Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тераголд» (01004, м. Київ, вул. Шовковича, 46/48) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом [PERSON] (89411, Ужгородський район, с. Камяниця, вул. Гагаріна, 1/1) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2018 року між ТОВ «Тераголд» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) №1. Відповідач зобовязаний був повністю повернути позивачу суму позики не пізніше 06 квітня 2018 року. Проте у вищевказаний строк відповідач в порушення своїх договірних зобовязань не повернув позивачу суму позики ні повністю ні частково. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості відповідач в усній формі відмовляється повертати суму позики. Станом на 20 червня 2018 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором безпроцентної позики № 1 від 06 березня 2018 року становить 8\~331 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. За ухвалою від 13.07.2018 року судом було прийняте рішення розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано строк на надання письмових заяв сторонам. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, у встановлений строк до суду відзив на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, а тому враховуючи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2018 року між ТОВ «Тераголд» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) №1, згідно якого остання отримала грошові кошти у розмірі 8 331,00 гривень Відповідач зобовязаний був повністю повернути позивачу суму позики не пізніше 06 квітня 2018 року. Проте у вищевказаний строк відповідач в порушення своїх договірних зобовязань не повернув позивачу суму позики ні повністю ні частково. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості відповідач в усній формі відмовляється повертати суму позики. Станом на 20 червня 2018 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором безпроцентної позики № 1 від 06 березня 2018 року становить 8 331 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов'язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти\~у такій\~самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку що між сторонами у справі фактично був укладений договір позики на суму 8 331,00 грн. на строк з 06.03.2018 року до 06.04.2018 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка була укладена між [PERSON] та ТОВ «Тераголд», яка міститься в матеріалах справи. Відповідачем суду належними та допустимими доказами не доведено повернення зазначеної суми позики. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved