Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач у липні 2019 року звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Серед причин розірвання шлюбу позивач назвав наступні. Між подружжям втрачене відчуття поваги та взаєморозуміння. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім`ї, як таке, що суперечить інтересам подружжя, та просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 19 серпня 2019 року у справі було відкрите загальне позовне провадження. Позивач до суду не прибув, у письмовій заяві зазначив про підтримання позовних вимог, неможливість подальшого збереження шлюбу попри намагання сторін. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. У письмовій заяві позов визнала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 13 жовтня 2007 року та зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3643. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, не проживають, практично їх сім`я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя . У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України (СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Згідно зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Шлюб між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в зв`язку з чим, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також у їх взаємному зв`язку, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтовані на вимогах закону, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Позивач вимог щодо розподілу судового збору не заявив, у зв`язку з цим дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved