Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, уточнивши який просить: зняти арешт та заборону відчуження з квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на праві власності, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43423033 від 02.06.2014 р. Саксаганським відділом ДВС Криворізького МУЮ. В обґрунтування позову наведено наступне. 04 червня 2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», місцезнаходження якого: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43 (надалі - «банк») та [PERSON] (надалі - «третя особа») був укладений кредитний договір № ML-311/108/2008 (надалі - «кредитний договір»), згідно умов якого, третя особа отримала кредит на споживчі цілі в сумі 25 000,00 дол. США. Кредит надано строком до 04 червня 2018 р., розмір процентної ставки складає 5,49 % річних + FIDR. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором, третя особа (іпотекодавець) [PERSON] передав банку (іпотекодержателю) нерухоме майно - 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки № PML-311/108/2008 від 04.06.2008 р. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-311/108/2008 від 04.06.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та третьою особою (пункт 1347 Додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 р.). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до третьої особи. Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. З метою погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо добровільного продажу предмету іпотеки, проте іпотекодержателю стало відомо, що Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що перешкоджає добровільній реалізації предмета іпотеки та погашення заборгованості за кредитним договором. Вважає, що накладання арешту на майно боржника порушує інтереси ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержателя, виходячи з наступного. На підставі ч. ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предметі іпотеки переважно перед іншими особами, права вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права вимоги на передане в іпотеку майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації з моменту держаної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, а також витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави шляхом самостійної реалізації заставленого майна без проведення аукціону (торгів), яка може здійснюватися заставодержателем, заставодавцем або за участі третіх осіб за вибором заставодержателя та по вартості, вказаній заставодержателем чи іншим способом, передбаченим чинним законодавством, за вибором заставодержателя. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», заставлене майно [PERSON] за наявності підстав може бути реалізоване без участі Державної виконавчої служби. Реалізація заставленого майна відповідачем з прилюдних торгів приведе до його втрати і позбавить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» реалізувати предмет застави самостійно для задоволення своїх вимог до [PERSON] за ціною, погодженою між сторонами. Між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та іпотекодавцем - [PERSON] досягнута домовленість щодо добровільної реалізації заставленого майна в рахунок погашення боргу. Відповідно до ст. ст. 11, 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження нерухомого майна реєструється в Державному реєстрі, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Пріоритетне право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на іпотечне майно як іпотекодержателя підтверджується договором іпотеки № PML-311/108/2008 від 04.06.2008 р. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Таким чином, арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], порушує права заставодержателя (іпотекодержателя) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на реалізацію предмета іпотеки. Відповідно до листа Саксаганського ВДВС КМУЮ, стягувачу відмовлено в знятті арешту з предметів іпотеки. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. У судовому засіданні представника позивача позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає та підтримує. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: кредитний договір (а.с.3-7), договір іпотеки (а.с.8-11), заява (а.с.12), повідомлення (а.с.13), інформаційна довідка (а.с.14), договір купівлі - продажу (а.с.15-21), Додаток № 1 до договору Купівлі - продажу (а.с.22-24), договір відступлення права вимоги (а.с.25-26), Додаток № 1 до договору про відступлення (а.с.27-29), Статут (а.с.30-32), апостіль (а.с.33-35), апостіль (а.с.36), свідоцтво (а.с.37), витяг (а.с.38-39). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 04 червня 2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-311/108/2008, згідно умов якого, [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в сумі 25 000,00 дол. США. Кредит надано строком до 04 червня 2018 р., розмір процентної ставки складає 5,49 % річних + FIDR. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором, іпотекодавець [PERSON] передав банку (іпотекодержателю) нерухоме майно - 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,74 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-311/108/2008 від 04.06.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (пункт 1347 Додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 р.). Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] З метою погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо добровільного продажу предмету іпотеки, в рахунок погашення боргу, проте іпотекодержателю стало відомо, що Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що перешкоджає добровільній реалізації предмета іпотеки та погашення заборгованості за кредитним договором. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], порушує права заставодержателя (іпотекодержателя) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на реалізацію предмета іпотеки. Відповідно до листа Саксаганського ВДВС КМУЮ, стягувачу відмовлено в знятті арешту з предметів іпотеки. Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: кредитний договір (а.с.3-7), договір іпотеки (а.с.8-11), заява (а.с.12), повідомлення (а.с.13), інформаційна довідка (а.с.14), договір купівлі - продажу (а.с.15-21), Додаток № 1 до договору Купівлі - продажу (а.с.22-24), договір відступлення права вимоги (а.с.25-26), Додаток № 1 до договору про відступлення (а.с.27-29), Статут (а.с.30-32), апостіль (а.с.33-35), апостіль (а.с.36), свідоцтво (а.с.37), витяг (а.с.38-39). Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 16 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 16 ч. 2 п.3 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. На підставі ч. ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предметі іпотеки переважно перед іншими особами, права вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права вимоги на передане в іпотеку майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації з моменту держаної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, а також витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави шляхом самостійної реалізації заставленого майна без проведення аукціону (торгів), яка може здійснюватися заставодержателем, заставодавцем або за участі третіх осіб за вибором заставодержателя та по вартості, вказаній заставодержателем чи іншим способом, передбаченим чинним законодавством, за вибором заставодержателя. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», заставлене майно [PERSON] за наявності підстав може бути реалізоване без участі державної виконавчої служби. Реалізація заставленого майна відповідачем з прилюдних торгів приведе до його втрати і позбавить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» реалізувати предмет застави самостійно для задоволення своїх вимог до [PERSON] за ціною, погодженою між сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Таким чином, арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], порушує права заставодержателя (іпотекодержателя) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на реалізацію предмета іпотеки. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved