Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач, ТОВ «Петропродукт-Україна», звернулось в суд з позовом в якому просить визнати незаконними дії приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] по посвідченню договору застави № 4, укладеного 27.06.2014 року між ТОВ «Петропродукт-Україна» та ПАТ «Державний ощадний банк Україна», зареєстрованого в реєстрі за № 1675 та посвідченню договору про внесення змін № 1 від 14.01.2015 року до договору застави № 4 від 27.06.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 54. Припинити обтяження рухомого майна позивача, вчинене на підставі договору застави № 4 від 27.06.2014 року підписаного ТОВ «Петропродукт-Україна» та ПАТ «Державний ощадний банк Україна», зареєстрованого в реєстрі за № 1675 та Договору про внесення змін № 1 до договору застави № 4 від 27.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за № 54, номер запису в реєстрі 14427973 від 27.06.2014 року. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов»язаний ознайомитись з установчими документами, свідоцтвом про державну реєстрацію і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців цієї юридичної особи і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Копії зазначених документів залишаються у справах нотаріуса. У разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо поданих документів віг може витребувати від юридичної особи, державного реєстратора, органів державної податкової служби, інших органів, установ та фізичних осіб додаткові відомості або документи, при посвідчені правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника юридичної особи, нотаріус встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат», а також перевіряє його повноваження. Якщо від імені юридичної особи діє орган його управління, нотаріусу подається документ, в якому закріплено повноваження даного органу та розподіл обов»язків між його членами, оригінал довіреності, а в окремих випадках її копія, а також копії інших документів, що підтверджують повноваження представників, залишаються в справах нотаріуса. У разі наявності сумніві щодо уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності та правоздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної чи юридичної особи. Вимогами Інструкції визначено, що предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужене заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Заставою може бути забезпечене виконання дійсного зобов»язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких забороняється законом. 27.06.2014 року між ТОВ «Петропродукт-Україна» та ПАТ «Державний ощадний банк Україна» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» укладено договір застави № 4, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1675. Договір укладено в якості забезпечення виконання зобов»язань приватного акціонерного товариства «Креатив» за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року. Відповідно до умов договору предметом застави є майно та майнові права, зазначені в п. 4.1 ст. 4 договору застави, а саме: належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов»язані з правом власності заставодавця на частку (долю) у статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» в розмірі 51% від розміру статутного капіталу товариства та частка (доля) в статутному капіталі Товариства, що складає 51% від розміру статутного капіталу «ТОВ «Протеїн-Продакшн». 14.01.2015 року між заставодавцем та заставодержателем був укладений договір про внесення змін № 1 до договору застави № 4 від 27.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 54. Вважають, що договір застави та договір про внесення змін до нього укладені з порушенням приписів чинного законодавства України, так як договір застави укладено посадовою особою з перевищенням наданих їй повноважень. Виконавчим органом ТОВ «Петропродукт-Україна» є директор (п. 8.2 Статуту), який здійснює оперативне керівництво роботою заставодавця у відповідності з рішеннями зборів учасників і діючого законодавства України. Укладає різні угоди, в тому числі кредитні, закладні, гарантійні тільки за рішенням зборів учасників. Вищи органом управління товариства є загальні збори учасників (п.8.1 Статуту) до виключної компетенції яких належить відчуження майна на суму, що становить 50 та більше відсотків майна позивача. До виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «Петропродукт-Україна» (п.8.1 Статуту) належить відчуження майна на суму, що становить 50 і більше відсотків майна позивача. Враховуючи викладене слідує, що директор, як виконавчий орган товариства, розпоряджається майном товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства за умови погодження загальними зборами учасників товариства, як вищим керівним органом товариства, такого розпорядження. Таким чином, укладення договору застави директором від імені позивача потребувало рішення загальних зборів товариства, але оспорюваний договір застави був укладений без отамання належної згоди заставодавця, тобто укладений з перевищенням встановлених Статутом повноважень виконавчого органу. Крім того, предметом застави за договором застави є майно та майнові права, які в силу приписів Закону України «Про заставу» не можуть бути предметом застави, а саме: договором застави (пп.9 п. 1.1) встановлено, що предмет застави складають майно та майнові права, зазначені в п. 4.1 ст. 4 договору застави належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов»язані з правом власності заставодавця на частку (долю) у статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» в розмірі 51% від розміру статутного капіталу товариства та частка (доля) у статутному капіталі товариства, що складає 51,00% від розміру статутного капіталу ТОВ «Протеїн-Продакшн». У договорі застави прав повинна бути вказано особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов»язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яка належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії. Зазначені імперативні вимоги не дотримані в договорі застави, позивачем було передано за договором застави в заставу відповідачу частку у статутному капіталі, а також всі пов»язані з нею корпоративні права, як майно, а не майнові права, що не відповідає змісту корпоративних прав та змісту речі. До того, договір застави не відповідає розділу V Закону України «Про заставу» і не містить істотних умов договору застави майнових прав, визначених законодавством. Оспорюваним договором застави, зокрема пп. 9 п. 1.1 встановлено, що предмет застави складають майно та майнові права, зазначені в п. 4.1 договору застави. Даний договір є змішаним і повинен містити в собі як істотні умови договору застави майна, так і істотні умови договору застави майнових прав, але як вбачається із змісту договору застави, зазначені істотні імперативні вимоги до договору застави майнових прав не відображені у змісті оспорюваного правочину. Обтяження предмету застави на підставі договору застави № 4 від 27.06.2014 року є таким, що порушує чинне законодавство, є незаконним і безпідставним, оскільки обмежує право власності, не дозволяє належним чином позивачу розпоряджатись власним майном, здійснювати повноцінну господарську діяльність і порушує конституційні права та інтереси позивача. Посилаючись на норми діючого законодавства, зазначені обставини, просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та обґрунтування, просив задовольнити позов. Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини просила відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Представники третіх осіб: ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ «Креатив» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. При цьому, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» надав суду заперечення проти позову. Представник третьої особи ТОВ «Протеїн-Продакшн» в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.06.2014 року між ТОВ «Петропродукт-Україна» та ПАТ «Державний ощадний банк Україна» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» укладено договір застави № 4, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1675. Договір укладено в якості забезпечення виконання зобов»язань приватного акціонерного товариства «Креатив» за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року. Відповідно до пп. 9 п. 1.1 договору предметом застави є майно та майнові права, зазначені в п. 4.1 ст. 4 договору застави, а саме: належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов»язані з правом власності заставодавця на частку (долю) у статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» в розмірі 51% від розміру статутного капіталу товариства та частка (доля) в статутному капіталі Товариства, що складає 51% від розміру статутного капіталу «ТОВ «Протеїн-Продакшн». 14.01.2015 року між заставодавцем та заставодержателем був укладений договір про внесення змін № 1 до договору застави № 4 від 27.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 54. Відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України майном, крім речей, вважаються майнові права та обов'язки. Частиною 1 ст. 66 та у ст. 139 ГК України визначено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства. Отже, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Майно підприємства обліковується на його балансі, де відображається вартість активів підприємства та джерел їх формування. Тому в основу розрахунку вартості частини майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить з товариства, за загальним правилом, повинна братись балансова вартість майна товариства. Активи (майно і в тому числі майнові вимоги) товариства відображаються у статтях активу балансу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно, зокрема майнові права. Частиною 4 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави не можуть бути: культурні цінності, що є об'єктами права державної чи комунальної власності і занесені або підлягають занесенню до Державного реєстру національного культурного надбання; пам'ятки культурної спадщини, занесені до Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, а ч. 5 вказаної статті 576 визначено, що предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом. Так, до особистих прав, тобто прав, нерозривно пов'язаних з особистістю носія, можна віднести право на відшкодування моральної шкоди, шкоди, завданої життю та здоров'ю особи, право відчужувача за договором довічного утримання (догляду) вимагати від набувача виконання покладених на нього обов'язків тощо. Згідно з ч. 2 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Ст. 100 ЦК України вказує, що право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі. Учасники товариства мають право вийти з товариства, якщо установчими документами не встановлений обов'язок учасника письмово попередити про свій вихід з товариства у визначений строк, який не може перевищувати одного року. Учасник товариства у випадках та в порядку, встановлених законом, може бути виключений з товариства. Право участі у товаристві повинно розглядатися як специфічне особисте немайнове право особи, а саме як вид корпоративних прав особи. Зі змісту ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Враховуючи положення ст. 576 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про заставу» можна зробити висновок про те, що предметом застави не можуть бути саме вимоги, які мають особистий характер, а не особисті немайнові права. Згідно з ч. 1 ст. 86 ГК України вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 статті 115 ЦК України вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Корпоративні права учасника у господарському товаристві в основі своїй є майновою величиною та носять економічний характер, оскільки використовуються як правова форма для інвестування майна, перетворення його у статутний чи у складений капітал, що також підтверджується судовою практикою, а саме постановою Вищого господарського суду України по справі № 910/17483/13 від 09.07.14 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає такі підстави позову як те, що договір застави укладено посадовою особою від імені позивача з перевищенням повноважень; предметом застави за договором застави є майно та майнові права, які в силу приписів Закону України «Про заставу» не можуть бути предметом застави; договір застави не містить істотних умов, визначених чинним законодавством України. Вказані твердження спростовуються в судовому засіданні наданими поясненнями відповідача та матеріалами справи, а саме: протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Петропродукт-Україна» № 1 від 14.03.2014 року, яким надано згоду позивачу на укладення договору застави; надано згоду позивачу на передачу (продаж/відступлення) частки/корпоративних прав (майнових) прав в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» у разі невиконання кредитних зобовязань приватного акціонерного товариства «Креатив» за Договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року на умовах, визначених Договором застави; погоджена відмова від використання свого переважного права на придбання переданої в заставу АТ «Ощадбанк» частки в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн»; надано згоду на внесення змін до складу учасників ТОВ «Протеїн-Продакшн» у випадку звернення стягнення банком на частки в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» на умовах, передбачених укладеним договором застави; надано директору ТОВ «Протеїн-Продакшн» [PERSON] повноваження на підписання від імені ТОВ «Петропродукт-Україна» договорів, рішення про укладення яких прийнято відповідно до порядку денного, та інших повязаних із ними документів (визначено, що вказані права і повноваження можуть здійснюватися іншими особами у випадку обрання (призначення) відповідної особи на посаду директора ТОВ «Петропродукт-Україна», або покладення на неї здійснення повноважень Директора в порядку, передбаченому статутом ТОВ «Петропродукт-Україна». Вказані права і повноваження можуть також здійснюватися іншими особами в порядку представництва, передбаченому чинним законодавством України). Відповідно до ст.58 ЗУ «Про господарські товариства», вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Стаття 60 ЗУ «Про господарські товариства» (в редакції, яка діяла на момент проведення загальних зборів учасників позивача) визначає порядок прийняття рішень загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю, де вказано, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Відповідно до протоколу № 1 від 14.03.2014 року загальних зборів учасників позивача, на зборах були присутні учасники: ПрАТ «Креатив», яке володіє 99,99% часток ТОВ «Петропродукт-Україна», в особі генерального директора [PERSON], що діє на підставі статуту; ПП «Еллада», яке володіє 0,01% часток ТОВ «Петропродукт-Україна», в особі директора ПП «Еллада» [PERSON], що діє на підставі статуту. Згідно протоколу № 4 від 14.03.2014 року засідання зборів учасників (засновників) ТОВ «Протеїн-Продакшн», де був присутній єдиний учасник (засновник): ТОВ «Петропродукт-Україна», що володіє 100 частками статутного капіталу ТОВ «Протеїн-Продакшн», надано згоду на передачу в заставу за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року предмету застави та на заміну учасника ТОВ «Протеїн-Продакшн» у випадку звернення стягнення банком на предмет застави. Як встановлено в судовому засіданні позивачем до банку було надано довідку б/н від 21.06.2014 року про установчі документи та органи управління ТОВ «Петропродукт-Україна», відповідно до якої органом управління позивача є директор [PERSON] (наказ про призначення № 2-к від 13.04.2011 року, рішення загальних зборів учасників товариства № 8 від 21.03.2011 року). Учасниками/засновниками позивача є ПрАТ «Креатив», яке володіє 99,99% часток ТОВ «Петропродукт-Україна» та ПП «Еллада», яке володіє 0,01% часток ТОВ «Петропродукт-Україна». Протокол № 1 підтверджує надання належної згоди загальними зборами позивача на укладення договору застави. Щодо обґрунтування позивачем вимог про визнання незаконними дій нотаріуса тим, що протокол № 9 від 26.06.2014 року, посилання на який міститься в умовах договору застави та яким надано згоду власником ТОВ «Протеїн-Продакшн» на передачу в заставу предмету застави і на заміну учасника ТОВ «Протеїн-Продакшн» у випадку звернення стягнення на предмет застави, фактично позивач не підписував та не оформляв. Згідно з текстом договору застави, протоколом № 9 від 26.06.2014 року загальних зборів учасників ТОВ «Протеїн-Продакшн», на який міститься посилання у п. 2.4.7 договору застави, підтверджується згода власника ТОВ «Протеїн-Продакшн» на передачу в заставу предмету застави; заміну учасника ТОВ «Протеїн-Продакшн» внаслідок звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу (відступлення) на користь банку або інших осіб; продаж (відчуження) на користь інших осіб, у тому числі на користь банку або будь-якої третьої особи внаслідок звернення стягнення на предмет застави та внесення у звязку з таким продажем (відступленням) змін до установчих документів ТОВ «Протеїн-Продакшн», повязаних зі зміною складу учасників ТОВ «Протеїн-Продакшн». Згідно чинного законодавства України, не є підставою визнання незаконними дій нотаріуса по посвідченню договору застави корпоративних прав відсутність згоди юридичної особи, корпоративні права якої передані у заставу. Враховуючи встановлений законодавством України порядок розпорядження часткою в статутному капіталі товариства, є доцільність в отриманні заставодержателем згоди від юридичної особи, корпоративні права якої передані у заставу, лише у випадку, коли до складу учасників такої юридичної особи входять дві і більше особи та якщо статутом такої юридичної особи не передбачено порядку передання в заставу учасником своєї частки у статутному капіталі та не погоджено наслідків звернення стягнення. Лише за таких умов відсутність згоди матиме наслідком те, що при зверненні стягнення заставодержателем на предмет застави задля недопущення порушення прав інших учасників товариства необхідним буде здійснювати таке звернення стягнення з урахуванням положень статті 147 Цивільного кодексу України, якою визначено, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права, а отже першочергове право придбання частки, на яку звернено стягнення, належатиме іншому учаснику. Пунктом 7.9 Статуту ТОВ «Протеїн-Продакшн» в редакції, що діяла на дату укладення договору застави, учасники (засновники) товариства без повідомлення (погодження) з іншими учасниками (засновниками) товариства можуть передати свою частку (її частину) в заставу в забезпечення виконання будь-якого зобовязання, що не суперечить законодавству України та визначити порядок звернення на свою частку, внаслідок якого можливе її відчуження як іншим учасникам (засновникам) товариства, так і будь-якій третій особі в рівній мірі. Продаж частки учасника (засновника) товариства внаслідок звернення стягнення як на предмет застави будь-якій третій особі не потребує повідомлення інших учасників (засновників) товариства про такі дії та використання іншими учасниками (засновниками) переважного права придбання частки (її частини) учасника (засновника) як умову продажу частки учасника (засновника) товариства внаслідок звернення стягнення третій особі. Позивач є єдиним учасником ТОВ «Протеїн-Продакшн», а відповідно при передачі/зверненні стягнення на частку у статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» права інших учасників не можуть бути порушеними. При укладенні договору застави банку було надано протокол № 4 від 14.03.2014 року засідання зборів учасників (засновників) ТОВ «Протеїн-Продакшн», яким надано згоду на передачу в заставу за кредитним договором предмету застави та на заміну учасника ТОВ «Протеїн-Продакшн» у випадку звернення стягнення банком на предмет застави. Зміст протоколу № 4 в повній мірі відповідає змісту рішення власника ТОВ «Протеїн-Продакшн», про яке йдеться у п. 2.4.7 договору застави. Враховуючи, що чинне законодавство України жодним чином не забороняє оформлення в заставу корпоративних прав, а останні володіють усіма необхідними для передачі в заставу властивостями, корпоративні права на частку в статутному капіталі господарської організації можуть виступати предметом застави. Крім того, предметом застави за договором застави є не лише корпоративні (майнові) права, повязані з правом власності на частку (долю) у статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн», що складає 51% від розміру статутного капіталу ТОВ «Протеїн-Продакшн», а й частка (доля) в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн», що складає 51% від розміру статутного капіталу ТОВ «Протеїн-Продакшн» (п. 4.1 договору застави). Визначення майнових прав міститься у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно із статтею 3 цього закону майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва листом від 18.03.2007 року N 1918 висловив однозначну позицію про те, що корпоративні права є різновидністю майнових прав. Відповідно до ст. 12 статуту ТОВ «Протеїн-Продакшн» учасником (засновником) товариства є ТОВ «Петропродукт-Україна». Пунктом 7.2 статуту Статуту ТОВ «Протеїн-Продакшн» передбачено, що учасники товариства можуть здійснювати відчуження часток у статутному капіталі в порядку, встановленому чинним законодавством та статутом товариства. Позивач як учасник (засновник) ТОВ «Протеїн-Продакшн», враховуючи, що статутом ТОВ «Протеїн-Продакшн» передбачено можливість відчуження частки в статутному капіталі, може вчиняти правочини щодо відчуження своєї частки в статутному капіталі. Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 147 ЦК України, відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 147 Цивільного кодексу України учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. При цьому жодних законодавчих положень щодо обовязкового одержання згоди інших учасників чи будь-якого органу управління ТОВ (в тому числі загальних зборів учасників) стаття 147 ЦК України не передбачає, вказуючи лише на можливість самостійного врегулювання учасниками даного питання та закріплення в статуті будь-якого іншого порядку відчуження частки в статутному капіталі ТОВ. Відповідно до пункту 7.9. Статуту ТОВ «Протеїн-Продакш» в новій редакції від 16.04.2014 року № 14441050002008838, учасники (засновники) товариства без повідомлення (погодження) з іншими учасниками (засновниками) товариства можуть передати свою частку (її частину) в заставу в забезпечення виконання будь-якого зобовязання, що не суперечить законодавству України та визначити порядок звернення на свою частку, внаслідок якого можливе її відчуження як іншим учасникам (засновникам) товариства, так і будь-якій третій особі в рівній мірі. Продаж частки учасника (засновника) товариства внаслідок звернення стягнення як на предмет застави будь-якій третій особі не потребує повідомлення інших учасників (засновників) товариства про такі дії та використання іншими учасниками (засновниками) переважного права придбання частки (її частини) учасника (засновника) як умову продажу частки учасника (засновника) товариства внаслідок звернення стягнення третій особі. Позивач є єдиним учасником ТОВ «Протеїн-Продакшн», а відповідно при передачі/зверненні стягненні права інших учасників не можуть бути порушеними. Банку було надано протокол загальних зборів учасників ТОВ «Петропродукт-Україна» № 1 від 14.03.2014 року, яким надано згоду на передачу (продаж/відступлення) частки/корпоративних прав (майнових) прав в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» у разі невиконання кредитних зобовязань ПрАТ «Креатив» за договором кредитної лінії на умовах, визначених Договором застави, на користь АТ «Ощадбанк» та/або третьої особи, визначеної банком, заміни учасника ТОВ «Протеїн-Продакшн», у звязку з такою передачею (продажем/відступленням) відповідної частки та відмову скористатися переважним правом придбання частки в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» у випадку звернення стягнення банком на частки в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» на умовах, передбачених укладеним Договором застави та протокол засідання зборів учасників (засновників) ТОВ «Протеїн-Продакшн» № 4 від 14.03.2014 року, яким надано погодження на передачу в заставу банку, в якості забезпечення виконання зобовязань ПрАТ «Креатив» за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року, корпоративних (майнових) прав та часток в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн», власником яких є ТОВ «Петропродукт-Укрїна». Враховуючи положення Статуту, протокол загальних зборів учасників Позивача № 1 від 14.03.2014 року, протокол загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Протеїн-Продакшн» № 4 від 14.03.2014 року та положення чинного законодавства України, Банк, у випадку невиконання ПрАТ «Креатив» зобовязань за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009 року, мав право продати частку в статутному капіталі ТОВ «Протеїн-Продакшн» третій особі без отримання будь-яких додаткових погоджень з боку учасників ТОВ «Протеїн-Продакшн». Враховуючи вищезазначене, предмет застави за договором застави - корпоративні (майнові) права на частку в статутному капіталі товариства, можуть виступати предметом застави, оскільки чинне законодавство України жодним чином не забороняє оформлення в заставу корпоративних прав, а останні володіють усіма необхідними для передачі в заставу властивостями. Вказані обставини в судовому засіданні не спростовані представником позивача. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON][PERSON] не спростували вказаних обставин, зокрема: свідок [PERSON] пояснив, що працював директорам «Креативу», який був засновником ТОВ «Петропродукт-Україна» і він не пам»ятає протколу № 9 від 26.04.2014 року, а протокол № 2 від 02.12.2014 року підписував, свідок [PERSON] пояснила, що з 2012 року по 01.04.2015 року працювала директором ПП «Еллада», засновник ТОВ «Петропродукт-Україна» і також не пам»ятає про протокол № 9. Доручення у неї було на укладення договору. Свідок [PERSON] пояснив, що працюючи директором ПрАТ «Креатив» не завжди приймав участь у зборах засновників, лише в разі відсутності керівника. Щодо обґрунтування позивачем позову в частині невідповідності договору застави розділу V Закону України «Про заставу» суд відмічає наступне. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, в тому числі відсутня згода за всіма істотними умовами договору Згідно з статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 49 Закону України «Про заставу» визначено, що в договорі застави повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. В ст. 4.1 Договору застави чітко вказано, що боржником заставодавця у частині корпоративних (майнових) прав, що складають предмет застави за цим договором, є Товариство. Згідно з ст. 1.1 Договору застави, Товариство це товариство з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн». Суд приходить до висновку, що договір застави містить всі істотні умови договору застави майнових прав, всі вимоги статті 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були дотримані сторонами під час укладання Договору застави. Відповідно до п. 41 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов»язаний ознайомитись з установчими документами, свідоцтвом про державну реєстрацію і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців цієї юридичної особи і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Копії зазначених документів залишаються у справах нотаріуса. У разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо поданих документів віг може витребувати від юридичної особи, державного реєстратора, органів державної податкової служби, інших органів, установ та фізичних осіб додаткові відомості або документи. Пунктом 42 вищезазначеної Інструкції визначено, що при посвідчені правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника юридичної особи, нотаріус встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат», а також перевіряє його повноваження. Якщо від імені юридичної особи діє орган його управління, нотаріусу подається документ, в якому закріплено повноваження даного органу та розподіл обов»язків між його членами, оригінал довіреності, а в окремих випадках її копія, а також копії інших документів, що підтверджують повноваження представників, залишаються в справах нотаріуса. У разі наявності сумніві щодо уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності та правоздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної чи юридичної особи. Пунктом 93 Інструкції визначено, що предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужене заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Заставою може бути забезпечене виконання дійсного зобов»язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких забороняється законом. Позивач у позові посилається на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказана Інструкція втратила чинність ще у 2012 році, із затвердженням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який суттєво відрізняється від застарілої Інструкції. У даному випадку, під час посвідчення договору застави майнових прав № 4 укладеного 27.06.2014 року між позивачем, ТОВ «Петропродукт Україна» та ПАТ «Державний ощадний банк України», зареєстровано в реєстрі № 1675 27.06.2015 року та посвідчення договору про внесення змін № 1 від 14.01.2015 року, зареєстрованого за № 54 до договору застави № 4 від 27.06.2014 року відповідачем приватним нотаріусом [PERSON] були дотримані вимоги статей 39, 44, 46, 55 Закону України «Про нотаріат», та вимоги Глав 5, 6, 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністра юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Повноваження представників сторін під час посвідчення обох оскаржуваних правочинів були належно перевірені на підставі оригіналів статутів юридичних осіб, довіреностей, наказів про призначення керівників, протоколів зборів засновників позивача № 9 та № 5, та інших документів. Повноваження представників не викликали сумніву, були достатніми для укладення правочинів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову та відмову в його задоволенні. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд скасовує заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2015 року щодо заборони приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та органам реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції вчиняти дії спрямовані за зміну складу учасників/засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн» (код ЄДРПОУ 344448613). Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed