Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, мають спільних дітей - сина [PERSON] та доньку [PERSON], які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дітей не надає. У звязку з тим, що сімейне життя не склалося через втрату почуття любові і поваги один до одного, протилежні погляди на життя, просить суд розірвати шлюб та стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття, а також визначити місце проживання дітей разом з нею. Просить стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав частково, а саме не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з матірю, аліменти згоден сплачувати в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на обох дітей. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 січня 2018 року позовна заява залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2017 року в даній справі відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання на 5 лютого 2017 року . Протокольною ухвалою головуючого від 5 лютого 2018 року розгляд справи відкладено до 19 лютого 2018 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 19 лютого 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 27 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 27 лютого 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 2 березня 2018 року для вирішення процесуальних питань. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 2 березня 2018 року призначено справу до судового розгляду на 28 березня 2018 року. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 4 серпня 2006 року сторони знаходяться в шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1276 ( а.с.6). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких, відповідно до свідоцтв про народження, є відповідач ( а. с. 7-8). Син [PERSON] є особою з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення (а. с. 30). Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Подружні стосунки між сторонами припинені, у звязку з тим, що сімейне життя не склалося через через втрату почуття любові і поваги один до одного, протилежні погляди на життя, відновлювати стосунки не бажають, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Діти мешкають з матірю та знаходяться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на їх утримання в належній кількості не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач є працездатним, інших неповнолітній дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні не має. Згідно його письмових пояснень має постійне місце роботи в ПАТ «Сумське НВО». Позов визнав частково, згоден платити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на обох дітей. З огляду на майновий стан відповідача, той факт, що він має постійне місце роботи, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 грудня 2017 року на користь матері. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача або за домовленістю між сторонами. Оскільки позивач ставить питання про стягнення аліментів в частці від доходу відповідача, відповідач має стабільний доход, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище сторін у справі та розмір їх доходів, вік та стан здоровя дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час діти проживають з позивачем. Відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю. Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає можливим визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матірю [PERSON] (а.с.46). З огляду на вищезазначене, та враховуючи позицію відповідача щодо визнання позову в цій частині, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей разом з матірю. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 12 січня 2018 року за квитанцією № 2 в сумі 1280,00 грн., тобто в розмірі 640,00 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, та 640,00 грн. на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Outcome: approved