Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 05.12.1969 р. до 26.06.2001 року перебувала в шлюбі з [PERSON] від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], яка на даний час є недієздатною, та її опікуном призначено [PERSON] З 1997 року позивачка працює в США та періодично приїздить додому. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті вона дізналася, що квартира [ADDRESS], яка придбавалася в шлюбі за спільні кошти подружжя, оформлена за договором купівлі-продажу лише на [PERSON] Просить визнати за нею право власності на ? частку цієї квартири, як частку у спільному майні подружжя. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Законний представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, законного представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З 05.12.1969 р. до 26.06.2001 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно з договором купівлі-продажу від 19.02.1999 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за ціною 8233 грн. (а.с.10). З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником цієї квартири є [PERSON] (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.13). Як вбачається з копії спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька - відповідач [PERSON], яка звернулася у встановлений законом строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (а.с.37-44). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що на протязі багатьох років були знайомі з сім'єю [PERSON], їм відомо, що позивач [PERSON] з 1997 року працює в США, періодично приїздила додому в м. Суми, а в 1999 році вона передала своєму чоловікові [PERSON] гроші для придбання квартири, яку він при купівлі оформив у свою власність. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони придбали квартиру за адресою [ADDRESS] під час перебування в шлюбі, за спільні кошти подружжя, тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Оскільки на даний час [PERSON] помер, а за життя розмір часток між співвласниками не визначався, то частки кожного з подружжя є рівними. Відповідач, від імені якого дії її опікун, повністю визнав позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує законних прав сторін у справі та інших осіб, тому необхідно задовольнити позовні вимоги, визнавши за позивачем право власності на ? частку спірної квартири.

Outcome: approved