Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 14.07.1983 р. по 29.11.2013 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 29.11.2013 р. його було звільнено у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ токсичної етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Хронічне легеневе серце. НК І ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. Захворювання професійне, від тривалої дії шуму на виробництві (основний діагноз). ІХС, дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно у вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз та спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, двостороння вертеброгенна люмбалгія. Хронічний субатрофічний фарингіт. Пресбіопія. Хронічний конюктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 56 від 15.10.2013 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 17.12.2014 р., - ступінь втрати професійної працездатності становить 50 % та встановлено ІІІ групу інвалідності. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 56 від 15.10.2013 р., складеного комісією з розслідування професійного захворювання, відносно позивача, не встановлено осіб товариства, які допустили такі порушення. Доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що з 14.07.1983 р. по 29.11.2013 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 29.11.2013 р. його було звільнено у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи (а.с. 6-7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 56 від 15.10.2013 р. (а.с. 8). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 17.12.2014 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 50 % та встановлено ІІІ групу інвалідності (а. с. 9). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial