Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційні скарги адвоката [PERSON] і адвоката Єлєніної Світлани Михайлівни, представників голови правління Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» [PERSON] , задоволено частково. Апеляційну скаргу адвоката Панченко Олени Олександрівни, представника [PERSON] , залишено без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 травня 2021 року і додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове по суті заявлених вимог. Позов голови правління Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» [PERSON] задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію голови правління ПрАТ «НАК «Надра України» [PERSON] інформацію, яка викладена у статті журналіста [PERSON] під назвою «ДП «НАК «Надра України» продає державну нерухомість за значно заниженими цінами, чим завдає багатомільярдних збитків державі» та оприлюднена в соціальній мережі інтернет на сайті ТОВ «Останній Бастіон» [INFO], а саме: «7 липня до Львова з терміновим візитом прибув Голова правління ПрАТ «НАК «Надра України» [PERSON] . На порядку денному візиту чиновника до Львова стояло одне питання: переконати колектив підприємства ДП «Західукргеологія», якому де-юре належить будівля, підтримати продаж будівлі «Будинку книги». «Будинок Книги» досі знаходиться на балансі ДП «Західукргеологія». Напевно суспільний резонанс зміг зупинити одіозних керівників злочинного угрупування ПрАТ «НАК «Надра України», а, можливо, промова перед трудовим колективом ДП «Західукргеологія» була непереконливою, бо, як говорять місцеві, [PERSON] дуже швидко тікав зі Львова». «ДП «НАК «Надра України» продає державну нерухомість за значно заниженими цінами, чим завдає багатомільярдних збитків державі». «Фактично керівництво підприємства доводить ДП «Західукргеологія» до банкрутства, чому посильно сприяє Тарас Кузьмич». «Таким чином, ПрАТ «НАК «Надра України», кероване [PERSON] , доводить одне з найприбутковіших дочірніх підприємств до банкрутства та розпродує за безцінь майно підприємства «потрібним людям». «Ще хочемо зазначити, що ДП «Полтавнафтогазгеологія» наразі перебуває у стані припинення, триває процедура банкрутства підприємства... До такого стану підприємство доводилося роками, чому сприяли як колишнє, так і нинішнє керівництво Держгеонадр. Роками Ставицькі, Злочевські, Пінчуки, Ахметови, Кузьмичі та Опімахи доводили найприбутковіше підприємство в структурі ПрАТ «НАК Надра України» до банкрутства». «Атож, злочинне угрупування Кузьмича - Опімаха тісно співпрацює з одіозними олігархами національного та місцевого штибу, продаючи їм державне майно за заниженою вартістю, чим завдає збитків державі в особливо великих розмірах». «Аналізуючи бурхливу діяльність злочинного угрупування НАК «Надра України», виникає питання, чому даною діяльністю вперто не хочуть цікавитися правоохоронні органи? Адже Кузьмич та Опімах завдають державі збитків на мільярди гривень, займаючи ключові посади в стратегічній галузі та розвалюючи її з середини». «І це лише один із фактів. Раніше ми вже писали про те, як [PERSON] та голова Держгеонадр Роман Опімах «віджали» у ДП «Західукргеологія» Тинівське родовище, передавши його в довгострокову оренду ТОВ «Нафтогазрембуд-1», котре ще в 2014 році незаконно пробурило свердловину на чужому родовищі та розпочало видобуток (фактично - крадіжку!) газу»; «У підприємства (за текстом - «ДП «Західукргеологія») шалені борги по заробітній платі й це не може не дратувати працівників». «Не рятує ситуацію і те, що майже весь будинок на Міцкевича, 8 здається в оренду під робочі офіси та бізнес, а це досить пристойний прибуток. Але НАК «Надра України» вважає це приміщення нерентабельним та всупереч рішенню суду вирішила продати саме його. Справа в тому, що в основі рішення лежить техніко-економічне обґрунтування, яке не відповідає дійсності.» «Крім того, ЗМІ неодноразово повідомляли. що «Будинок книги» у Львові, котрий є пам`ятником культури і охоронюваною пам`яткою ЮНЕСКО, хочуть продати за 2 мільйони доларів США!». - зобов`язано [PERSON] та ТОВ «Останній Бастіон», спростувати поширену інформацію щодо Голови правління ПрАТ «НАК «Надра України» [PERSON] , яка визнана судом недостовірною, шляхом опублікування у соціальній мережі Інтернет на сайті ТОВ «Останній Бастіон» [INFO] протягом десяти днів після вступу рішення в законну силу тексту такого змісту: «СПРОСТУВАННЯ! Визнаю, що інформація опублікована [INFO] р. автором статті [PERSON] під назвою «[INFO]» на сайті [INFO], а саме повідомлення про те, що: «7 липня до Львова з терміновим візитом прибув Голова правління ПрАТ «НАК «Надра України» [PERSON] . На порядку денному візиту чиновника до Львова стояло одне питання: переконати колектив підприємства ДП «Західукргеологія», якому де-юре належить будівля, підтримати продаж будівлі «Будинку книги». «Будинок Книги» досі знаходиться на балансі ДП «Західукргеологія». Напевно суспільний резонанс зміг зупинити одіозних керівників злочинного угрупування ПрАТ «НАК «Надра України», а, можливо, промова перед трудовим колективом ДП «Західукргеологія» була непереконливою, бо, як говорять місцеві, [PERSON] дуже швидко тікав зі Львова». «ДП «НАК «Надра України» продає державну нерухомість за значно заниженими цінами, чим завдає багатомільярдних збитків державі». «Фактично керівництво підприємства доводить ДП «Західукргеологія» до банкрутства, чому посильно сприяє Тарас Кузьмич». «Таким чином, ПрАТ «НАК «Надра України», кероване [PERSON] , доводить одне з найприбутковіших дочірніх підприємств до банкрутства та розпродує за безцінь майно підприємства «потрібним людям». «Ще хочемо зазначити, що ДП «Полтавнафтогазгеологія» наразі перебуває у стані припинення, триває процедура банкрутства підприємства... До такого стану підприємство доводилося роками, чому сприяли як колишнє, так і нинішнє керівництво Держгеонадр. Роками Ставицькі, Злочевські, Пінчуки, Ахметови, Кузьмичі та Опімахи доводили найприбутковіше підприємство в структурі ПрАТ «НАК Надра України» до банкрутства». «Атож, злочинне угрупування Кузьмича - Опімаха тісно співпрацює з одіозними олігархами національного та місцевого штибу, продаючи їм державне майно за заниженою вартістю, чим завдає збитків державі в особливо великих розмірах». «Аналізуючи бурхливу діяльність злочинного угрупування НАК «Надра України», виникає питання, чому даною діяльністю вперто не хочуть цікавитися правоохоронні органи? Адже Кузьмич та Опімах завдають державі збитків на мільярди гривень, займаючи ключові посади в стратегічній галузі та розвалюючи її з середини». «І це лише один із фактів. Раніше ми вже писали про те, як [PERSON] та голова Держгеонадр Роман Опімах «віджали» у ДП «Західукргеологія» Тинівське родовище, передавши його в довгострокову оренду ТОВ «Нафтогазрембуд-1», котре ще в 2014 році незаконно пробурило свердловину на чужому родовищі та розпочало видобуток (фактично - крадіжку!) газу»; «У підприємства (за текстом - «ДП «Західукргеологія») шалені борги по заробітній платі й це не може не дратувати працівників». «Не рятує ситуацію і те, що майже весь будинок на Міцкевича, 8 здається в оренду під робочі офіси та бізнес, а це досить пристойний прибуток. Але НАК «Надра України» вважає це приміщення нерентабельним та всупереч рішенню суду вирішила продати саме його. Справа в тому, що в основі рішення лежить техніко-економічне обґрунтування, яке не відповідає дійсності.» «Крім того, ЗМІ неодноразово повідомляли. що «Будинок книги» у Львові, котрий є пам`ятником культури і охоронюваною пам`яткою ЮНЕСКО, хочуть продати за 2 мільйони доларів США!». є недостовірною, не відповідає дійсності, принижує честь, гідність, ділову репутацію Голови правління ПрАТ «НАК «Надра України» [PERSON] ». У задоволенні інших позовних вимог відмовлено за недоведеністю. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , адреса для листування: [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] , моб. тел. [NUMBER] ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Останній Бастіон» (місце знаходження: м.Полтава, вул.8-й проїзд 28/17, код ЄДРПОУ 39203699) на користь голови правління Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] ) по 1 050 грн з кожного судових витрат, понесених останнім за подачу позову та апеляційної скарги до суду першої та апеляційної інстанцій. 11 жовтня 2021 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Панченко Олени Олександрівни, представника Громадської спілки «Останній Бастіон» та [PERSON] , про ухвалення у справі додаткового рішення, яким прохала вирішити питання судових витрат, понесених її довірителями в суді першої та апеляційної інстанції. В обґрунтування вимог заяви зазначається, що суд апеляційної інстанції, ухваливши нове рішення по суті спору, всупереч ч.13 ст.141 ЦПК України, не вирішив питання перерозподілу судових витрат Громадської спілки «Останній Бастіон» та [PERSON] за надання правничої допомоги. Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст.382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. Резолютивна частина постанови, зокрема, має містити висновок щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює або ухвалює нове рішення, він (апеляційний суд) змінює розподіл судових витрат Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи нове рішення по суті спору, апеляційний суд у цій справі відповідно до ст.141 ЦПК України змінив розподіл судових витрат, а саме витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем. Так, з мотивувальної та резолютивної частини постанови Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року вбачається, що апеляційним судом у зв`язку із скасуванням рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 травня 2021 року та додаткового рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 червня 2021 року, стягнуто з [PERSON] та ТОВ «Останній Бастіон» на користь голови правління ПрАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» [PERSON] по 1 050 грн з кожного судових витрат зі сплати судового збору за подачу позову та апеляційної скарги до суду першої та апеляційної інстанцій. Однак, судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п.2, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони. Як слідує з матеріалів справи позивачами по пред`явленим вимогам визначені: ГС «Останній Бастіон» і [PERSON] (т.1 а.с.1-18). 22 січня 2021 року представником позивача заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача - Громадську Спілку «Останній Бастіон», на належного відповідача - ТОВ «Останній Бастіон» (т.2 а.с.91-95). Ухвалою суду першої інстанції від 22 січня 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Останній Бастіон» (т.2 а.с.122). Зазначене судове рішення не оскаржено позивачем разом із рішенням по суті справи в порядку ч.2 ст.353 ЦПК України. Отже, судом першої інстанції вирішений спір по вимогам, пред`явленим до трьох відповідачів: ГС «Останній Бастіон», ТОВ «Останній Бастіон» і [PERSON] , і суд апеляційної інстанції за відсутності відповідних доводів і вимог в апеляційних скаргах позбавлений можливості вирішувати питання щодо законності рішення суду першої інстанції про залучення співвідповідача замість заміни неналежного відповідача. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року вимоги до ТОВ «Останній Бастіон» і [PERSON] задоволені частково, у задоволенні вимог до третього відповідача ГС «Останній Бастіон» відмовлено, і хоча про це не зазначено у судовому рішенні, проте це чітко вбачається з його змісту. Таким чином, з огляду на приписи п.2, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачів ГС «Останній Бастіон» і [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції і при апеляційному розгляді справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога в суді першої інстанції надавалася [PERSON] та ГС «Останній Бастіон» на підставі договорів про надання правничої допомоги № 01-31/08/20 та № 02-31/08/20 від 31 серпня 2021 року (т.1 а.с.211-216). У підтвердження витрат на правничу допомогу ГС «Останній Бастіон» у суді першої та апеляційної інстанцій надано: акт виконаних робіт №1 від 02 листопада 2020 року, детальний опис виконаних робіт і квитанція про сплату ГС «Останній Бастіон» на корись АБ «Олени Панченко» 4 900 грн (т.1 а.с.219, 221, 223); акт виконаних робіт від 08 липня 2021 року, детальний опис виконаних робіт, договір про надання правничої допомоги, квитанція про сплату ГС «Останній бастіон» на користь АБ «Олени Панченко» 4 500 грн (т.3 а.с.175, 176, 177-179, 182). У підтвердження витрат на правничу допомогу [PERSON] у суді першої та апеляційної інстанції надано: акт виконаних робіт №1 від 02 листопада 2020 року і квитанція про сплату [PERSON] на користь АБ «Олени Панченко» 4 900 грн (т.1 а.с.220, 222, 224); договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт від 25 травня 2021 року, детальний опис виконаних робіт, квитанція про сплату [PERSON] на користь АБ «Олени Панченко» 4 500 грн (т.3 а.с.99-101, 103, 104,109). Надані документи у сукупності з процесуальними документами, що виготовлені адвокатом Панченко О.О. і подані суду, з урахуванням безпосередньої участі адвоката Панченко О.О. у судових засіданнях як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, є належними, допустимими і достатніми доказами у підтвердження факта надання правничої допомоги ГС «Останній бастіон» і [PERSON] у межах розгляду цієї справи. Розмір витрат на правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним у частині четвертій ст.137 ЦПК України. Представниками позивача апеляційному суду не наведено переконливих доводів щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу: зловживання адвокатом Панченко О.О. своїми процесуальними правами під час розгляду справи не підтверджується матеріалами справи, а сама по собі ціна позову не є визначальною для висновку про завищений розмір витрат на правничу допомогу. Оскільки у задоволенні позову до ГС «Останній бастіон» постановою апеляційного суду відмовлено, то відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача на користь ГС «Останній бастіон» слід стягнути підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 4 900 + 4 500 = 9 400 грн. Що стосується розподілу витрат на правничу допомогу, надану [PERSON] , то апеляційний суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, згідно яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] задоволені частково, проте предмет спору і характер спірних правовідносин не дають можливості точно визначити розмір задоволених вимог у процентному чи іншому відношенні, у зв`язку з чим на користь [PERSON] підлягає до стягнення половина понесених ним витрат на правничу допомогу, а саме 4 900 + 4 500/2 = 4 700 грн.

Outcome: approved