Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Представник\~ Акціонерного товариства\~ [PERSON] «ПРИВАТБАНК»\~ [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором\~ №б/н від 29.11.2016 заборгованість\~ у розмірі 16681 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 5553 грн. 97 коп. тіло кредиту; 2834 грн. 34 коп. відсотки за користування кредитом; 7022 грн. 32 коп. пеня; 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина), 770 грн. 53 коп. штраф (процентна складова). Також просить стягнути з відповідача судові витрати\~у розмірі\~1762\~грн.00\~коп., як сплачений судовий збір при поданні позову. Позов обґрунтовано тим, що 29.11.2016 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] в порядку ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638 ЦК України був укладений кредитний договір шляхом прийняття пропозиції та приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до цього кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4000 грн. на картковий рахунок, а саме: кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з терміном дії до травня 2020 року включно. Однак, відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням усіх складових боргу, станом на 23.10.2018 становить 16681 грн. 16 коп. Наявність заборгованості, внаслідок невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором позивач підтверджує розрахунком, який додає до позовної заяви, та випискою по особовому рахунку. Посилаючись на обовязковість договору для виконання сторонами, а також на положення ст. ст. 509, 525, 526, 599, 610, ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України позивач просить суд стягнути всю суму заборгованості за кредитом. Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було\~розяснено\~його\~право\~подати\~суду\~відзив\~на\~позовну\~заяву\~і всі\~наявні\~докази\~(які\~можливо\~доставити\~до\~суду),\~висновки\~експертів\~і заяви\~свідків,\~що\~підтверджують\~заперечення\~проти\~позову\~протягом пятнадцяти\~днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також розяснено право подати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29.01.2019 справу призначеного в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін, оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівника поштового звязку «За закінченням встановленого строку зберігання». Відповідач,\~який належним\~чином повідомлений про розгляд\~справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання\~не зявився, відзив у встановлений\~судом строк\~на\~позов без\~поважних причин не надав,\~заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило, а тому\~суд вирішує\~спір за\~наявними матеріалами\~справи,\~відповідно до\~ч.2\~ст. 191\~ЦПК України. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] в судове засідання не зявилася, в клопотанні не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст. 280 ЦПК України. Суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні обставини. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк». 29.11.2016 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі [PERSON]) Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8). [PERSON] з [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено основні умови кредитування з використанням різних типів кредитної картки (а.с.9). За цими Тарифами пільговий період з використанням кредитної картки «Універсальна» надається тривалістю 55 днів за умови погашення позичальником до 25 числа кожного місяця 5% кредитних коштів, але не менше 50 грн. Також зазначені: базова відсоткова ставка в місяць 3,5%, обовязковий щомісячний платіж; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань. (а.с.9). 29.11.2016 відповідач отримав кредитну карту «Універсальна» (картрахунок 5168742357735749) з терміном дії до травня 2020 року включно, що підтверджується довідкою [PERSON] про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, де також відображено старт карткового рахунку та всі зміни кредитного ліміту (а.с.41,42). Відповідно до п 1.1.7.43 Витягу з Умов та Правил сторони погодили, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості за договором, у точу числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Внаслідок неналежного виконання своїх зобовязань по поверненню кредитів у відповідача виникла накопичувальна заборгованість за кредитом, а 27.02.2018 відбулося останнє погашення на суму 300,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 29.11.2016 станом на 23.10.2018 та випискою по особовому рахунку відповідача основна карта: 5168 **** **** 5749 (а.с.7, 43, 44). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Витягу з Умов та Правил, відповідач зобовязаний\~ погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.12.10 [PERSON] має право\~вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або в певній\~[PERSON] частки у разі невиконання клієнтом та/або довіреною особою клієнта своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у разі порушення\~ власником або\~ довіреною особою\~вимог чинного законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати карту) та/або\~ визнати карту недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за договором. Згідно п. 2.1.1.12.2 та п. 2.1.1.12.6 Витягу з Умов та Правил в разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в [PERSON], що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Витягу з Умов та Правил, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.9). Згідно п.2.1.1.12.6.1 Витягу з Умов та Правил, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує [PERSON] пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Подані позивачем виписка по картковому рахунку відповідача [PERSON] та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти дають підстави вважати, що [PERSON] перераховував на картковий рахунок відповідача грошові кошти в межах встановленого та в подальшому зміненого карткового ліміту до максимального розміру 4000 грн. Відповідач користувався цими коштами, а також періодично здійснював погашення кредиту, процентів та пені, що нараховувалась за прострочення щомісячного платежу. Згідно п.1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 договору. Згідно з п.п. 1.1.6.1 та 1.1.6.2 зміни до цих Умов і Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в однобічному порядку, а у випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку: 1.1.6.2.1. Офіційний сайт банку: www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділеннях [PERSON]. При незгоді зі змінами Правил та/або [PERSON] клієнт зобовязаний звернутись в [PERSON] для розірвання цього Договору та погасити перед [PERSON] заборгованість, виконавши умови п. 2.1.1.5.4. Отже, сторони договору\~\~погодили порядок зміни умов та тарифів за договором та доведення їх до відому клієнта [PERSON]. З розрахунку заборгованості вбачається, що фіксована процентна ставка не змінювалась. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд визнає їх достовірними, належними та допустимими, які в сувої сукупності дають підстави суду частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобовязання. Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, який визначається строком дії кредитної картки, що видана на виконання договору травень 2020 року включно (а.с.42). Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір,\~на виконання якого\~позичальником були отримані кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на\~\~платіжну картку. Згідно виписки по картковому рахунку відповідач користувався наданими коштами з 02.12.2016 по 12.10.2018,\~\~періодично\~\~повертаючи їх та сплачував проценти, але у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань у нього утворилась заборгованість перед [PERSON]. Розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 29.11.2016 станом на 23.10.2018 доведені вимоги позивача про стягнення: тіла кредиту 5553,97 грн.; відсотки 2834,34 грн., що в сумі складає 8388,31 грн. Що стосується вирішення питання стягнення неустойки (пені та штрафу), то суд виходить з наступного. Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобовязання не буде виконане. Вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Згідно зі ст.\~61\~Конституції\~України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що відповідно до ст.\~549\~ЦК\~України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить\~\~про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції\~України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15. За відсутності належного розрахунку пені в межах строку позовної давності щодо кожного обовязкового платежу з зазначенням кількості днів прострочення, а також виходячи з практики Верховного суду України, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення пені у заявленому позивачем розмірі. Крім цього, судом зясовано, що позивач вирахував суму штрафу, виходячи з двох складових: 500 грн. фіксована ставка та 5% процентна складова від суми заборгованості, куди включив не лише борг за кредитним лімітом та процентами, а й борг за пенею, нарахованою за весь час прострочення виконання зобовязання. Такий розрахунок не відповідає закону та не ґрунтується на досліджених судом умовах кредитування, де в розрахункову величину штрафу не передбачено включення пені. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. За кредитним договором, зобовязанням позичальника є повернення у розмірах та на умовах, встановлених договором, грошових коштів (кредиту) та сплата процентів (ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України) Отже, штраф, як вид відповідальності за порушення позичальником кредитного зобовязання обчислюється у відсотках від заборгованості по кредиту та процентам, що є основним зобовязанням боржника. Пеня до розрахункової суми штрафу не входить. За таких обставин, заявлені позивачем\~вимоги про стягнення заборгованості за неустойкою (пенею\~та штрафом), підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає штраф в розмірі 919 грн. 42 коп., з яких: фіксована ставка 500 грн. та процентна складова від суми боргу 419 грн. 42 коп.( 8388,31 грн. х 5%). Зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. Відповідач\~[PERSON] презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування у нього невиконаних грошових зобовязань не спростував. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем обставин справи щодо наявності у відповідача грошового зобовязання за кредитним договором б/н від 29.11.2016 на умовах та розмірах, якими обґрунтовано позовні вимоги, окрім вимог, що стосуються стягнення пені та частково штрафу. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 9307,73 грн. (8388,31 грн. борг за зобовязанням + 919 грн. 42 коп. штраф). Судовий збір, сплачений позивачем\~ у розмірі 1762 грн.,\~що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» є мінімальним розміром за подання позову майнового характеру юридичною особою та достатнім у цій справі, підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial