Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 03.03.2020 звільнена з роботи у зв`язку з переведенням на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме компенсацію за невикористану відпустку у сумі 4 126 грн. 03 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 118 грн. 90 коп.. Ухвалою суду від 18.06.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив та зобов`язано надати довідку про заборгованість. 23.06.2020 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але відзиву та довідку про заборгованість в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов обгрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 94, 115, 121 КЗпП України, ст.ст. 3, 24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких заробітна плата виплачується працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що по 03.03.2020 [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», звільнена з роботи у зв`язку з переведенням на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення [PERSON] , ПАТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки у загальному розмірі 4 126 грн. 03 коп., що підтверджується розрахунковим листом за травень 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи. /а.с. 5/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлені обставини трудовою книжкою позивача, розрахунковим листом за травень 2020 року, копії яких додані до справи. /а.с. 5, 6-10/ Заборгованість також суд визнає на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України у зв`язку з неподанням доказу відповідачем який витребуваний судом. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з розміром заборгованості перед позивачем, вказаним у позові. З наведеного вбачається, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому слід стягнути компенсацію за невикористану відпустку. Вимога позивача щодо стягнення на його користь компенсації втрати частини заробітку не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною. На час ухвалення рішення заборгованість перед позивачем існує. Згідно наведених положень закону позивач зберігає право для виплати компенсації втрати частини заробітної плати до моменту її виплати, а тому рішення у цій частині не буде відповідати вимогам закону та не буде спрямоване на захист трудових прав позивача. Лише після виплати заборгованості та якщо відповідач не здійснить виплати компенсації у позивача будуть підстави для захисту прав судом. Крім того позивачем не надано розрахунок компенсації втрати частини заробітку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved