Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач, уточнив позовні вимоги, звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS], шляхом виселення з неї [PERSON], [PERSON], неповнолітню [PERSON] та зняти [PERSON], [PERSON] за реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився. З позовними вимогами позивача не згодний, посилаючись на те, що вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи у судове засідання з'явився. З позовними вимогами позивача не згодний, так як вважає їх такими, які порушують права неповнолітньої дитини. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6313. Право приватної власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.01.2008 р. за № 707 в книзі 670пр-180. Після придбання квартири, позивач дозволила там тимчасово проживати відповідачам без укладення з ними договору житлового найма та надання дозволу на реєстрацію. Угода на проживання відповідачів в квартирі була усною. На даний час позивач має намір продати зазначену квартиру, але відповідачі в порушення її прав відмовляються виселятися і взагалі перешкоджають їй користуватися майном. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином суд доходить до висновку, що відповідачі мають право на проживання у спірній квартирі тільки за згодою власника. Та на її вимогу відповідачі мають вжити дії для зняття з реєстрації за даною адресою. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та регулюються нормами ст.ст.29, 317, 319, 391 ЦК України, і підлягають задоволенню, оскільки зазначена квартира належить позивачу на праві власності на законних підставах і вона може вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності.

Outcome: approved