Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 12.10.2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір № 001-07410-121011. Відповідно до пункту 1.1. Договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у розмірі 7285,13 гривень. Відповідно до п. 2.3. Договору за користування Кредиту відповідач сплачує проценти виходячи зі ставки 0,01% в рік. Відповідно до п.2.5. Договору відповідач сплачує 0 % в місяць за ведення кредитної справи. Позивач свої зобов'язання виконав надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 7285,13 гривень, про що свідчить меморіальний ордер № 36628591 від 13.10.2011 року та рахунок-фактура № СФZPR-0000002757 від 12.10.2011 року. Відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року, внаслідок чого станом на 11.04.2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 6764,58 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту - 6764,19 грн., заборгованість за відсотками - 0,39 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив на підставі ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 12.10.2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір № 001-07410-121011. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених кредитним договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з п. 2.3 кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% в рік. Відповідно до п. 2.9 кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісяця не пізніше 12 числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 521 гривень. На підставі п. 3.2 кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року позичальник зобов'язується не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором. [PERSON] було порушено умови кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року, внаслідок чого станом на 11.04.2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 6764,58 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту - 6764,19 грн., заборгованість за відсотками - 0,39 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору № 001-07410-121011 від 12.10.2011 року при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені кредитним договором кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. . При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для задоволення позовної заяви, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 553-554, 610-612, 625, 629 ЦК України,

Outcome: approved