Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Айболит» м . Черкаси звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, вказуючи , що відповідно до наказу \\ розпорядження \\ № 000000071-К-0000000182 від 10.07.2014 року відповідач був прийнятий до товариства на посаду диспетчера. 14.07.2014 року згідно до наказу \\ розпорядження \\ про прийняття на роботу за № 000000074 - К-0000000183 від 10.07.2014 року [PERSON] прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» на посаду фельдшера за сумісництвом. 27.08.2014 року [PERSON] під звіт була видана каса Дніпропетровську в сумі 15000 грн., що підтверджено даними видаткового касового ордеру від 27.08.2014 року, де відповідач поставив свій підпис . Вказана сума не повернута товариству з обмеженою відповідальністю «Айболит» по теперішній час, а тому , вони змушені звертатися х даним позовом до суду. Також, вказується , що з 4.09.2014 року [PERSON]І був відсутній на роботі, що підтверджується відповідними актами, а сам відповідач [PERSON] на звязок не виходить, ніяких даних про наявність поважність , які б пояснювали відсутність на роботі відповідачем не надано до теперішнього часу. Позивач неодноразово , а саме, 8.09.2014 року, 22.09.2014 року , 22.10.2014 року звертався до [PERSON] з проханням повідомити про причини своєї відсутності на робочому місці починаючи з 4.09.2014 року, проте будь якого змісту відповіді отримано не було. 10.12.2014 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] з листом, у якому запрошував його на розгляд подання щодо дозволу на розірвання трудового договору відповідно до ст. 40 КзПП України. Відповідно до даного листа , вказано , що за період серпень вересень 2014 року у звязку з відсутністю на робочому місці, відповідачем [PERSON] не отримано заробітну плату, яка складає 1050,77 гривень. Також, вказано, що вище зазначена сума була задепонована, але за наявністю заборгованості по підзвітним сумам перед підприємством в сумі 15000,00 грн., позивач вимушений утримати депоновану заробітну плату за серпень 2014 року в сумі 755,93 грн. в рахунок погашення заборгованості підзвітних сум. Також, 16.12.2014 року їхнє підприємство знову направило лист на адресу [PERSON], в якому повторно запрошували його на розгляд подання щодо дозволу на розірвання трудового договору відповідно до ст. 40 КзПП України. Наказом \\ розпорядженням \\про припинення трудового договору \\ контракту \\ за № 000000120 -К- 000000182 від 26.12.2014 року [PERSON] звільнено з посади диспетчера за прогули на підставі ст. 40 КзПП України. Також вказується , що 26.12.2014 року на адресу [PERSON] направлено копію наказу № [NUMBER] - К- [NUMBER] від 26.12.2014 року, а також розрахунок заробітної плати при звільненні та розяснювалось , що йому необхідно зявитись за адресою розташування ТОВ «Айболит» - м. Черкаси, вул. Ватутіна, 173/1 для отримання заробітної плати при звільненні, депонованої заробітної плати , а також трудової книжки . Також, вказується , що згідно відомості на виплату грошей за №10000000112 за серпень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати [PERSON] в сумі 755, 93 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 10000000112. Згідно відомості на виплату грошей за №10000000124 за вересень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати [PERSON] у сумі 294,84 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 10000000124. Згідно відомості на виплату грошей за № 155 за грудень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати відповідачу [PERSON] у сумі 201,68 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 155. Оскільки [PERSON] отримав кошти , але не повернув їй товариству з обмеженою відповідальністю «Айболит» , просили суд у відповідності до ст. ст. 130, 134, 232 КзПП України стягнути з відповідача на користь позивача. В судове засідання представник позивача не зявився , надавши заяву від 27.07.2015 року про можливість розгляду справи у відсутність їхнього представника шляхом ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , причин неявки не надав. Направлені на адресу відповідача судові повідомлення , а також позовна заява з додатками залишилися без відповідного реагування. Судові повідомлення судом направлялися за тією адресою, яка надана позивачем Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка,114 та яка вказана самим відповідачем при прийнятті на роботу. У звязку з неодноразовою неявкою відповідача на розгляд справи , судове повідомлення було розміщено в газеті «Новини Закарпаття», тобто , в засобах масової інформації за місцем проживання відповідача. \\ витяг додається \\ , проте , відповідач також не повідомив причини своєї неявки до суду. У звязку з заявою представника позивача про можливість винесення заочного судового рішення , суд, за наявних письмових матеріалів , вважає , що має бути ухвалено заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» м. Черкаси підлягають до задоволення, оскільки підтверджені документально. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 232 КзПП України , безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Згідно до ч. 3 ст. 233 КзПП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У відповідності до ст. 130 КЗпП, яка визначає загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників , працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями \\ бездіяльністю \\ працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст.130 КзПП України на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. За обставинами справи , встановлено , що відповідно до наказу \\ розпорядження \\ № 000000071-К-0000000182 від 10.07.2014 року відповідач [PERSON] був прийнятий до товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» м . Черкаси на посаду диспетчера. 14.07.2014 року згідно до наказу \\ розпорядження \\ про прийняття на роботу за № 000000074 - К-0000000183 від 10.07.2014 року [PERSON] прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» на посаду фельдшера за сумісництвом. 27.08.2014 року [PERSON] під звіт була видана каса Дніпропетровську в сумі 15000,00 грн., що підтверджено даними видаткового касового ордеру від 27.08.2014 року, де відповідач поставив свій підпис . Вказана сума не повернута товариству з обмеженою відповідальністю «Айболит» по теперішній час. З 4.09.2014 року відповідач [PERSON]І був відсутній на роботі, що підтверджується відповідними актами, а сам відповідач [PERSON] на звязок не виходить, ніяких даних про наявність поважність , які б пояснювали відсутність на роботі відповідачем не надано до теперішнього часу. Також, встановлено , що позивач неодноразово , а саме, 8.09.2014 року, 22.09.2014 року , 22.10.2014 року звертався до [PERSON] з проханням повідомити про причини своєї відсутності на робочому місці починаючи з 4.09.2014 року, проте будь якого змісту відповіді отримано не було. 10.12.2014 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] з листом, у якому запрошував його на розгляд подання щодо дозволу на розірвання трудового договору відповідно до ст. 40 КзПП України. Відповідно до даного листа , вказано , що за період серпень вересень 2014 року у звязку з відсутністю на робочому місці, відповідачем [PERSON] не отримано заробітну плату, яка складає 1050,77 гривень. Також, за матеріалами справи , встановлено, що вище зазначена сума була за депонована, але за наявністю заборгованості по підзвітним сумам перед підприємством в сумі 15000,00 грн., позивач вимушений утримати депоновану заробітну плату за серпень 2014 року в сумі 755,93 грн. в рахунок погашення заборгованості підзвітних сум. 16.12.2014 року позивач в черговий раз направив лист на адресу [PERSON], в якому повторно запрошували на розгляд подання щодо дозволу на розірвання трудового договору відповідно до ст. 40 КзПП України. Наказом \\ розпорядженням \\про припинення трудового договору \\ контракту \\ за № 000000120 -К- 000000182 від 26.12.2014 року [PERSON] звільнено з посади диспетчера за прогули на підставі ст. 40 КзПП України. 26.12.2014 року на адресу [PERSON] направлено копію наказу № [NUMBER] - К- [NUMBER] від 26.12.2014 року, а також розрахунок заробітної плати при звільненні та розяснювалось , що йому необхідно зявитись за адресою розташування ТОВ «Айболит» - м. Черкаси, вул. Ватутіна, 173/1 для отримання заробітної плати при звільненні, депонованої заробітної плати , а також трудової книжки . Згідно відомості на виплату грошей за №10000000112 за серпень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати [PERSON] в сумі 755, 93 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 10000000112. Згідно відомості на виплату грошей за №10000000124 за вересень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати [PERSON] у сумі 294,84 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 10000000124. Згідно відомості на виплату грошей за № 155 за грудень 2014 року, грошові кошти, які підлягають до виплати відповідачу [PERSON] у сумі 201,68 грн. були за депоновані, що підтверджується вставним аркушем до додатку № 155. Позовні вимоги підтверджені документально: - даними копії наказу \\ розпорядження \\ про прийняття на роботу за № 000000071 К - [NUMBER] від 10.07.2014 року. - копією наказу \\ розпорядження \\ про прийняття на роботу за № 000000074 К -[NUMBER] від 10.07.2014 року - копіями актів про відсутність на роботі [PERSON] з 4.09.2014 року на 50 аркушах - копією видаткового касового ордеру від 27.08.2014 року - копією наказу \\ розпорядження \\ про припинення трудового договору № 000000120-К-0000000182 від 26.12.2014 року - копіями листів за №№ 739 від 8.09.2014 року ,760 від 22.09.2014 року , 796 від 22.10.2014 року , 866 від 10.12.2014 року , 876 від 16.12.2014 року, 916 від 26.12.2014 року \\ з копіями підтверджень надсилання їх відповідачу \\ - копією розрахункового листка за грудень 2014 року - копіями відомостей на виплату грошей за № 10000000124 за вересень 2014 року від 6.10.2014 року , № 10000000112 за серпень 2014 року від 5.09.2014 року, № 155 за грудень 2014 року від 26.12.2014 року та копіями вставних аркушів до додатку. Відповідно до п.2ч. 1 ст. 134 КЗпП визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Узагальнюючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» підтверджені документально а тому , підлягають до задоволення, отримана сума коштів відповідачем не повернута до теперішнього часу \\ 15000,00 грн. 755,93 грн. = 14244,07 грн. \\, а тому , підлягає до стягнення в судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. У відповідності до ст..88 ЦПК України та у звязку з задоволенням позовних вимог позивача судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 11,60, 213-215, 88, 224 ЦПК України ,

Outcome: approved