Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він та відповідач мають спільну неповнолітню дитини - сина [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає відповідачем. Відповідач чинить йому перешкоди у побаченнях з дитиною. Тому просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому здійсненню батьківських обов'язків щодо сина. Встановити наступний порядок його участі у вихованні сина по відношенню до сина: кожної першої та другої п'ятниці місяця з 17-00 години до 19-00 години без супроводу матері, кожної першої та другої суботи місяця з 10-00 години до 18-00 години кожної першої та другої неділі місяця з правом відвідування та ночівлі за місцем проживання батька, зустрічі з сином один раз на тиждень по будніх днях для відвідування дитячих заходів, розважальних установ, спільна відпустка з сином на строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі України на оздоровлення, відпочинку та екскурсії без супроводу матері, відвідування сина у день народження - 20 квітня кожного року, з 10-00 години до 14-00 години, побачення з сином у його (позивача) день народження - 17 березня кожного року з правом відвідування та ночівлі за місцем проживання батька без супроводу матері, у парні календарні роки спільне проведення свят (Нового року, Різдва, Великодня, Дня Конституції, Дня незалежності України), безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем його фактичного знаходження, половину шкільних канікул, дозволити у вказані періоди бабусі [PERSON] - [PERSON] забирати [PERSON] з місця його проживання для зустрічей з батьком та супроводжувати [PERSON] під час повернення до місця проживання. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач неодноразово викликалася до суду, в тому числі шляхом розміщення оголошень у засобах масової інформації та офіційному веб сайті Судової влади, але до суду не з'явилася. Відзив на позов відповідач не подала. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради подав письмовий висновок та пояснила суду, що позивач має право на спілкування з дитиною та брати участь у її виховані. Вони мають провести бесіду з матір'ю, з дитиною, обстежити умови проживання дитини, але вони можуть цього зробити через ухилення відповідача від спілкування з представником служби у справах дітей. Пояснила, що позивач після прийняття рішення виконкому про визначення порядку участі батька у вихованні дитини декілька разів звертався зі скаргами з приводу того, що матір чинить йому перешкоди. Інша третя особа повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не з'явився. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника служби у справах дітей СМР, дослідивши докази подані сторонами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. За змістом ст.ст.141, 150 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст.8, 19 Закону України «Про охорону дитинства». Положеннями ст.ст.7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.153 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право безперешкодне спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, законодавством України закріплено рівний обов'язок батьків, в тому числі тих що мешкають окремо від дитини, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.05.2014 року у справі 591/1466/14 (т. а с. 14) визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір'ю - [PERSON]. Цим же рішенням суду з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] У зв'язку з суперечками між батьками з приводу участі батька у вихованні сина Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.06.2014 року №278 [PERSON] було визначено наступний спосіб участі вихованні сина [PERSON]: у формі систематичних побачень з сином кожної першої та другої п'ятниці місяця з 17-00 години до 19-00 години, кожної першої та другої суботи місяця з 10-00 години до 18-00 години, кожної першої та другої неділі місяця з 10-00 години до 14-00 години, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають значення, під час шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір'ю. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися вкрай недоброзичливі стосунки та сторони не можуть самостійно погодити порядок участі батька у вихованні дитини та його зустрічей з дитиною. З пояснень позивача та представника Служби у справах дітей СМР вбачається, що дане рішення виконавчого комітету не виконується, оскільки відповідач уникає зустрічей, навіть з представниками служби у справах дітей СМР. З матеріалів справи вбачається, що фактично відповідач переховується від позивача та переховує від нього сина, що підтверджується тим, що відповідач постійно змінює навчальні заклади у яких навчається дитини, знялася з реєстрації за місцем проживання. З повідомлення служби у справах дітей СМР (т. 2 а.с. 16) вбачається, що за місцем проживання відповідача ([ADDRESS]) їм не відчинили двері. У телефонній розмові відповідача було запрошено для проведення співбесіди з сином, але відповідач відмовилася. Також [PERSON] відмовилася повідомити фактичне місце свого проживання та фактичне місце перебування та навчання сина [PERSON]. Службою у справах дітей СМР надано висновок щодо можливих варіантів участі батька у вихованні дитини, за яким запропоновано встановити наступний порядок участі батька у вихованні дитини: у формі систематичних побачень з сином кожної першої та другої п'ятниці місяця з 17-00 години до 19-00 години, кожної першої та другої суботи місяця з 10-00 години до 18-00 години, кожної першої та другої неділі місяця з 10-00 години до 14-00 години, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають значення, під час шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір'ю. Вказаний висновок наданий Службою у справах дітей на думку суду не повністю відповідає інтересам дитини та принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо їх спілкування з дитиною та участі у її вихованні, окрім того він суперечить наведеним вище нормам Закону. Оскільки, обумовлюють побачення не визначеними обставинами («з урахуванням інших обставин»), що порушує право батька та дитини на особисте спілкування між собою. Окрім того, нечітко визначений порядок зустрічей у канікулярний період. При визначення порядку участі батька у вихованні дитини, суд враховує вік дитини, необхідність дотримання побутового та щоденного режиму. За таких обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, враховуючи положень ч. 2 ст. 159 СК України, зокрема, вік дитини, а також взаємовідносини між батьками дитини, з метою забезпечення прав та найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що на цей час доцільно визначити способи та порядок спілкування позивача з малолітнім сином шляхом систематичних побачень з сином кожної першої та другої п'ятниці місяця з 17-00 години до 19-00 години, кожної першої та другої суботи місяця з 10-00 години до 18-00 години, кожної першої та другої неділі місяця з 10-00 години до 14-00 години, з урахуванням стану здоров'я дитини; під час шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір'ю, але не менше половини їх тривалості. Щодо вимог позивача про надання йому права виїзду з сином за кордон без супроводу матері та надання дозволу на супровід дитини бабусі [PERSON] - [PERSON] суд вважає за необхідне зазначати. У даній справі суд вирішує спір між батьками щодо участі батька у вихованні сина, а отже надання права спілкування з дитиною чи її супроводу іншим особам, якій не є стороною у даній справі, виходить за межі предмету розгляду даної справи. Також суд зазначає, що ст. 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до частини 3 статті 313 ЦК України здатність фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, мати право на виїзд за межі України обумовлена згодою на це батьків (усиновлювачів), піклувальників та їхнім супроводом або супроводом осіб, які уповноважені ними. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України». Частиною 2 статті 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суду не надано доказів на підтвердження того, що у майбутньому відповідач буде чинити позивачу перешкоди у оздоровленні сина за кордоном, а отже дана вимога є передчасною. Стосовно інших вимог позивач (відвідування та ночівлі [PERSON] за місцем проживання батька, зустрічі з сином один раз на тиждень по будніх днях для відвідування дитячих заходів, розважальних установ, спільна відпустка з сином на строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі України на оздоровлення, відпочинку та екскурсії без супроводу матері, відвідування сина у день народження - 20 квітня кожного року, з 10-00 години до 14-00 години, побачення з сином у його (позивача) день народження - 17 березня кожного року з правом відвідування та ночівлі за місцем проживання батька без супроводу матері, у парні календарні роки спільне проведення свят (Нового року, Різдва, Великодня, Дня Конституції, Дня незалежності України), безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем його фактичного знаходження) суд також зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач у майбутньому буде створювати перешкоди батьку у здійсненні його батьківських обов'язків. Окрім того, сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема, шляхом укладення згідно із положеннями ст. 157 СК України відповідного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами є сімейними та врегульовані ст. 141, 142, 150, 151, 152, 155, 157-159, 160, 161, 164, 170 СК України. З урахування наведених вище та встановлених судом фактів, суд вважає що є підстави для часткового задоволення позову та усунення перешкод позивачу у вихованні сина, покладення на відповідача обов'язку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участі батька у вихованні дитини у спосіб визначений судом вище. У задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: partial