Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

ПрАТ «Макіївкагаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору реструктуризації та стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - послуги з газопостачання. Вимоги позовної заяви мотивувало тим, що відповідач мешкає у [ADDRESS] та є споживачем послуг природного газу, які надаються ПрАТ «Макіївкагаз». Сторони перебувають у договірних відносинах. 05.03.2011 року між ними укладено договір про реструктуризацію заборгованості за надані послуги. Згідно якого відповідачка має своєчасно вносити плату згідно графіку, однак з 01.05.2012 року по теперішній час [PERSON] не оплачує заборгованість. У цей же день між сторонами також укладено угоду про погашення другої частини заборгованості, однак і за цією угодою відповідачка оплату не здійснює. Тож, станом на 01.02.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за надані послуги газопостачання 5215,22 грн.. Просять суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду лист з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є розписка, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] /а.с.19/. Відповідно до копії договору про надання послуг з газопостачання від 18.02.2010 року [PERSON] та ПрАТ «Макіївкагаз» перебувають у договірних правовідносинах. Згідно п.1.1 договору виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний газ /а.с.11-12/. Згідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Однак, у судовому засіданні встановлено та підтверджено копіями актів повірки від 01.12.2006 року, що [PERSON] не виконувала свій обов'язок по оплаті спожитих послуг газопостачання, у зв'язку з чим станом на 01.03.2011 року мала заборгованість в розмірі 4094,36 грн. /а.с.9,14/. 05.03.2011 року між ВАТ «Макіївкагаз» та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання, відповідно до умов якого підприємство надає громадянину розстрочку у погашенні заборгованості, що утворилася станом на 01.12.2006 року на суму 2163,29 грн. з 01.03.2011 р. по 29.02.2016 р. Відповідно до п.2.2 цього договору підприємство має право приймати рішення про дострокове розірвання договору у разі невнесення трьох чергових платежів або несплати протягом шести місяців поточних платежів /а.с. 10/. 05.03.2011 року між ВАТ «Макіївкагаз» та [PERSON] укладено угоди про погашення заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до умов якої споживач зобов'язаний погасити борг утворений за період з 01.12.2006 року по 05.03.2011 року у строк до 01.04.2013 року у сумі 1931,07 грн. /а.с. 15/. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала обов'язки по виконанню договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання та угоди про погашення заборгованості за спожитий природний газ, що є підставою для розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання. Жодних платежів, в тому числі і поточних, нею сплачено не було до теперішнього часу, у зв'язку з чим за період з 01.01.1997 року по 01.02.2014 року заборгованість за надані послуги газопостачання складає 5215,22 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем /а.с. 3-5/. Вирішуючи питання щодо періоду та суми стягнення заборгованості суд не може прийняти до уваги вимоги ст.. 257 ЦК України, що встановлює строк позовної давності тривалістю у три роки, оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України тривалість позовної давності переривається здійсненням особою дій, що засвідчують про визнання ним свого боргу або іншого зобов'язання. З копії договору про реструктуризацію заборгованості від 05.03.2011 року вбачається, що відповідач визнала наявність заборгованості за надані послуги газопостачання та згодні з її розміром. Тож, у зв'язку з укладенням договору, строк позовної давності був перерваний та може бути застосований судом у даній конкретній ситуації. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані в силу положень статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що є вини відповідача порушено виконання зобов'язань з оплати використаних послуг з газопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідач не скористалася своїми правами сторони у процесі і не надала суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. з відповідача. На підставі викладеного, керуючі ст. ст. 509, 525, 623 ЦК України, ст.ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88, 209-213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved