Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся в суд з позовом про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу та поділ спільного майна, який обґрунтовував тим, що з 14 липня 2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] [INFO]. У липні 2008 року шлюб між ними було розірвано. Однак, не дивлячись на те, що шлюб було розірвано вони до січня 2014 року продовжували проживати разом однією сім'єю в квартирі [ADDRESS] Протягом часу спільного проживання вони були пов'язані спільним побутом, у них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство та разом виховували дитину. [INFO] року у них народився син - [PERSON], після народження якого вони продовжували проживати однією сім'єю. Також позивач вказує, що за час проживання однією сім'єю ними було придбано нерухоме майно, яке за спільною домовленістю було зареєстровано на відповідача. Посилаючись на ст. ст. 60-74 СК України, ст. 256 ЦПК України, позивач просив встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з липня 2008 року по січень 2014 року та поділити набуте за час спільного проживання нерухоме майно і визнати за ним право власності на ? частину цього майна. До початку розгляду справи по суті позивач уточнив позовні вимоги і просив встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з липня 2008 року по січень 2014 року та поділити набуте за час проживання [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно та передати у власність [PERSON]: - квартиру [ADDRESS] - земельну ділянку площею 1,0 га. з цільовим призначенням для садівництва на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області; [PERSON] виділити та залишити у власності таке майно: - квартиру [ADDRESS] - квартиру [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 2,0 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельну ділянку площею 2,0 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельну ділянку площею 0,10 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельну ділянку площею 0,10 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування садового будинку, що розташована на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельну ділянку площею 0,15 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельну ділянку площею 0,24 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Дальник Одеської області; - автомобіль марки «Mazda 3» 2008 року випуску та автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon» 2010 року випуску. Відповідач у судовому засіданні подала заяву про визнання нею позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та встановивши, що заява відповідача про визнання нею позову не суперечить правам та законним інтересам інших сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з липня 2008 року по січень 2014 року сторони проживали однією сім'єю в квартирі [ADDRESS] Протягом часу спільного проживання вони були пов'язані спільним побутом, у них був спільний бюджет і вони разом виховували своїх дітей та разом проводили дозвілля та відпочинок, тобто сторони в період з липня 2008 року до початку 2014 року проживали разом однією сім'єю, оскільки вели спільне господарство, тобто разом приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Положеннями статті 74 СК України визначено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Главою 8 СК України урегульовано правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із положеннями статей 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Із роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що за час проживання однією сім'єю без шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно, яке було зареєстровано на відповідача. Зокрема, було придбано таке майно: - квартира [ADDRESS] - квартира [ADDRESS] - квартира [ADDRESS]; - земельна ділянка площею 2,0 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області; - земельна ділянка площею 1,0 га. з цільовим призначенням для садівництва на території Глібівської сільської ради Вишгородського району; - земельна ділянка площею 2,0 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району; - земельна ділянка площею 0,10 га. з цільовим призначенням для садівництва, що розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району; - земельна ділянка площею 0,10 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування садового будинку, що розташована на території Демидівської сільської ради Вишгородського району; - земельна ділянка площею 0,15 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - земельна ділянка площею 0,24 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Дальник Одеської області; Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин вбачається, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом встановлені визначені для цього законом підстави.

Outcome: approved