Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що 11.08.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-14). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] в сумі 3000,00 грн, на термін, що відповідає строку дії карти. Але, [PERSON], в порушення умов кредитного договору свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Як вбачається з розрахунку заборгованості, у звязку з невиконанням умов кредитного договору, заборгованість відповідача станом на 30.04.2018 року становить 69 905,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 4065,84 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 58 972,30 грн., заборгованості за пенею та комісією 3300,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3316,91 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка на місяць складала 2,5 відсотка, тобто 30 відсотків на рік. Базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році (а.с.8). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 14.08.2008 року по 31.08.2014 року нарахування відсотків здійснювалось, виходячи із обумовленої договором відсоткової ставки, що діяла день підписання заяви, щомісячна відсоткова ставка складала 2,5 відсотка у місяць, тобто 30,00 відсотка на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Починаючі з 01.09.2014 року нарахування відсотків відповідачу здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.09.2014 року, щомісячна процентна ставка складала 2,9 відсотка у місяць, тобто 34,80 відсотка на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Починаючі з 01.04.2015 року нарахування відсотків відповідачу здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.04.2015 року, щомісячна процентна ставка складала 3,6 відсотка у місяць, тобто 43,20 відсотка на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобовязана виконувати умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Конституційний Суд України у справі від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 про захист прав споживачів кредитних послуг у мотивувальній частині рішення зазначав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин (позичальника), а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. (ч.3 ст. 1056-1) У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. (ч.4 ст. 1056-1) З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка на місяць у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30,00 % на рік, що підтверджується підписаною сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки . В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення боржника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації та надання виписки по картковому рахунку, є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки. Проте це покладення на позичальника обовязку отримання виписки по картковому рахунку не є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. З розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за період з 14.08.2008 року по 30.04.2014 року вбачається, що починаючи з 30.06.2014 року розмір поточної та простроченої заборгованості по кредиту складає 4065,84 грн. (3873,44+192,40) і є незмінним, погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, підстави для нарахування відповідачу збільшених процентів за користування кредитом відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку - 30,00% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2014 року розмір нарахованих процентів на суму залишку поточної та простроченої заборгованості із розрахунку 30 % складає 894,90 грн., який суд вважає правильним. Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30% річних та кількості днів за період з 01.09.2014 року (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 30.04.2018 року, яка складає 1338 днів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 4533,41 грн. з наступного розрахунку: 3873,44 грн. (поточна заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів х 1338 день = 4318,88 грн.; 192,40 грн.(прострочена заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів х 1338 день = 214,53 грн.; 4318,88 грн. + 214,53 грн. = 4533,41 грн. Отже, разом із заборгованістю за процентами станом на 31.08.2014 року (накопичувальним підсумком) у сумі 894,90 грн., стягненню підлягає 5428,31 грн (4533,41 грн. + 894,90 грн.) Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 4065,84 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, а в частині заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути станом на 30.04.2018 року заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5428,31 грн. Позовні вимоги щодо стягнення пені та штрафів задоволенню не підлягають з наступних підстав. У частині 1 ст. 611 ЦК України закріплено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Проте, нараховуючи відповідачу штрафні санкції та пеню, банк не врахував наступне. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII, який набрав чинності 15 жовтня 2014 року. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З метою забезпечення реалізації ст.2 Закону, Національний банк України листом від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив усі банки про необхідність неухильно дотриматися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, до якого віднесене м. Краматорськ Донецької області. Судом встановлено, що відповідач мешкає у м. Краматорську Донецької області, що підтверджується копією паспорта відповідача та довідкою Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади (а.с.15, 27). Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача пені та штрафу слід відмовити. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 11.08.2008 року станом на 30.04.2018 року у загальній сумі 9494,15 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 4065,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5428,31 грн. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подачу позову покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 04.06.2018 року, а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір у розмірі 239,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial