Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що 26.12.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт, згідно якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку у розмірі 22 662,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.12.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі - 28 613,13 гривень, а саме: 20 403,12 гривень заборгованість за кредитом, 2 308,21 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 896,72 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, 1 005,08 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 28\~613,13 гривень та 1 378,00 гривень судового збору. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Проте неодноразово подавав до суд заяви про відкладення розгляду справи задля мирного врегулювання спору та подав клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт, згідно якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку у розмірі 22 662,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит. В свою чергу, відповідач взяті на себе зобовязання щодо виконання умов договору належним чином не виконав, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.12.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 28 613,13 гривень, а саме: 20 403,12 гривень заборгованість за кредитом, 2 308,21 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 896,72 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, 1 005,08 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Одночасно, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобовязань передбачених договором, зокрема є сплата неустойки. Як зазначено у правовій позиції, яка була викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Сторонами у п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених Генеральною угодою більше ніж на 31 день позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 1 005,08 грн. Тобто сторонами у договорі штрафні санкції передбачені також за порушення позичальником строків платежів, що відповідно до вищезазначеної правової позиції Верховного Суду України та наведених вимог закону є неприпустимим, оскільки є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором. З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 005,08 гривень штрафу такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобовязань по умовах Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт, станом на 08.12.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 27\~608,05 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суду надана заява відповідача [PERSON] у якій він зазначає, що не в змозі матеріально погасити суму заборгованості одним платежем та зазначає, що значна сума його пенсії йде на лікування та утримання житла, тому просить суд розстрочити суму боргу, які підлягатиме сплаті на користь позивача за рішенням суду. На підтвердження вищенаведеного надав суду довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 03.11.2017 року № 3913/02 відповідно до якої [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію у розмірі 1 589,47 грн. щомісячно. З урахуванням скрутного матеріального стану відповідача [PERSON], та з урахуванням принципів розумності та обовязковості судових рішень, та у відповідності до ст. 217 ЦПК України суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати по 500 (пятсот) гривень щомісяця протягом 56 (пятдесяти шести) місяців з дня набуття рішення законної сили. А в останній місяць підлягає сплаті залишок заборгованості в сумі 108 гривань 05 копійок. У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 1 378,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial