Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 28.02.2008 року між ПАТ «Ідея банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №Г27.102.70422 згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 13200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,1% річних на суму залишку заборгованості, строком на 18 місяців. В подальшому між ПАТ «Ідея банк» та позивачем було укладено договір факторингу від 30.10.2015 року, згідно якого банк відступив право вимоги позивачу. Вказує на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання і у зв'язку з чим, станом на 30.10.2015 рік за ним утворилась заборгованість в сумі 24642,62 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом - 12463.98 грн. та відсотків - 12178,64 грн. У зв'язку із викладеним, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в сумі 24642,62 грн. Представник позивача Дзундза О.В. в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить оголошення в газетах «Буковина» та «Урядовий кур'єр». Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №Г27.102.70422, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 28.02.2008 року, остання отримала кредит в сумі 13200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,1% річних на суму залишку заборгованості, строком на 18 місяців. Встановлено, що позивач набув право вимоги за вказаним договором відповідно до договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015 року. З розрахунку видно, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2015 року становить - 24642,62 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом - 12463.98 грн. та відсотків - 12178,64 грн. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 24642,62 грн. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача стягнути вказану заборгованість. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору та розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідача на користь позивача 1948,00 грн. - судових витрат пов'язаних з сплатою судового збору по справі 1378,00 грн. та 570,00 грн. витрат на розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача

Outcome: approved