Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся 12.06.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 443328,86 грн. за кредитним договором № НАН2АN00020003 від 01.03.2006 року. Стягнути з Відповідача судові витрати. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 01.03.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № HAH2AN00020003. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 29250,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 26.12.2014 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 443328,86 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 599 О від 13.02.2014 р., підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, які в ньому викладені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 13.05.2015 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 660, вимоги позову не визнала, просила суду відмовити в задоволенні позову. Вона пояснила, що 18.11.2008 р. рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2 1919/2008 кредитний договір № HAH2AN00020003 розірваний, звернута заборгованість за кредитним договором на предмет застави, тому у позивача відсутнє субєктивне право на подання даного позову. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2006 р. між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № HAH2AN00020003. За п. п. 1.1. п. 1 цього договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахунку на відкритий у ЗФ АКБ «Мрія» поточний рахунок № 26007302004731 ТОВ «Авто Технологія» на строк до 28.02.2011 р. включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 36446,00 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля ВАЗ 21043 29250,00 гривень (двадцять девять тисяч двісті пятдесят грн. 00 коп.), а також у розмірі 7196,00 гривень на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11. даного договору. Періодом сплати вважати період з «1» по «5» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 768,45 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. За п. п. 4.1. п. 4 договору № HAH2AN00020003 при порушенні позичальником будь якого зобовязання, передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,00 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки Сплата пені здійснюється в гривні. За п. п. 5.1. п. 5 договору № HAH2AN00020003 даний договір у частині п. 3.7. набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. ЗАТ КБ «ПриватБанк» прийняті на себе зобовязання за кредитним договором виконано в повному обсязі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.11.2008 р. по справі № 2 1919/2008 позов закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Харківського головного регіонального управління «ПриватБанк» задоволений. Розірвано кредитний договір № HAH2AN00020003 від 01.03.2006 року, укладений між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Звернута заборгованість за кредитним договором № HAH2AN00020003 від 01.03.2006 року в розмірі 35872 грн. 48 коп. на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель 21043, рік випуску 2006 , тип ТЗ легковий універсал В, номера кузова/шасі ХТА21043060064369, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, підтвердженим техпаспортом РСА № 16455, виданим ДАІ ГУ УМВС України МРЕВ м. Харкова від 28.02.2006 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з [PERSON] на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі Харківського головного регіонального управління «Приватбанк» судові витрати в розмірі 358 грн. 72 коп. та 30 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду судового процесу. Станом на 26.12.2014 р. у відповідача [PERSON] існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 443328,86 грн., з яких: 29004,27 грн. заборгованість за кредитом; 83761,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3437,11 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 327126,17 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, оскільки ухвалене 18.11.2008 р. Дзержинським районним судом м. Харкова по справі № 2 1919/2008 судове рішення про розірвання кредитного договору № HAH2AN00020003 від 01.03.2006 р. та звернення заборгованості на предмет застави, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовані, не гуртуються на нормах діючого законодавства та такі, що не підлягають задоволенню, але банк не позбавлений права звернутися до суду з позовом про отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, ст. ст. 509, 510, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 631, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed