Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Житлосервіс - КР» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житлосервіс КР» заборгованість у розмірі 1 704, 89 грн та інфляційні витрати у розмірі 1 678, 20 грн, а також судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що позивач ТОВ «Житлосервіс-КР» надало відповідачу житлово-комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, послуги з утримання будинку і прибудинкової території) на суму 1 704, 89 грн за період з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року. Боржник, в порушення вимог ст. ст. 64, 151 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 360 ЦК України, власники (наймачі) квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач не приймає в повному обсязі участі у витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території, та не вносить плату за комунальні послуги, чим порушуються вищевказані норми. Обов'язок власника (наймача) утримувати належне йому майно, закріплене ст. 322 ЦК України. Таким чином, відповідач не виконує покладений на нього законодавством обов'язок оплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок заборгованості (а.с. 2, 3), розрахунок інфляційних витрат (а.с. 4), ухвала суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 5), довідка адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області (а.с. 8). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Судом встановлено, що відповідач проживає в [INFO], форма власності квартири приватна. Позивач надає відповідачу житлово комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, послуги з утримання будинку і прибудинкової території). Відповідач не здійснює оплату за житлово комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року утворилася заборгованість на суму 1 704, 89 грн. Вказані обставини встановлені на підставі письмових доказів: довідки (а.с. 8), розрахунку (а.с. 2 -4). Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача, яка оплату за житлово комунальні послуги не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість, заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст. 15 ЦК України охороняються законом, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності зі ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 1 678, 20 грн. Таким чином, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості та інфляційних страт є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується витрат по оплаті судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 121, 80 грн, сплачені позивачем за подання позову до [PERSON] (а.с. 6), та відмовити у стягненні судових витроат у розмірі 121, 80 грн (а.с. 7), сплачених за заявою, оскільки із заявою про видачу судового наказу позивач звертався щодо іншого боржника [PERSON]. Також слід стягнути з відповідача на користь держави недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 1096, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial