Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач у листопаді місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житлом в квартирі №75 в будинку №26 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі, стверджуючи, що відповідач в квартирі не проживає, він не є членом родини позивачки, його фактичне місце проживання не відоме. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявляється, про час і місце слухання справи суд сповіщав відповідача за місцем реєстрації відповідно до вимог ст.128ЦПК України. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Квартира №75 в будинку №26 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 04.09.2017 року між [PERSON] і [PERSON], якій вказана квартира належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1996 року. Після оформлення договору купівлі-продажу у відповідності до вимог закону [PERSON] Валентина- мати відповідача оформила зняття з реєстраційного обліку по вище вказаній квартирі, а у відповідача до сьогодні зберігається реєстрація по квартирі. Позивачка стверджує, що на момент укладання договору купівлі-продажу квартира була вільна як від мешканців так і від будь-яких речей, що з відповідачем вона не зустрічалась, інтереси відповідача представляла його мати [PERSON], яка пояснювала, що син виїхав в 2016 році за межі України на постійне місце проживання і що вона [PERSON] також повертається до батьківщини до Грузії. Позивачева сторона стверджує, що наявність у [PERSON] реєстрації по належній їй квартирі порушує право позивача на користування і володіння квартирою - позивач сплачує комунальні послуги по квартирі з розрахунку усіх осіб, що мають реєстрацію, а не фактично проживають в квартирі. На сьогодні ці витрати для позивача є суттєвими. До того ж, для оформлення реєстрації членів її родини належить надати письмову згоду відповідача. На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: договір-купівлі-продажу квартири з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідку з місця проживання і реєстрації, де зазначено - «[PERSON],[INFO] син колишнього власника, зареєстрований 18.03.1996 року», довідку відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС в Одеській області що [PERSON] зареєстрованим (знятим) з обліку по м.Одесі та області не значиться. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до положень ст.71-72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право на користування житлом, якщо вона не користується цим приміщенням більше 6 місяців без поважних причин. Ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що відповідач не є власником спірної квартири, не є (і не був) членом сім»ї власника квартири, в квартирі не проживає з 2016 року, а продаж квартири вчинено в вересні 2017 року. Суд погоджується з доводами позивача, що наявність у [PERSON] реєстрації по квартирі №75 в будинку №26 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі порушують інтереси власника квартири, яка з вересня 2017 року сплачує вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідача власнику квартири створює незручності в реалізації права власності на квартиру власник зареєструвати в квартирі інших осіб має право за згодою відповідача. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved