Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» звернувся до суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третьої особи без самостійних вимог Гаражно-будівельного кооперативу «Голос» про скасування права власності та відшкодування збитків. Позивач просить : 1)визнати недійсним з дати реєстрації та скасувати реєстраційний запис проправо власності та свідоцтво про право власності, видане [PERSON] нагаражний бокс [ADDRESS], набуте незаконним шляхом (на підставі підроблених судових рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року, 26 листопада 2009 року), та зобов'язати КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна анулювати запис зроблений Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 28.10.2010 р.; 2) визнати недійсним з дати реєстрації та скасувати реєстраційний запис про право власності та свідоцтво про право власності, видане відповідачу [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] набуте незаконним шляхом (на підставі підроблених судових рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року, 26 листопада 2009 року), та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві анулювати запис зроблений Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 28.10.2010 року; 3) стягнути з відповідача [PERSON] понесені ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» внаслідок незаконних дій, збитки у розмірі - 89335,11 грн. 11 коп. ; 4) стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24.03.2010 року між Київською міською Радою та ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» було укладено строком на 5 (п'ять) років Договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер -[NUMBER]) за адресою: [ADDRESS] площею 1,5267) га з цільовим призначенням: «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об'єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом». З дати підписання Договору оренди і по сьогоднішній день ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд»не має можливості користуватись земельною ділянкою, оскільки Договір оренди не зареєстрований в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у зв'язку з тим, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] на який Відповідач [PERSON] отримав право власності на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року, 26 листопада 2009 року та зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 28.10.2010 р. 23.03.2011 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області повідомив, що рішення по справі № 6-1037/2009 не виносив, а отже Відповідач [PERSON] отримав право власності на гаражний бокс [ADDRESS] на підставі підроблених основного та додаткового судових рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року, 26 листопада 2009 року. Довідки з Олександрійського міськрайонного суду Кіроградської області №6761 від 23.03.2011 р., №8633 від 25.04.2012р. та №35085/15 від 10.11.2015 р. 16 травня 2011 року Голосіївське РУ ГУ МВС України в місті Києві порушило кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (ЄЗДР за № 12014100010010341) До моменту укладання з ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» договору оренди, земельна ділянка була місцем нелегальних гаражних майстерень, звалищем сміття, місце притону безхатченків та наркозалежних людей. За вказаною адресою неодноразово траплялися злочини. З моменту набуття прав орендатора земельної ділянки, ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» навів порядок, вивіз тонни сміття, організував нагляд за порядком на території, обмежив доступ сторонніх осіб. На виділеної земельній ділянці планувалося здійснити будівництво житлових будинків, підземних паркінгів, об'єктів соціальної інфраструктури. Тільки за оренду земельної ділянки вже сплачено до бюджету м. Києва 1608031,97 грн. Також, через перепони в цільовому використанні земельної ділянки та реєстрації договору оренди в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» позбавлена права подальшої можливості орендувати дану земельну ділянку і здійснювати будівництво на ній в першу чергу через отримані на підставі підробних рішень права власності на декілька гаражних боксів, зокрема гаражний бокс [ADDRESS]. 19 вересня 2012 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Колдіної О.О. при секретарі Овдій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» до [PERSON], [PERSON], третя особа - Гаражно-будівельний кооператив «Голос» про визнання договору дарування гаражного боксу недійсним, - встановив: «Зазначені вище обставини дають підстави суду вважати, що Договір дарування від 27 травня 2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом київської державної нотаріальної контори [PERSON], є недійсним, оскільки у дарувальника було відсутнє право власності на гаражний бокс, що знаходиться в [ADDRESS] , на момент його відчуження..» Апеляційна та касаційна інстанції залишили це рішення без змін. Тим самим суд встановив факт незаконності набуття права власності на підставі підроблених судових рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року, 26 листопада 2009 року безпосередньо на основі яких було отримано і право власності на гаражний бокс [ADDRESS]вВідповідачем [PERSON] Позивач вказує, що діями відповідача йому були створені перешкоди в цільовому користуванні земельною ділянкою та створено перепони в реєстрації договору оренди в Головному управлінні земельних ресурсів. ТОВ «Будівельна компаніяздійснювати будівництво на земельній ділянці та понесла значні витрати. Тільки за оренду земельної ділянки вже було сплачено до бюджету Києва 1608031 грн.97 коп., а оскільки подібних гаражних боксів на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] права власності на які набулися незаконним шляхом - на підставі підроблених судових рішень, було 18, то позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] 1/18 частину даної суми, яка що складає 89335 грн.11 коп. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.Єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно з ст. 215 ч.1, ст.203, ЦК України недійсним правочином є правочин зміст якого суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно п.3 ст 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Представники третіх осіб Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та Гаражно-будівельного кооперативу «Голос» в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. Іх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.2009 р. Київською міською радою прийнято рішення № 957\\2013 «Про передачу ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» земельної ділянки для будівництва, експлуатації на обслуговування житлової забудови з об'єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом на вулиці [ADDRESS] Позивачу було передано у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 1,5267 строком на 5 років з цільовим призначенням «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об'єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом. 24.03.2010 р. між Київською міською радою та ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» був укладений договір оренди земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 230, відповідно до якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 09.07.2009 р. за № 957\\2013, за Актом приймання-передачі передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену договором. Строк дії договору оренди від 24.03.2010 р. закінчився 24.03.2015 р. В подальшому, рішенням Київської міської ради від 21.05.2015 р. № 559\\1423 ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» було відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки № 230 від 24.03.2010 р. Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р. рішення Київської міської ради від 21.05.2015 р. № 559\\1423 про відмову ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» у поновленні договору оренди земельної ділянки № 230 від 24.03.2010 р. скасовано та встановлено правомірність користування цією земельною ділянкою. Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 13.04.2016 р. зазначене рішення Київського апеляційного господарського суду залишено без змін. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» є орендарем земельної ділянки за адресою: вулиці [ADDRESS] Позивач посилається на те, що його право користування даною земельною ділянкою є обмеженим в зв'язку з реєстрацією права власності [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 28.10.2010 р. було внесено запис 53877 про реєстрацію права власності за [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] Як підстава виникнення права власності зазначено рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.09.2009 року та додаткове рішення від 26.11.2009 року. Як вбачається з наявного в матеріалах цивільної справи рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровградської області від 28.09.2009 р. у справі № 6-1037\\2009 за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Голос» до [PERSON] та інших про розірвання договору купівлі-продажу та додаткового рішення у даній справі від 26.11.2012 р., за [PERSON] визнано право власності на гаражний бокс [ADDRESS] площею 30,5 м.кв., що знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі [ADDRESS] та визнано, що з моменту вступу в законну силу даного рішення, воно є правовстановлюючим документом і гаражний бокс вважається таким, що введений в експлуатацію.(а.с.8-24). Однак, згідно з довідками Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2011 р., 25.04.2012 р., 10.11.2015 р. справа № 6-1037\\2009 за позовом ГБК «Голос» судом не розглядалась, рішення у ній не ухвалювалось і відомості щодо даної справи у судді Коковенкова С.В. відсутні.(а.с.25-27). Статтею ст.328 ЦК України визначено. щоправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки реєстрація права власності за відповідачем [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] що розміщений в ГБК «Голос» за адресою: [ADDRESS] була проведена на підставі не існуючих, таких яке не виносилось у встановленим Цивільно-Процесуальним Кодексом України порядку рішеннями Олександрійського міськрайонного суду Кіровградської області від 28.09.2009 р. у справі № 6-1037\\2009 за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Голос» до [PERSON] та інших про розірвання договору купівлі-продажу та додаткового рішення у даній справі від 26.11.2012 р., суд с вважає, що відповідач по справі [PERSON] набув право власності на гаражний бокс [ADDRESS] площею 30,5 м.кв., що знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі [ADDRESS] у незаконний спосіб, в зв'язку з чим реєстраційний запис про реєстрацію такого права підлягає скасуванню. У відповідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІУ цим законом врегульовані відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 2, 4 ст. 15 Закону України, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У відповідності до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України, до 01.01.2013 р. державна реєстрація права власності та права користування на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилось реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Починаючи з 01.01.2013 р. державний реєстратор, нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно мають доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і використовують під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дані зазначених реєстрів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2)суб'єкти державної реєстрації прав виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно. Разом з тим, пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких введено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.21 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, «ураховуючи положення ст.1 ЦПК та ст.2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права-фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну, або припинення цивільних прав фізичної особи. Таким чином розгляд заявленого позову відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 27 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане відповідно до закону належить до документів на підставі яких згідно зі ст.19 Закону від 01.07.2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують, у зв'язку з цим такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. Аналогічною є реєстрація права власності громадянина за судовим рішенням. Позовні вимоги позивача за якими він просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 89335,11 гривень, яка завдана, на думку позивача, діями відповідача, що обмежували право користування позивача земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] суд вважає не доведеними. Та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання цивільно-правової відповідальності за цією статтею необхідна наявність сукупності наступних складових: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між винними діями та наслідками, що настали. Згідно ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У розумінні ст.22 ЦК України орендна плата, яку позивач сплачував на виконання Договору оренди, укладеного з Київською міською радою, не є збитками в зв'язку з чим позов в цій частині, згідно наданого його обґрунтування не може бути задоволений. При розгляді суд не вбачає підстав для відмові в позові з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки як встановив суд порушення прав позивача має тривалий характер тому у суду немає підстав для застосування строків позовної, а також із врахуванням наявності судового спору по справі №910/17982/15 остаточне рішення по якому прийняв Вищій господарський суд України 13.04.2016 року. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial