Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «Дельта банк» 8 грудня 2014 року укладений договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая-on-line» № 00008009429399, відповідно до якого позивач передала банку 16197,99 доларів США строком до 8 березня 2015 року. Позивач звернулася до установи банку з проханням закрити вкладний рахунок, вклад було зараховано на поточний рахунок № 26207700201720. 25 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 012-18000-250215, відповідно до якого позивач передала банку 4\~613, 00 доларів США під 5,5 % річних строком до 25.05.2015 року. на [PERSON] був відкритий депозитний рахунок № 26308113043582. Позивачем на виконання вимог договору з власного рахунку № 26207700201720 зараховано на рахунок № 26308113043582 кошти в розмірі 4613,00 доларів США. З березня 2015 року у АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідач не включив [PERSON]Б до Переліку вкладників внаслідок\~визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), оскільки грошові кошти в сумі 4613 дол. США були перераховані на вкладний (депозитний) її рахунок платіжним дорученням №46459112 від 25.02.2015 року. Вказані кошти на рахунок позивача повернені не були, а [PERSON] відмовлено в отриманні цих коштів через нікчемність правочину. У звязку з чим, [PERSON] позбавлена можливості отримати належне їй майно через утримання їх на рахунку № 26308113043582. Тому просить, зобовязати відповідача перерахувати кошти в розмірі 4613,00 доларів США, що перебувають на рахунку [PERSON] №26308113043582 на підставі договору банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США № 012-18000-250215 від 25 лютого 2015 року на рахунок [PERSON] №26207700201720, відкритий на підставі договору №011-18501-110113 від 11 січня 2013 року та стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, в письмовому запереченні зазначив, що позивач самостійно перерахувала кошти на рахунок [PERSON], тобто самостійно розпорядилася своїм майном. Разом з цим, з метою недопущення подвійних виплат власникам вкладів, вирішено не застосовувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, які визнані нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Третя особа в судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення зявившихся сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 8 грудня 2014 року між [PERSON] та банком укладений договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая-on-line» № 00008009429399, відповідно до якого позивач передала банку 16197,99 доларів США строком до 8 березня 2015 року (а.с.10). 25 лютого 2015 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Дельта банк» був укладений договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 012-18000-250215 в іноземній валюті з виплатою процентів 5, 5 % річних. Предметом договору є розміщення у відповідача 4\~613, 00 доларів США. Дата вимоги вкладником вкладу 26 травня 2015 року ( а. с. 11). Також 25 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладена додаткова угода №1 до договору № 012-18000-250215, згідно якого було викладено п. 1.8 в іншій редакції, зокрема зазначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента (а.с.12). Згідно платіжного доручення №464599112 від 25 лютого 2015 року, позивачем з власного рахунку №26207700201720 зараховано на рахунок [PERSON] №26308113043582 кошти в розмірі 4613,00 доларів США (а.с.13). В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації (а.с.49-50). 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено [PERSON]. (а.с.51). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 8 квітня 2015 року внесено зміни до попереднього рішення від 2 березня 2015 року та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 6 місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно (а.с.52). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 3 серпня 2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 2 жовтня 2015 року включно (а. с. 53). Постановою Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк» (а.с.54). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 4 жовтня 2019 року. 23 вересня 2015 року [PERSON] направлено лист №8821/2463, в якому її повідомили про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №012-18000-250215 від 25 лютого 2015р., укладеного між нею та АТ «Дельта Банк» (а.с.15). На заяву [PERSON] від 19 лютого 2016 року про повідомлення чи включено її до реєстру на виплату гарантованих державою суми коштів відповідно до договору вкладу №012-18000-250215 від 25 лютого 2015р., їй направлено лист вих.№05-3242689 від 22.02.2016 року, згідно якого вищевказану інформацію вона може отримати звернувшись до відділення банку. В подальшому [PERSON] звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] про зобовязання подати до фонду інформацію щодо неї як вкладника за договором № №012-18000-250215 від 25 лютого 2015р. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанова першої інстанції скасована, провадження по справі закрито, оскільки справу належить розглядати в порядку господарського судочинства. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 28 вересня 2016 року позовна заява передана для розгляду до Господарського суду м. Києва. Однак у прийнятті вказаної позовної заяви ухвалою Господарського суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року відмовлено. Згідно довідки тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» №05-3088160 від 21 вересня 2015 року, у [PERSON] відкриті рахунки в ПАТ «Дельта Банк»: - №26303112739762 у доларах США, згідно договору банківського вкладу №10008009439221 «Найкращий від Миколая on-line», укладеного 8 грудня 2014 року, строком дії до 8 березня 2015 року. - №26301113043750 у доларах США, згідно договору банківського вкладу №100701010376645 «Найкращий від Миколая on-line», укладеного 25 лютого 2015 року, строком дії до 26 травня 2015 року. (а.с.14). 12 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» [PERSON] з заявою про подачу до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про неї, як вкладника АТ «Дельта Банк» стосовно зміни розміру належної їй суми відшкодування та збільшити її на суму 4613,00 доларів США, що мали бути повернуті на рахунок №26207700201720 у звязку з нікчемністю договору № 012-18000-250215 від 25 лютого 2015 року. На вказану заяву їй надано відповідь №12 травня 2017 року вих. № 05-3359949, про те, що комісією здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що були укладені між банком та фізичними особами. Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації , а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Так як кошти в розмірі 4613,00 доларів США знаходяться на рахунку [PERSON] №26308113043582, а їй відмовлено в отриманні цих коштів через нікчемність правочину, позивач позбавлена отримати належні їй кошти та вільно розпоряджатися ними. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Основною метою ст.1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах «Sporrong and Lonnroth v. Sweden» від 23.09.1982 року, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 1.06.2006 року). Таким чином, особу може бути позбавлено власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами. Враховуючи вищевикладені вимоги закону та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що право позивача порушене та підлягає захисту, а позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 1238 гривень 96 копійок.

Outcome: approved