Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до Договору оренди державного майна від 06.11.2012 року № 1844 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області передало фізичній особі-підприємцю [PERSON] державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 10,0 кв. м., розташоване за адресою: м.Тростянець, вул. Червоноармійська, 24, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Сумській області. Актом прийому-передачі від 10.06.2015 року фізична особі-підприємець [PERSON] повернув вищевказане орендоване нерухоме майно балансоутримувачу - Головного управління статистики у Сумській області. Після повернення майна у відповідача залишилась несплачена заборгованість з орендної плати та по штрафних санкціях. У 2015 році відповідач припинив підприємницьку діяльність на підставі власного рішення у звязку з чим ухвалою господарського суду Сумської області від 15.08.2015 року було припинено провадження у справі про стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкціях з фізичної особи-підприємця [PERSON] Посилаючись на указані обставини позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області заборгованість в сумі 1531 грн. 22 коп., у тому числі з орендної плати в сумі 886 грн. 57 коп., пені - в сумі 555 грн. 99 коп. та штрафу - в сумі 88 грн. 66 коп., а також судові витрати понесені при зверненні до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с. 37). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідно до договору оренди державного майна від 06.11.2012 № 1844 (далі-Договір) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області передало фізичній особі-підприємцю [PERSON] в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення загальною площею 10,0 кв. м. розташоване за адресою: м. Тростянець, вул. Червоноармійська б. 24. на строк два роки і 364 дні, з 06 листопада 2012 до 04 листопада 2015 року. Відповідно до п.3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 Методика розрахунку і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2012 року 238 грн. 19 коп. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції зв жовтень та листопад 2012 року. Пунктом 3.3 Договору оренди визначено, що орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. До обовязків орендаря віднесено, у тому числі: своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату; щомісяця до 15 числа сплачувати орендну плату і надавати орендодавцеві та балансоутримувачу інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць; на вимогу Орендодавця та Балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння (пункти 5.3, 5.9 Договору)(а.с.13-15). На підставі Акту приймання-передавання майна від 06.11.2012 року Головне управління статистики у Сумській області в особі начальника [PERSON] передало фізичній особі- підприємцю [PERSON] у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 10,0 кв. м. розташоване за адресою: м. Тростянець, вул. Червоноармійська б. 24, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Сумській області, вартість якого визначена згідно із звітом про оцінку майна на 31 серпня 2012 року і становить за незалежною оцінкою 14320 грн. 00 коп. (а.с. 16). Відповідно до пункту 3.11 Договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувача. За актом приймання-передавання майна від 10 червня 2015 року фізична особа - підприємець [PERSON] діючи як орендар передав Головному управлінню статистики у Сумській області в особі начальника [PERSON] як балансоутримувачу, із строкового платного користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення загальною площею 10,0 кв. м. розташоване за адресою: м.Тростянець, вул. Червоноармійська, 24 (а.с. 17). Згідно з розрахунком заборгованості за договором оренди державного майна від 06.11.2012 № 1844, який було припинено за згодою сторін 10 червня 2015 року, загальна сума заборгованості відповідача станом на 11 липня 2016 року складає 1531 грн. 22 коп., у тому числі, з орендної плати за період з листопада 2014 року по червень 2015 складає 886 грн. 57 коп., заборгованість з пені за період з 27.10.2014 по 11.07.2016 року в сумі 555 грн. 99 коп., а також із штрафу в сумі 88 грн.66 коп. (а.с. 9-11). Згідно зі статтею 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (частина 1 статті 52 ЦК України). Судом установлено, що відповідач [PERSON] відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 20830787 від 06.07.2015 року з відміткою державного реєстратора про проведення 31.07.2014 року припинив свою підприємницьку діяльність (а.с. 12). З огляду на положення статей 51, 52, 598-609 ЦК України однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, незважаючи на реєстрацію відповідачем у 2015 році припинення підприємницької діяльності, його зобовязання за договором оренди державного майна від 06.11.2012 №1844, які залишились невиконаними, не припинились. Відповідачем не подано суду доказів сплати боргу з орендної плати, не спростовано належним та допустимими доказами підстави для стягнення указаного боргу. За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення орендної плати за період з листопада 2014 року по 10 червня 2015 в сумі 886 грн. 57 коп. підтверджується матеріалами справи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 555 грн. 99 коп. пені за загальний період з 27.10.2014 по 11.07.2016, а також 88 грн. 66 коп. штрафу. Відповідно до статті 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором. Згідно з пунктом 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати. У разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості (п.3.8 Договору). Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання, нарахування пені передбачено сторонами у Договорі, розмір штрафу та пені, нарахований позивачем, є арифметично правильним, відповідає положенням закону та Договору, тому також підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 555 грн. 99 коп. пені за загальний період з 27.10.2014 по 11.07.2016, а також 88 грн. 66 коп. штрафу. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивач відповідно до платіжного доручення № 156 від 21 червня 2016 року сплатив судовий збір у розмірі 1450 грн., проте, враховуючи ціну позову відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити 1378 грн. 00 коп. за ставкою встановленою для юридичних осіб в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня поточного року, що вказує на те, що сума зайво сплаченого судового збору складає 72 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, на підставі частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп., а позивачу за його клопотанням необхідно повернути 72 грн. 00 коп. судового збору внесеного понад розмір установлений законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved