Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач ТДВ «Експрес Страхування» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів в порядку регресу. Позов мотивує тим, що 26.04.2012 року було укладено договір добровільного страхування автотранспортного засобу № 202.12.2114960, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки «Mercedes-Benz» Е250, д/н [NUMBER]. 23.01.2013 року на вул. Карбишева в м.Луцьку відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» Е250, д/н [NUMBER], не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на сніговий вал, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 14.02.2013 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно калькуляції ПАТ «Волинь-Авто» вартість відновлювального ремонту становить 33 363,05 грн. Зазначає, що після настання страхового випадку страхова компанія за рішенням Печерського районного суду м. Києва, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва виплатила страхове відшкодування в розмірі 32111,16 грн. Оскільки вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена в судовому порядку, постанова суду оскаржена не була та набрала законної сили, то відповідно до ст. 1166 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування в повному обсязі майнової шкоди. А тому, просить стягнути з відповідача в свою користь суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати у справі. Представник позивача за довіреністю Бєляєв Ю.Л., подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 квітня 2012 року між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.12.2114960. Згідно умов вищевказаного договору ТДВ «Експрес Страхування» було прийнято під свій страховий захист транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» Е250, д/н [NUMBER] (а.с. 6-9). Згідно п.п. 3.2, 3.3. Договору, страховим випадком, є подія, що відбулася протягом строку дії договору страхування та на території дії договору в межах страхової суми. Страховому відшкодування підлягають ризики пов'язані з незаконним заволодінням транспортним засобом, ДТП, протиправними діями третіх осіб, стихійними явищами, падіннями літальних апаратів або їх частинами, дерев, інших предметів, тіл космічного походження, нападом тварин, пожежею, вибухом, самозайманням транспортного засобу (а.с. 6 зворот). В зв'язку з настанням страхової події 23 січня 20113 року за участю відповідача [PERSON], власник транспортного засобу [PERSON] повідомила про страховий випадок ТДВ «Експрес Страхування». Судом встановлено, що автомобіль марки ««Mercedes-Benz» Е250, д/н [NUMBER], застрахований згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.12.2114960, зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, що відповідно до умов договору є страховим випадком. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року було стягнуто з ТДВ « Експрес Страхування» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32111,16 гривень (а.с. 12-17). Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Постановою Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак звільнено від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням, провадження у справі було закрито. Даною постановою встановлено, що [PERSON] 23 січня 2013 року, керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], по вул. Карбишева в м.Луцьку, в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд на сніговий вал, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України (а.с.11). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрадло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року було встановлено розмір страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення, кошти були стягнуті з ТДВ «Експрес Страхування» то, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача 32111,16 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved