень, на придбання послуг у продавця 3\~600,00 гривень, на сплату комісії за оформлення кредиту 398,00 гривень, загальна сума кредиту 23\~998,00 гривень; цільове використання кредиту споживчі цілі та придбання послуг продавця; строком на 36 місяців, з 29.01.2013 року по 29.01.2016 року, розмір процентної ставки 9,99% річних. Згідно п.1.2 ч. 1 договору, Кредитор надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та Правил користування, а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком № 1 „Графік платежів, що є невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Відповідно до п.1.2.3 ч.1 договору, кредит надавався шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банку. Згідно п.1.4 ч.1 договору, Позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені кредитним договором не пізніше 29.01.2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки визначеної п.1.1 даного договору. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і проценти, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку. Відповідно до п.1.5 ч.1 договору, за порушення Позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення 25 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості який містяться в матеріалах цивільної справи, наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER], станом на 14.05.2015 року становить 22\~649,46 гривень, з яких сума заборгованості у розмірі 17\~321,26 гривень, сума заборгованості за процентами у розмірі 1\~230,34 гривень, комісія за РО у розмірі 4\~097,86 гривень. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено та підтверджено наявними доказами по справі, що відповідачем [PERSON] порушені умови укладеного договору. Крім того, судом встановлено, що 15.09.2014 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна та ПАТ „ОТП Банк у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір факторингу № б/н. Згідно з вищезазначеним договором ПАТ „ОТП Банк відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна прийняло за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 29.01.2013 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, а також того, що будь-яких заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування з боку відповідача не надано, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 гривень, підлягають також стягненню з відповідача. \~

Outcome: approved