Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2003 року згідно наказу № 160/ос був прийнятий на підставі безстрокового трудового договору слюсарем-ремонтником 3-го розряду на пункті технічного обслуговування вагонів станції «Баси» Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця». Працюючи на посаді та виконуючи трудові обов'язки, [PERSON] 26.01.2011 року о 15.00 год., виходячи з контейнеру, підсковзнувся та впав, отримавши виробничу травму: ушкодження у виді травми закритого компресійного перелому 7 грудини хребця 1 ступеня, яка призвела до стійкої втрати працездатності та послідуючої інвалідності (інвалід ІІІ групи). За ступенем тяжкості отримані тілесні ушкодження кваліфікуються, як середньої тяжкості. Факт отримання тілесних ушкоджень та їх характер встановлений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05.03.2012 року у справі № 1-164/2012, який вступив у законну силу та ніким не скасований до даного часу. У свою чергу, відповідач тривалий час не визнавав факту отримання позивачем виробничої травми, незважаючи на наявну кримінальну справу, а тому лише після набрання чинності зазначеним вище вироком суду рішенням від 15.11.2012 року у справі № 1805/8291/2012 Зарічного районного суду м. Суми з урахуванням рішення від 07.02.2013 року Апеляційного суду Сумської області, прийнятого за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача ДП «Південна залізниця», було задоволено частково позов [PERSON] та встановлено факт каліцтва [PERSON], що мав місце 26 січня 2011 року о 15-00 год. у відокремленому підрозділі «Вагонне депо Основа» державного підприємства «Південна залізниця», коли він, виходячи з контейнеру, підсковзнувся та впав, отримавши середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді травми закритого компресійного перелому 7 грудини хребця 1 ступеня; визнано недійсним висновок комісії розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 26.01.2011 року о 15-00 год. у відокремленому підрозділі «Вагонне депо Основа» державного підприємства «Південна залізниця» та викладений у п. 6 акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 09.03.2011 року. Відразу після отримання описаної вище виробничої травми позивач був госпіталізований. Лікування та реабілітація потребувала значного часу, тому позивач перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні до 08.01.2012 року. У період лікування згідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 649231, позивачеві [PERSON] була рекомендована робота з неважкими та нешкідливими умовами праці, зокрема, черговий, комірник, обліковець, а також визнано інвалідом ІІІ групи. При прибутті на робоче місце після закриття останнього листа непрацездатності 08.01.2012 року, позивач був направлений адміністрацією на проходження медичного огляду і згідно до направлення від 13.01.2012 року була видана медична довідка про непридатність позивача працювати за професією слюсаря з ремонту рухомого складу на ПТО. Після цього позивач постійно відвідував робоче місце, однак ніяких інших трудових обов'язків з меншим фізичним навантаженням адміністрацією підприємства йому доведено не було. Відповідач табелював перебування на роботі позивача, кожного місяця нараховував заробітну плату, видавав на руки позивачеві розрахункові листки за лютий - вересень 2012 року, виплачував заробітну плату. 11.09.2012 року [PERSON] адміністрація повідомила, що він звільнений з роботи за прогули за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України на підставі наказу № 193/ос від 11.09.2012 року з 03.02.2012 року. З наказом про звільнення позивач ознайомлений не був і лише у відповідь на його письмову заяву від 27.11.2012 року йому було видано копію наказу про звільнення, в якому зазначено, що звільнення проведено на підставі рішення профкому від 10.09.2012 року. Як слідує з відповідного запису № 27 у трудовій книжці [PERSON] відповідач звільнив позивача за прогул напередодні 03.02.2012 року. Позивач вважає, що оскільки з 03.02.2012 року до 11.09.2012 року пройшло більше, ніж шість місяців, а граничний строк притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності - шість місяців, тому звільнення за прогул є незаконним. Враховуючи вищевикладене позивач просить: поновити строк звернення до суду; визнати незаконним наказ № 193/ос від 11.09.2012 року Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» про звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України з посади слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого складу в цеху ПТО вагонів станції «Баси»; поновити [PERSON] на посаді слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого складу в цеху ПТО вагонів станції «Баси» Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно електронного повідомлення № 22 начальника вагонного депо м. Харків просить слухання справи відкласти у зв'язку з находженням юрисконсульта депо на лікарняному. Враховуючи, що відповідач, як юридична особа, має не лише одного представника, тому суд вважає причину неявки представника відповідача неповажною та за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно наказу № 160/ос від 20.05.2003 р. був прийнятий на підставі безстрокового трудового договору слюсарем-ремонтником 3-го розряду на пункт технічного обслуговування вагонів станції «Баси» Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», що підтверджується фотокопією з трудової книжки позивача (а. с. 4-5). Згідно наказу № 193/ос від 11.09.2012 року [PERSON], слюсаря з ремонту рухомого складу ІV розряду Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» ПТО вагонів станції «Баси», було звільнено з 03.02.2012 за п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. Підставою для звільнення є доповідна записка начальника депо та за згодою профкома відповідно протоколу № 9 від 10.09.2012 р. (а. с. 8). З наказом про звільнення позивач був ознайомлений 27.11.2012 р. та копію наказу про звільнення отримав на підставі письмової заяви від 27.11.2012 р. (а. с. 8, 9). Як встановлено вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05.03.2012 р. [PERSON] 26.01.2011 року о 15.00 год., виходячи з контейнеру підсковзнувся та впав, отримавши виробничу травму: ушкодження у виді травми закритого компресійного перелому 7 грудного хребця 1 ступеня, яка призвела до стійкої втрати працездатності та послідуючої інвалідності (інвалід ІІІ групи) (а. с. 6, 10-12). Як вбачається з фотокопії витягу з історії хвороби № 170748 [PERSON], 27.01.2011 р. він звертався за медичною допомогою, оглянутий нейрохірургом. З 28.01.2011 р. по 02.02.2011 р. знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Сумської МКЛ № 1. Після виписки зі стаціонарного лікування позивач знаходився на амбулаторному лікуванні. 25.08.2011 р. позивач був виписаний до праці. У вересні 2011 р. стан [PERSON] погіршився. З 23.09.2011 р. по 02.10.2011 р. позивач знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні СМКЛ № 4, після виписки лікувався амбулаторно. Для подальшого лікування був направлений до ЦКЛ УЗ. На листі непрацездатності знаходився з 28.01.2011 р. по 25.08.2011 р.; з 23.09.2011 р. по 17.10.2011 р., виписаний з відкритим листком непрацездатності. Крім того, з листків непрацездатності № 630305 та № 775369 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні до 07.01.2012 р. включно та був тимчасово непрацездатний (а. с. 22, 23-27). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 649231 від 07.12.2011 р., [PERSON] встановлена третя група інвалідності та протипоказана: важка й середньої важкості фізична праця, тривале перебування на ногах, а також в несприятливих мікрокліматичних умовах. (а. с. 7). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААВ № 592813 від 23.09.2013 р., [PERSON] встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва на строк до 01.10.2014 р. та протипоказана важка й середньої важкості фізична праця, тривале перебування на ногах. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 249159 від 23.09.2013 р., ступінь втрати професійної працездатності у [PERSON] встановлена в розмірі 50 % на строк до 01.10.2014 р. (а. с. 6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2012 року у справі № 1805/8291/2012 були частково задоволені вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Південна залізниця» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про встановлення факту каліцтва, визнання недійсними актів розслідування нещасного випадку та спонукання до вчинення дій. Суд встановив факт каліцтва [PERSON], що мав місце 26.01.2011 р. о 15.00 год. у Відокремленому підрозділі «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», коли він, виходячи з контейнеру, підсковзнувся та впав, отримавши середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді травми закритого компресійного перелому тіла 7 грудини хребця 1 ступеня. Суд визнав недійсним висновок комісії розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 26.01.2011 року о 15-00 год. у Відокремленому підрозділі «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» та викладений у п. 6 акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 09.03.2011 року та визнав недійсним акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ відносно [PERSON], складений на підставі акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 09.03.2011 р. Суд також зобов'язав Державне підприємство «Південна залізниця» скласти акт про нещасний випадок відносно [PERSON], що мав місце 26.01.2011 р. о 15.00 год. у Відокремленому підрозділі «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (а. с. 13-15). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07.02.2013 р. рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2012 року скасовано в частині вирішення вимог щодо визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ та відмовлено в задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а. с. 16-19). Згідно направлення від 13.01.2012 р. була видана медична довідка про непридатність позивача працювати за професією слюсаря з ремонту рухомого складу на ПТО (а. с. 28, 29). Відповідач табелював перебування на роботі позивача, кожного місяця частково нараховував заробітну плату, видавав на руки позивачеві розрахункові листки за лютий-вересень 2012 року, однак фактично заробітну плату не виплачував (а. с. 30, 31). Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня). Як передбачено ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2- 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Виходячи з вимог ч.ч. 1, 3, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Необхідно зазначити, що наказ за № 193/ос від 11.09.2012 р. про звільнення позивача з роботи не містить обґрунтування: в чому конкретно проявилось порушення, яке було приводом для звільнення; за який період роботи допущено порушення; обставини, за яких вчинено проступок; які докази, з їх оцінкою та зазначенням, підтверджують скоєння порушення; яким чином визначався ступінь тяжкості вчиненого (з врахуванням попередньої роботи працівника), чи враховувалась можлива заподіяна шкода і чи мало місце її спричинення (а. с. 8). Крім того, дисциплінарне стягнення було накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, чим порушено вимоги ст. 148 КЗпП України. Суд вважає необхідним поновити позивачеві строк звернення до суду з даним позовом, так як суд вважає, що [PERSON] пропустив його з поважних причин, оскільки позивач внаслідок трудового каліцтва втратив професійну працездатність на 50 % та йому лише після його звернення до суду з відповідним позовом до відповідача 23.09.2013 р. встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Таким чином, суд вважає, що при звільненні позивача були порушені трудові права [PERSON], а тому необхідно визнати незаконним наказ № 193/ос від 11.09.2012 року Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» про звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України з посади слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого складу в цеху ПТО вагонів станції «Баси» та поновити позивача на посаді слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого складу в цеху ПТО вагонів станції «Баси» Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02.2012 р. по 13.03.2014 р. у розмірі 53 930,04 грн. 2 134,76 х 25 міс. = 53 369 70,13 х 8 днів = 561,04 53 369 + 561,04 = 53 930,04 На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сум 539,30 грн. На підставі пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати в розмірі середньомісячного платежу в сумі 2 134,76 грн.

Outcome: approved