Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

позов зареєстрований судом 09.12.2020 року і мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від23.03.2010 року [PERSON] отримала кредит в АТ КБ «ПриватБанк». При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Відповідач погодилась, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено її підписом в анкеті-заяві. Відповідно до заяви відповідача, їй було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 44 000, 00 грн. Порядок встановлення та зміни кредитного ліміту визначено п.п. 2.1.2.3, п.п. 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку. [PERSON] використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому станом на 05.10.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 43 646,37 грн. Дана сума складається з: 34 136, 49 грн. - заборгованості за тілом (простроченим тілом) кредиту; 9 509, 88 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. На підставі ст.ст. 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.03.2010 року станом на 05.10.2020 року в сумі 43 646,37 грн. та судові витрати. Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Дашко В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 89). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2010 року [PERSON] отримала кредит в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач погодилась, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено її підписом в анкеті-заяві. Відповідно до заяви відповідача, їй було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 44 000 грн. Порядок встановлення та зміни кредитного ліміту визначено п.п. 2.1.2.3, п.п. 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні даного договору сторони, крім іншого, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно довідки між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки, із датами відкриття: 24.03.2010 (дійсна до 12/2013), 04.07.2013 року (дійсна до 05/2017), 28.08.2013 року (дійсна до 05/2017), 24.05.2017 року (дійсна до 04/2021), 22.10.2018 (дійсна до 09/2022) (а.с. 19). З довідки про зміну умов кредитування вбачається, що старт карткового рахунку [PERSON] ( [NUMBER] ) відбувся 24.03.2010 року (а.с. 20). 04.07.2013 року був встановлений кредитний ліміт - 9 000 грн. 25.09.2017 року, 26.09.2017 року, 02.10.2018 року кредитний ліміт збільшувався. 20.01.2019 року, 27.02.2019 року, 01.03.2019 року, 27.01.2020 року, 07.02.2020 року, 20.02.2020 року, 03.03.2020 року, 14.03.2020 року, 25.03.2020 року, 03.04.2020 року кредитний ліміт зменшувався. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернула. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 23.03.2010 року станом на 05.10.2020 року становить 43 646, 37 грн. Дана сума складається з: 34 136,49 грн. - заборгованості за тілом (простроченим тілом) кредиту; 9 509,88 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу - 43 646, 37 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 09.10.2020 року (а.с. 3).

Outcome: approved