Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів, сплачених в якості авансу в сумі 26635,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання інформаційних послуг щодо об`єктів, які пропонуються на ринку нерухомості. Відповідач запропонував позивачу квартиру [ADDRESS] , зазначивши, що це його квартира. 15.02.2020 року між сторонами був укладений договір завдатку на суму 1000 дол. США. Однак, договір купівлі-продажу квартири не укладений з вини відповідача, завдаток не повернутий. Вважає, що фактично ним був сплачений аванс, який підлягає поверненню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач проти позову заперечив, подав письмовий відзив, в якому зазначив, що позивач навмисно відмовляється від укладення договору купівлі-продажу, оскільки вже придбав іншу квартиру. За договором завдатку, у разі невиконання умов договору, сторона яка його порушила сплачує послуги агенства за себе та за іншу сторону. На даний час [PERSON] відмовляється оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу спірної квартири, а тому порушує умови договору завдатку. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2020 року в даній справі відкрите провадження та призначено судове засідання на 10 серпня 2020 року. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню: Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір про надання інформаційних послуг, за яким виконавець надає замовнику інформацію про рівень цін на об`єкти нерухомості, що склався на ринку, порядок укладення та реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, ренти, найму тощо щодо об`єктів нерухомості, порядок оподаткування операцій з нерухомістю, інформацію з бази даних про об`єкти, які пропонуються на ринку нерухомості, участь у проведенні розрахунків, перевірка та надання інформації щодо справжності банкнот (а.с.9-10). 15 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір завдатку, згідно якого покупець на підтвердження свого наміру придбати 1-кімнатну квартиру у продавця за адресою: [ADDRESS] та на забезпечення його виконання, передає в якості завдатку грошову суму еквівалентну 1 000,00 дол. США в рахунок належних йому розрахунків по договору купівлі-продажу, продавець приймає вказаний завдаток і зобов`язується продати покупцю вищевказане нерухоме майно за узгоджену сторонами суму у розмірі 17 300,00 дол. США в строк до 1 квітня 2020 року (а.с.11). Вказаний строк строк продовжувався, останній раз до 20.05.2020 року. Згідно п. 5 договору, продавець підтверджує, що на теперішній час це нерухоме майно ніяким чином не продано, під арештом чи забороною не перебуває, треті особи не мають права на нього, щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлене, у податковій заставі не перебуває. Зі змісту укладеного договору вбачається, що саме відповідач є власником квартири, яка буде продана. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що власниця спірної квартири знаходиться за кордоном, тому у визначений в договорі завдатку строк оформити договір купівлі-продажу квартири не вдалося. Таким чином на момент укладення договору завдатку квартира фактично належала третій особі, довіреність на ім`я відповідача власницею квартири не видавалася. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був, наявна лише домовленість про укладення договору в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу. На відміну від завдатку аванс є лише способом платежу, він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Якщо сторони домовилися укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного суду від 20 листопада 2019 року у справі 310/3023/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення суми отриманого відповідачем авансу з огляду на те, що договір купівлі-продажу між сторонами не укладався, продаж квартири не відбувся. На момент звернення до суду офіційний курс гривні до долара становить 26,635грн./1 дол. США. Тому з відповідача підлягає стягненню 1000,00 доларів, що в еквіваленті до гривні становить 26635,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved