Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з зазначеним позов в якому вказувала, що вона є власником будинком по вул. Л.України 28, с.Надросівка, Володарського району, Київської області. 26 березня 2016 року близько 23 години внаслідок протиправних дій [PERSON] ним було пошкоджено вхідні двері до її будинку, про що було її дочка повідомила поліцію. Будучи інвалідом 2 групи, її фінансове становище не дає, можливості самостійно усунути завдану їй матеріальну шкоду оцінену відповідним спеціалістом в 5353 грн. Позивач вказує, що за проведення оцінки завданих збитків вона заплатила 500 грн. У позовній заяві позивач зазначила, що внаслідок протиправної поведінки [PERSON] їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості користування ним. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду вона оцінила у 2000 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальної шкоди в розмірі 5853 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивач відмовилася від стягнення із відповідача моральної шкоди та просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5353 грн. та витрати на проведення оцінки завданих збитків у розмірі 500 грн. Представник позивача вимоги позивача підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, вказуючи на їх безпідставність. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог одночасно в судовому засіданні вказав, що подія 26.03.2016 року, про яку зазначив позивач у позові дійсно мала місце та ним було пошкоджено вхідні двері до будинку [PERSON], однак він добровільно відшкодував заподіяну ним шкоду шляхом ремонту вказаних дверей. Суд, ознайомившись з позовною заявою, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах спрви та витребуванні матеріалами перевірки Володарського відділення Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області по факту повідомлення громадянки [PERSON] № 373 та громадянина [PERSON] М.І.№ 396, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : с.Надросівка, вул Л. Українки, 28, Володарського району, Київської області ( а.с. 4 ). Згідно посвідчення № 111083 позивач є інвалідом ІІ групи (а.с. 6). 26.03.2016 року біля 23 години в с.Надросівка Володарського району Київської області до помешкання [PERSON] у вхідні двері почав стукати [PERSON] Через деякий час до нього на вулицю вийшов зять позивача [PERSON] Під час розмови між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин завязалася словесна суперечка, яка згодом переросла в бійку. Під час бійки [PERSON] та [PERSON] наносили один одному удари. Під час заначених подій відповідач пошкодив вхідні двері до будинку позивача. Факт вчинення даного правопорушення стверджено дослідженими у судвому засіданні матеріалами перевірки Володарського відділення Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області по факту повідомлення громадянки [PERSON] № 373 та громадянина [PERSON] М.І.№ 396, а також показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та є беззаперечними. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості часткового житлового будинку який знаходиться за адресою: Київська область Володарського району с.Надросівка вул. Калініна 28 частковий ремонт житлового будинку, що полягає в заміні вхідного дверного блоку та складає 5353 грн.( а.с.20). Витрати позивача понесені на оплату незалежної експертної оцінки становлять 500,00 грн. ( а.с.44). На звернення позивача добровільно відшкодувати або встановити нові двері [PERSON] відмовився. Двері які було відремонтовано відповідачем не закриваються та є неякісними тому вона вимушена була провести оцінку завданих їй збитків та звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач вказував суду, що ним дійсно було пошкоджено вхідні двері житлового будинку де проживає позивач. Однак він вважає, що проведена оцінка позивачем завданих збитків, не відповідає дійсній вартості пошкоджених дверей та окрім того ним було добровільно відремонтовано та встановлено двері до будинку позивача, тому вважає вимоги Гайдайчук безпідставними. Суд, даючи оцінку твердженням сторін та дослідженим матеріалам справи, задовільняючи позовні вимоги, виходить із наступних міркувань. Так, у відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 13 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 16 ЦК України зазначає що \~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Статтею 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимог ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~відповідачем не були доведені його твердження в ході судового розгляду, а, навпаки, були спростовані висновком експерта. При вирішення даного спору суд враховує, що у справах про відшкодування шкоди обов'язок доказування покладається на відповідача. Так, твердження відповідача та його представника про те, що відповідачем було встановлено вхідні двері у будинок позивачадвері не може свідчити про відсутність завданої шкоди, оскільки позивач вказує, що відремонтовані двері є неякісними не придтними до використання, так як перебувають у несправному стані та не зачиняються, що створює значні незручності. На спростування посилань позивача щодо вартості завданих їй збитків, відповідачем не було надано суду жодного відповідного доказу.Встановленні судом обставини справи вказують , що відповідач своїми діями заподіяв позивачу збитки та повинен нести відповідальність за завдану [PERSON] матеріальну шкоду. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога позивача, щодо відшкодування шкоди ґрунтуються на названих нормах Закону, вона є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. З огляду на викладене позивач має право на стягнення у судовому порядку з відповідача коштів, які відповідають збиткам, завданим неправомірними діями відповідач, а саме пошкодженням вхідних дверей у будинок позивача, а також витратами, пов'язаними з визначенням розміру нанесеної шкоди - проведення оцінки вартості відновлювального ремонту (п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України ), що у даному спорі складає 5 835 грн., із розрахунку: - відшкодування матеріальної шкоди 5353,00 грн.; - оплата за проведення оцінки вартості завданих збитків 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з [PERSON], судовий збір на користь держави, у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved