Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі ТОВ) «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу суми шкоди, виплаченої іншій особі, постраждалій в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП). Позов обґрунтовано тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 17.03.2016 по вул. Петровська алея в м.Києві, за участю транспортних засобів: Hyundai Ассеnt, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та KIA реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортні засоби отримали пошкодження. [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», визнано винним у вчиненні ДТП. Страховою компанією відшкодовано потерпілій в ДТП особі [PERSON], за його зверненням, завдана шкода в сумі 49000 грн., тобто в межах встановленого ліміту за відрахуванням франшизи. 13 жовтня 2017 року між ПрАТ «Європейський страховий союз» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за договором страхування від 02.09.2015, укладеним між [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз», за яким товариство набуло право зворотної вимоги щодо збитків, завданих страхувальником. Посилаючись на те, що ані водій [PERSON], ані страхувальник [PERSON] у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомили страховика про настання страхового випадку, позивач просив задовольнити позов та в порядку регресу стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 49000 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, направив клопотання про можливість розгляду справи за його відсутністю, позов підтримує ( а.с. 97,103). Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 02.09.2015 між ним та ПрАТ «Європейський страховий союз» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і у березні 2016 автомобіль Hyundai Ассеnt передано у володіння [PERSON] Винною особою у ДТП визнано саме [PERSON], який за вимогами ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» зобов'язаний був письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Вважає, що оскільки збитки понесені позивачем не з вини [PERSON], він не несе відповідальність за завдані збитки. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої заперечення і просив відмовити у задоволенні позову ( а.с. 75-78). Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2016 в м. Києві по вул. Петровська алея водій [PERSON], керуючи автомобілем Hyundai Ассеnt, реєстраційний номер [NUMBER], не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «Виїзд заборонено», після чого виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем KIA Сееd, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 13 квітня 2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, внаслідок порушення останнім п.16.11 ПДР України , і притягнуто до адміністративної відповідальності ( а.с. 17-18). Станом на 17.03.2016 власником автомобіля Hyundai Ассеnt, реєстраційний номер [NUMBER] була [PERSON] 03.08.2016 автомобіль знято з обліку для реалізації. На підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АE/5727825 від 03.09.2015 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» ( а.с. 16). З матеріалів справи випливає, що в день дорожньо-транспортної пригоді, а саме 17.03.2016, до ПрАТ«Європейський страховий союз» звернулась потерпіла особа-[PERSON]-власник автомобіля KIA Сееd, реєстраційний номер [NUMBER] з повідомленням про настання події, що має ознаки стрхового випадку ( а.с. 19-20). Відповідно до страхового акту №227/16 від 05.10.2016 ПрАТ1001/39/43569/Р від 25 квітня 2016 року (а.с.17) ПрАТ «Європейський страховий союз» виплатила постраждалій особі страхове відшкодування за платіжними дорученнями у вересні 2016 у розмірі 49000 грн., при встановленому ліміті-50000 грн., з відрахуванням 1000 грн. франшизи. Розмір прямого збитку за страховим випадком становить 63236,54 грн. ( а.с. 44-49, 21-42). За договором відступлення права вимоги, укладеним 13.10.2017, ПрАТ «Європейський страховий союз» передавТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги за регресними зобов'язаннями, що виникли у ПрАТ «Європейський страховий союз» внаслідок здійснення страхової діяльності згідно додатку № 1 до договору ( а.с. 52-59). З метою врегулювання питання в досудовому порядку, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до страхувальника [PERSON] з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 49000 грн., як до особи, яка визнана винною у даному ДТП ( винним визнано [PERSON] однак ніяких дій щодо погашення заборгованості зі сторони відповідача проведено не було (а.с. 50-51). Згідно ст. 3 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Разом з тим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем не доведено, що відсутність письмового повідомлення страхувальника або водія автомобіля про ДТП призвело до необґрунтованих виплат. З матеріалів справи вбачається, що перед виплатою страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий союз» було самостійно перевірено обсяг завданих транспортному засобу- KIA Сееd, реєстраційний номер [NUMBER] пошкоджень, розраховано суму збитку, виходячи із звіту про вартість матеріального збитку, отриманого на замовлення страхової компанії, протоколу огляду транспортного засобу. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем , який не є учасником ДТП, страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення судового рішення, яке у своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Саме такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року. Отже, обмеження набуття права зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди у разі неповідомлення страховика протягом трьох днів з моменту ДТП про вказану подію за умови встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому також суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. З урахуванням викладених обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову у зв'язку з неповідомленням [PERSON] страховика про настання страхового випадку . На підставі викладеного і

Outcome: dismissed