Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» через представника звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги представник позивача мотивує наступним. 16.06.2009 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір страхування транспортних засобів №ОТР.102929, предметом якого є страхування автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER]. 09.08.2010 року за участю автомобілів, марок «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталася ДТП, внаслідок обидва транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП. 10.08.2010 року страхувальник - [PERSON] звернувся до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу, у зв?язку з ДТП, яка є страховим випадком, відповідно до договору страхування №ОТР. 102929. В 2011 році на підставі страхових актів та розрахунку суми страхового відшкодування позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника - [PERSON] в розмірі 19 380 грн., що підтверджується відповідними дорученнями. Позивач звернувся до [PERSON] з регресною вимогою, запропонувавши йому в добровільному (позасудовому порядку) відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 19 380 грн., яку [PERSON] так і не відшкодував позивачу, а тому виникла необхідність звернутися до суду. Згідно ухвали суду від 24.02.2014 року [PERSON] був виключений з кола відповідачів, у зв'язку зі смертю та залучені співвідповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до останніх уточнень позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 19 380 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з?явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з урахуванням останніх уточнень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 152). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, однак, заявив клопотання про розстрочку виконання рішення суду, у разі задоволення судом позовних вимог, мотивуючи тим, що є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, в підтвердження чого надав суду довідку від 17.10.2016 року №6576, видану Житомирським об'єднаним управління ПФУ в Житомирській області. Також зазначив, що зможе здійснювати виплати в розмірі 400 грн. в періоди з 10 по 15 число кожного місяця протягом 49 місяців. Також зазначав, що його батько [PERSON] дуже погано бачив, що підтверджується медичними картками, які містяться в матеріалах справи. Керувати транспортним засобом його батько не міг, оскілько його зір складав 3%. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 04.12.2013 року позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) (а.с. 1-2). З матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що 09.08.2010 року о 14:50 год, по вул. Харківське шосе в напрямку вул. Тепловоїної, в м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем, марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смугу руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 14). Відповідно до копії звіту про оцінку колісного транспортного засобу №877/10 та додатків до нього, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER], складає 16 020 грн. 52 коп. (а.с.15-25). З копії наряду-замовлення №Шо-К-0959 від 25.11.2010 року вбачається, що потерпілим від ДТП [PERSON] за виконання робіт з відновлювального ремонту автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER] , було сплачено ТОВ «Шогун» 20 680 грн. (а.с. 26-27). Відповідно до страхових актів, розрахунків страхового відшкодування до страхових актів, а також платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, [PERSON] - власнику автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. [NUMBER], позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхове відшкодування в сумі 19 380 грн. (а.с. 29-34). 17.02.2014 року до суду надійшов лист П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого зазначено, що 27.12.2012 року в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №1633/2012 до майна померлого [PERSON] За оформленням своїх спадкових прав із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись 27.12.2012 року - дружина померлого [PERSON] та 16.05.2013 року - син померлого [PERSON] Станом на 13.02.2014 року свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року визнано недійним шлюб, зареєстрований 22.09.2012 року, актовий запис №1146, у відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві між [PERSON], та [PERSON]; визнано недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 30.10.2012 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської Державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1-1436; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 01.12.2012 року [PERSON] право власності на 39/200 частин житлового будинку №7 по провулку Люботинського в м. Києві; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 01.12.2012 року [PERSON] право власності на 195 кв.м земельної ділянки, що знаходиться у Дніпровському р-ні м. Києва по провулку Люботинського, 7 в м. Києві. (а.с. 126-129). 19.03.2015 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст.225 ЦПК України вказавши, що шлюб, укладений 22.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] є недійсним на підставі ч.1 ст.40 СК України. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 130-134). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 року залишено без змін (а.с. 135-140). Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог за наступних підстав. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно приписів ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Згідно ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначеної процесуальної норми, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], є його син [PERSON] - співвідповідач по справі, а тому саме до нього переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, як того вимагають приписи ст. 1231 ЦК України. Твердження відповідача [PERSON] про те, що його батько [PERSON] не спроможний був керувати транспортним засобом через вади зору, суд не приймає до уваги, оскільки Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року встановлено, що саме [PERSON] керував автомобілем, марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER]. Дана постанова жодною стороною не оскаржувалась. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем через представника не було заявлено клопотання про виключення з кола відповідачів [PERSON], вимоги позову підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З урахуванням того, що відповідач [PERSON] заявив відповідне клопотання, є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, а також зазначив, що зможе здійснювати виплати в розмірі 400 грн. в періоди з 10 по 15 число кожного місяця протягом 49 місяців, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та розстрочити виконання рішення за обставин, викладених у клопотанні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial