Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» заборгованість в розмірі 4 250 740,23 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 лютого 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено кредитний договір № Т-937-04КЗН, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 110 000,00 доларів США з процентною ставкою 13,5 % річних. 01 квітня 2010 року відповідно до додаткової угоди № 6, банк надає позичальнику кредит у формі не відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, а саме ліміт в доларах США та в гривнях. 21 лютого 2007 року для забезпечення вимог кредитора, між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено договір поруки. Станом на 11 грудня 2013 року складає: по кредитному договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року становить 1 972 359,51 гривень. По додаткових угодах № 6-12, від 01 квітня 2010 року банк надає позичальнику кредит у формі не відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, а саме в доларах США та в гривнях становить 2 278 380,72 гривень, а саме: 130 203,40 доларів США, 1 237 664,77 гривень. Загальна заборгованість станом на 11 грудня 2013 року в еквіваленті по курсу НБУ становить 4 250 740,23 гривень. Крім цього, 11 лютого 2014 року банком на адресу відповідачів направлено вимоги про усунення порушень по кредитному договору та погашення заборгованості за вих. № 1-04630, та № 1-04-636 в яких банк вимагав протягом 30-ти календарних днів з моменту направлення банком даних вимог сплатити в повному обсязі суму загальної заборгованості за кредитним договором № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року по додаткових угодах про надання позичальнику кредиту у формі не відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28 січня 2014 року загалом становить 4 250 740,23 гривень. Загальна сума заборгованості позичальника відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем за кредитним договором станом на 11 лютого 2014 року по кредитному договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року становить 1 972 359,51 гривень. Також по додаткових угодах № 6-12 від 01 квітня 2010 року банк надає позичальнику кредит у формі не відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, а саме в доларах США та в гривнях становить 2 278 380,72 гривень, а саме: 130 203,40 доларів США, 1237 664,77 гривень. Загальна заборгованість [PERSON] станом на 11 грудня 2013 року становить 4 250 740,23 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, у відсутність відповідачів, які повідомлялися судом про день, час та місце розгляду справи належним чином та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» ( в подальшому перейменовано в ПАТ «КБ «Даніель») та [PERSON] було укладено кредитний договір № Т-937-04-КЗН, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії у сумі 110 000,00 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язується повернути фактично отриманий кредит у термін до 20 лютого 2010 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 відсотків річних, щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 0,3 відсотки від заборгованості за кредитом станом на дату нарахування комісії, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також неустойку у розмірах та у випадках, передбачених цим договором (а.с. 5-10). В рахунок забезпечення виконання зобов'язань з боку [PERSON], 21 лютого 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено договір поруки № 902-04, відповідно до умов якого цей договір забезпечує вимоги банка, які витікають з кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, укладеного між банком та боржником [PERSON], за умовами якого останньому надається кредит на споживчі цілі у формі відновлювальної кредитної лінії у сумі 110 000,00 доларів США 00 центів на строк до 20 лютого 2010 року включно з платою за користування кредитом 13,5 відсотків річних, визначені кредитним договором, щомісячно сплачувати комісію у розмірі 0,3 відсотків від суми заборгованості за кредитом визначені кредитним договором, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, із сплатою неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором та можливими додатковими угодами до нього, як його невід'ємної частини. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися крім іншого порукою. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В подальшому, 15 травня 2007 року між ТОВ «КБ «Даніель» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, згідно якої п. 4.2. Розділу 1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «Зобов'язання за цим договором забезпечується: порукою фізичної особи - [PERSON] та іпотекою трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], договір іпотеки цієї квартири укласти не пізніше 30 травня 2007 року» (а.с. 50). 20 лютого 2009 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, згідно якої сторонами було узгоджено порядок проведення розрахунків за кредитним договором (а.с.51). Додатковою угодою № 3 та № 4 до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, від 20 травня 2009 року, від 20 листопада 2009 року між сторонами було узгоджено новий порядок проведення розрахунків (а.с. 52, 53, 55). 18 лютого 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, згідно якої строк повернення кредиту було змінено до 25 лютого 2011 року. Крім того, сторонами було узгоджено новий порядок проведення розрахунків (а.с. 57-58). Додатковою угодою № 6 від 01 квітня 2010 року до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, сторонами було досягнуто згоди про викладення п. 1.1. розділу 1 кредитного договору в наступній редакції: «Банк надає позичальнику кредит у формі е відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії, а саме: в доларах США з лімітом в розмірі 110 000,00 доларів США 00 центів; в гривнях з лімітом в розмірі 554 000,00 гривень 00 копійок, а позичальник зобов'язується повернути фактично отриманий кредит у термін до 25 лютого 2011 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 % відсотків річних, щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 0,3% відсотки від залишку заборгованості в доларах США, станом на дату нарахування комісії, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також неустойку у розмірах та у випадках, передбачених цим договором (а.с.11). Крім того, порядок проведення розрахунків між сторонами також були змінені додатковою угодою № 7 від 08 квітня 2010 року до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року (а.с.14). Згідно додаткової угоди № 8від 21 травня 2010 року до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, між сторонами були обумовлені права та обов'язки сторін (а.с.17). Додатковою угодою № 9 від 02 серпня 2010 року до кредитного договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року, сторони обумовили кредитний ліміт у гривневому еквіваленті, а саме визначено кредит в гривнях з лімітом в розмірі 855 000,00 гривень 00 копійок (а.с.18). В подальшому, 27 серпня 2010 року, 25 лютого 2011 року, 20 березня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 10, № 11 та № 12, згідно яких сторонами було погоджено порядок розрахунків та, додатковою угодою № 12, продовжено строк повернення кредиту до 05 квітня 2013 року включно (а.с. 20, 23-24, 27). У відповідності до змін внесених до умов кредитного договору, 18 лютого 2010 року між ВАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 902-04 від 21 лютого 2007 року, 01 квітня 2010 року - додаткову угоду № 2, 02 серпня 2010 року - додаткову угоду № 3, 25 лютого 2011 року - додаткову угоду № 4, 20 березня 2012 року - додаткову угоду № 5. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3 кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит і сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, комісію в розмірі та в терміни, що передбачені пунктами 1.1., 5.1. - 5.4. цього договору. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, з боку відповідача [PERSON] має місце порушення умов кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, у зв'язку з чим відповідно до наданого стороною позивача розрахунку, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором з урахуванням укладених додаткових угод станом на 11 лютого 2014 року по кредитному договору № Т-937-04-КЗН від 21 лютого 2007 року становить 1 972 359,51 гривень. Також по додаткових угодах - 2 278 380,72 гривень, а саме: 130 203,40 доларів США, 1237 664,77 гривень. Загальна заборгованість [PERSON] станом на 11 грудня 2013 року становить 4 250 740,23 гривень. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1. Розділу 6 кредитного договору, кожні із таких подій тлумачиться сторонами, як подія невиконання зобов'язань: позичальник не сплатив банку у строк платежі по погашенню кредиту, будь-яку інші суму на користь банку, відповідно до умов цього договору. Згідно п.п. 2.1., 2.2. п. 2 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед банком за виконання боржником в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором. У разі порушення боржником зобов'язання, передбаченого кредитним договором, боржник та поручитель несуть перед банком солідарну відповідальність. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2014 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про сплату заборгованості. В той же час, дані вимоги були залишені поза увагою відповідачів та заборгованість не була погашена. За таких обставин, враховуючи, що заперечень від відповідачів на позовну заяву не надходило, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, пені підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідачів підлягає до стягненню солідарно на користь позивача заборгованість на загальну суму 4 250 740, 23 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved