Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

позивач Сихівська районна адміністрація м.Львова, як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому просить відібрати дитину [PERSON], [INFO]., від батька [PERSON], без позбавлення його батьківських прав; позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON], [INFO].; передати [PERSON], [INFO]., органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації для влаштування під сімейну форму опіки чи у відповідний дитячий заклад; призначити стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, у відділі у справах дітей Сихівської РА ЛМР, перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO]., яка разом з батьком - відповідачем [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. Матір дитини - відповідач [PERSON] проживає окремо на [ADDRESS], оскільки відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 17.09.2007р. шлюб між батьками дівчинки розірвано. На даний час вказана неповнолітня перебуває у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА. У згаданий заклад дівчинку влаштовано 02.02.2016р., так як її було виявлено під час проведення рейду як таку, що під час навчального процесу знаходилась поза межами навчального закладу. Вперше [PERSON] потрапила у притулок для дітей у лютому 2015р., будучи ученицею СЗШ № 96 м.Львова, оскільки не відвідувала заняття без поважних причин. 26.03.2015р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було вирішено повернути дитину батькам, так як вони усвідомили свої помилки щодо виховання доньки та зобов'язалась належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Згідно з інформацією, наданою адміністрацією Вищого професійного училища № 29 м.Львова, [PERSON] систематично не відвідувала навчальний заклад, невідомо де перебувала та чим займалась під час занять. Працівниками відділу у справах дітей спільно з фахівцями відділу соціальної роботи Сихівського району з батьками дитини неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру, їх було попереджено про відповідальність, яка настає у випадку неналежного виконання батьківських обов'язків, однак це не призвело до очікуваного результату. Батьки продовжили нехтувати попередженнями працівників відділу, не сприяючи забезпеченню здобуття донькою повної загальної середньої освіти відповідно ч.3 ст.150 СК України. Батьки дитини двічі притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. На черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини Сихівської районної адміністрації прийнято висновок про доцільність відібрання дитини від батька [PERSON], без позбавлення його батьківських прав та позбавлення [PERSON] стосовно доньки батьківських прав. Крім того, вказують на те, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а тому в силу ст.180 Сімейного кодексу України, просять окрім вищевказаних вимог, також стягувати з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивача Сихівської районної адміністрації м.Львова, як органу опіки та піклування позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що відповідачі практично не цікавляться своєю дитиною та не надають їй належної батьківської підтримки та турботи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо передачі його доньки органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації для влаштування під сімейну форму опіки чи у відповідний дитячий заклад, оскільки не взмозі самостійно здійснювати догляд за дочкою та погоджується на стягнення з нього аліментів в користь дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, вважає, що з огляду на інтереси та бажання дитини, а також беручи до уваги їхні матеріальні та соціальні можливості як сім'ї, донці краще залишитись у відповідному дитячому закладі служби у справах дітей Львівської ОДА, проте виплачувати аліменти у заявленому адміністрацією розмірі не має можливості, оскільки отримує мінливий та незначний дохід. Представники третьої особи притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника установи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками - [PERSON], [INFO]., що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 26 жовтня 1999р. Згідно довідки форми №2 ЛКП «Хуторівка» № 388 від 10.02.2016р. дитина [PERSON] зареєстрована та проживає спільно з батьком за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданих суду доказів (відомостей) батьки дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не надають останній належної підтримки та турботи. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як стало відомо суду, дитина [PERSON] на даний час перебуває у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА, у який була влаштована 02.02.2016р., оскільки вона була виявлена під час проведення рейду як така, що під час навчального процесу знаходилась поза межами навчального закладу. Згідно листа СЗШ № 96 м.Львова № 161 від 16.10.2014р. та характеристики виданої навчальним закладом на ім'я [PERSON], остання систематично не відвідувала заняття без поважних причин; неодноразові телефонні розмови з батьками дитини, індивідуальні бесіди з самою дитиною жодних позитивних результатів не дали. Згідно з інформацією (лист № 570 від 23.12.2015р.), наданою адміністрацією Вищого професійного училища № 29 м.Львова, [PERSON] систематично не відвідувала навчальний заклад, невідомо де перебувала та чим займалась під час занять. Батьки надалі продовжують нехтувати своїми батьківськими обов'язками, не сприяючи забезпеченню здобуття донькою повної загальної середньої освіти відповідно ч.3 ст.150 СК України, про що також свідчать відомості (проткол) про притягнення батьків до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. Згідно листа 4-тої міської поліклініки м.Львова № 229 від 25.02.2016р., дитина [PERSON] в поліклініку приходить одна, без батьків, а останній профілактичний медогляд проведене в липні 2015р. Дані обставини сторонами не оспорюється та є повністю встановленими в порядку ст.61 ЦПК України, а відтак не підлягають додатковому доказуванню та досліджуванню. Відповідно до п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. При цьому, згідно положень ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків не позбавляючи їх батьківських прав, якщо залишення дитини у них є небезпечним для їх життя, здоров'я та виховання та передати їх органу опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.02.2016р. № 9 визнано за доцільне відібрати дитину [PERSON], [INFO]., від батька [PERSON], без позбавлення його батьківських прав та відповідно позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON], оскільки вони повністю ухилилась від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться розвитком дитини, станом її здоров'я, вихованням та життям, фінансово та матеріально не допомагають. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладені обставини, а також беручу до уваги визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку про необхідність відібрання від батька [PERSON] дитини [PERSON], [INFO]., без позбавлення його батьківських прав та відповідно про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON], оскільки вони повністю ухилились від виконання батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, не беруть участі у підготовці дитини до самостійного життя. Водночас, частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., і до досягнення останньою повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА, вік та потреби на її утримання, матеріальне становище відповідачів, як платників аліментів, вид їхньої діяльності, фінансові спроможності, відсутність на їх утриманні інших утриманців, та приходить до висновку, що з відповідачів на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн., починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 09.03.2016р. до досягнення дитиною повноліття. При цьому, частиною 3 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. А відтак, за відсутності призначеного опікуна неповнолітній [PERSON], [INFO]., аліменти слід стягувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 551,20 грн. (по 275,60 грн. з кожного), від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду. На підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, 193 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved