Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ту обставину, що 28.09.2007 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого відповідно до договору факторингу є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №17/ж-01. Відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 339290,00 гривень на строк до 01.09.2027 року, зі сплатою 17,5% річних на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язалася своєчасно повернути отримані кредитні кошти. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу кредит в розмірі 339290,00 гривень, а відповідач не виконувала належним чином умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 22.04.2013 року в загальній сумі 392 9000,09, яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 3\~441,00 грн. 25.03.2016 року представником позивача надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 420\~095,28 гривень та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що останній платіж відповідачем на погашення заборгованості було здійснено 20.11.2011 року. Вимогу про дострокове погашення заборгованості кредиту відповідачу було направлено 12.01.2012 року, а до суду позивач звернувся з позовом 31.08.2015 року. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого відповідно до договору факторингу є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №17/ж-01. Відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 339290,00 гривень на строк до 01.09.2027 року, зі сплатою 17,5% річних на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язалася своєчасно повернути отримані кредитні кошти. 29 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 17/ж-01 від 28.09.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON]. На підтвердження виконання договору факторингу від 29 листопада 2011 року позивачем надано копію акту прийому-передачі портфеля заборгованостей від 14.12.2011р. та витяг з переліку заборгованостей, з якого вбачається що передана заборгованість [PERSON] під порядковим номером 663. Доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях (а.с.48-50) про те, що фактично не було відступлення права вимоги за кредитним договором, не знайшли свого підтвердження, доказів визнання недійсним у судовому порядку договору факторингу від 29 листопада 2011 року відповідачем не надано. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядок і терміни передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 1420,00 гривень не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього Згідно наданого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» розрахунку заборгованість [PERSON] за договором №17/ж-01 від 28.09.2007 року станом на 27.02.2016 року становить 420\~095,28 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 319\~407,02 гривень, заборгованості по відсоткам в сумі 21\~826,15 гривень, пеня по простроченій основній сумі кредиту в сумі 3636,41 доларів США, заборгованості по комісії в сумі 5600,00 гривень, пеня по простроченій сумі кредиту в сумі 46\~300,26 гривень, пеня по прострочених відсотках в розмірі 8851,72 гривень та упущена вигода згідно п. 5.2 кредитного договору в сумі 23\~150,13 гривень. З наданої виписки руху коштів по рахунку відповідача вбачається, що останній платіж відповідачем на погашення кредитної заборгованості було здійснено\~20.12.2011 року. 12.01.2012 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було направлено на адресу [PERSON] повідомлення-вимогу №190 з проханням повернути достроково повністю кредитну заборгованість та сплатити нараховані проценти, а також штрафні санкції в сумі 341793,17 гривень протягом 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення новим кредитором цього повідомлення на адресу боржника. На виконання цієї вимоги відповідачем будь-яких дій щодо погашення кредитної заборгованості або дій щодо переривання позовної давності не вчинялось. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені\~\~договором або законом. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З урахуванням того, що останній платіж в рахунок погашення боргу відповідачем було внесено 20.12.2011 року і більше платежів не здійснювала, 12.01.2012 року позивач пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, а до суду позивач звернувся з позовом про стягнення кредитної заборгованості лише 31.08.2015 року, суд дійшов висновку, що\~до вимог позивача підлягає застосуванню строк позовної давності, передбачений ст.ст.256,257 Цивільного кодексу України.\~ З цих підстав заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають повному обсязі.

Outcome: dismissed