Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач - Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю на суму 1016,94 гривень та 1378 гривень понесеного судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з 16 червня 2005 року по 19 травня 2006 року перебував на обліку в центрі зайнятості і одержував допомогу по безробіттю на суму 1016,94 грн. та одночасно був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 17 травня 2004 року. Отриману допомогу відповідач добровільно не повернув. У звязку з викладеним просить стягнути з відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю\~\~та судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити із наступних підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2005 року [PERSON] звернувся з заявою до Тернопільського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказав, що ознайомлений з правами та обов'язками, передбаченими даними законами, в тому числі повідомивши, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Згідно з наказом № НТ 050616 від 16 червня 2005 року відповідачу надано статус безробітного з 16 червня 2005 року. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Наказом № НТ 050616 від 16 червня 2005 року [PERSON] була призначена допомога по безробіттю з 16 червня 2005 року по 10 червня 2006 року та розпочата її виплата з 16 червня 2005 року. Наказом від 19 травня 2006 року №НТ 060519 [PERSON] знятий з обліку відповідно до п. 20 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних» у звязку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку відвідування з 19 травня 2006 року. На засіданні комісії з розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, яка відбулася 31 серпня 2016 року вирішено провести звірку інформації безпосередньо у державного реєстратора по безробітному [PERSON] та по результатах прийняти відповідне рішення. За результатами засідання комісії складено протокол № 42 від 31 серпня 2016 року. Розслідуванням встановлено, що [PERSON] приховав відомості про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 17 травня 2004 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 07 вересня 2016 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] був зареєстрований як фізична-особа підприємець з 17 травня 2004 року. Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» вільно обрана зайнятість - реалізація права громадянина вільно обирати вид діяльності, не заборонений законом (зокрема такий, що не пов'язаний з виконанням оплачуваної роботи), а також професію та місце роботи відповідно до своїх здібностей і потреб. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи. Таким чином, відповідач мав зобов'язання проінформувати про факт реєстрації його як субєкта підприємницької діяльності, яким знехтував, та не повідомив Тернопільський міський центр зайнятості про даний факт. Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року N 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за N 232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, [PERSON] перебував на обліку в Тернопільському міському центрі зайнятості як безробітний з 16 червня 2005 року по 19 травня 2006 року і одержав допомогу по безробіттю на суму 1016,94 гривень, що підтверджується довідкою від 12 жовтня 2016 року за № 2892 та одночасно був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 17 травня 2004 року. Відповідно до Наказу Тернопільського міськрайонного центру зайнятості № 175 «Д» від 17 жовтня 2016 року прийнято рішення про повернення коштів за період виплати з 16 червня 2005 року по 19 травня 2006 року в розмірі 1016,94 грн. Повідомлення про повернення коштів в сумі 1016,94 грн. разом з копією наказу від 17 жовтня 2016 року № 175 «Д» направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 17 жовтня 2016 року за № 07/3273. У добровільному порядку відповідач не повернув кошти в сумі 1016,94 грн. на розрахунковий рахунок позивача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, а також те, що відповідач в судове засідання не зявився та не надав суду доказів щодо безпідставності позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми отриманої ним допомоги по безробіттю за період 16 червня 2005 року по 19 травня 2006 року в розмірі 1016,94 грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved