Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач у серпні 2018 року звернулась до суду та, уточнивши позовні вимоги, просила припинити право на частку, яка складає 3/8, у однокімнатній квартирі [ADDRESS] , що перебуває у спільній власності [PERSON] та [PERSON] зі стягненням відповідної грошової компенсації у розмірі 108 600 грн. та визнати право власності на вказану частку у квартирі за [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є співвласниками однокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до правовстановлюючих документів частка позивача складає 5/8 ідеальних частин, а частка відповідача - 3/8 ідеальні частини. У вказаній квартирі тимчасово проживає відповідач і ухиляється від обов`язку утримання свого майна, яке йому належить. [PERSON] не проводить поточний ремонт помешкання, не сплачує комунальні послуги, заборгованість по яких змушена погашати позивач. Порядок користування спільною квартирою не встановлювався, питання про виділ частки в натурі також не ставився, оскільки однокімнатна квартира є неподільною. Позивач неодноразово ставила питання про сплату відповідачу грошової компенсації, а також не заперечувала, щоб він сплатив їй вартість її частки квартири. У листопаді 2017 року відповідач погодився, щоб позивач сплатила йому вартість частки, провела експертне дослідження для визначення вартості цієї частки, однак відповідач зник і відмовляється вирішити питання мирним шляхом. Позивач просить припинити право власності за відповідачем відповідно до положень ст. 365 ЦК України, зважаючи на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена у натурі, також ця однокімнатна квартира є неподільною, спільне користування нею є неможливе, та таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] , який не має інших членів сім`ї, та зможе за кошти грошової компенсації придбати собі інше житло. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки припинення права власності за відповідачем завдасть йому істотної шкоди, оскільки останній не має іншого місця проживання. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивачу належить 5/8 ідеальних частин (62%) у праві власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] згідно договору дарування від 23.09.2009 року та свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 12.12.2017 року (а.с. 8-13). Відповідач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року є власником 3/8 ідеальних частин (38%) зазначеної вище квартири (а.с. 14). 18, 29 і 31 серпня 2016 року складені акти, що [PERSON] не відчиняє двері квартири, власником якої є покійний [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 15-17). Також позивачем надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг, де зазначено про наявність заборгованості на такі послуги станом на 2016 рік (а.с. 18-23). Згідно квитанції від 29.08.2018 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок суду 132 493 грн. (а.с. 25). Відповідно до висновку про вартість майна станом на серпень 2018 року ринкова вартість 3/8 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] складає 132 493 грн. (а.с. 30). По справі ухвалою суду була призначена судова будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої № 848/12.18 від 19.12.2018 року встановлено відсутність можливості поділу в натурі між співвласниками відповідно до їх часток у праві власності (3/8 та 5/8) спірної однокімнатної квартири та визначена ринкова вартість станом на грудень 2018 року вартість квартири в цілому у розмірі 289 600 грн. та, відповідно, її 3/8 частини у розмірі 108 600 грн. (а.с. 68-92). У силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Таких висновків дійшов ВС/КЦС у справі № 760/8958/15-ц від 30.05.2018 року. Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт, що спільна однокімнатна квартира є неподільною річчю, спільне володіння та користування майном є неможливим. Також встановлено, що частка відповідача хоча і не є незначною (38 %), проте не може бути виділена в натурі. Позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача. Однак у суду відсутні правові підстави стверджувати, що припинення права [PERSON] на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам. Встановлено, що відповідач не має членів сім`ї, які користуються зазначеним нерухомим майном, але позивач є військовослужбовцем, безпосередньо приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національнорї безпеки і оборони в Донецькій та Луганській областях, є учасником бойових дій і не має на праві власності іншого нерухомого майна, ніж частка у спільній квартирі (а.с. 44, 55). Оскільки вказане житло є єдиним місцем проживання [PERSON] , тому суд приходить до переконання, що припинення за останнім права власності завдасть відповідачу істотної шкоди, позбавить гарантованого Конституцією України права на житло. Відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Також необхідно повернути позивачу грошову компенсацію вартості частки квартири, внесену нею на депозитний рахунок ДСА України.

Outcome: dismissed