Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач ТзОВ «Інвест-Л» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] на його користь завданих збитків за договором зберігання від 12.02.2015р. в розмірі 133 030 грн. та про стягнення з [PERSON] завданих збитків в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.02.2015р. між ТзОВ «Інвест-Л» та [PERSON] укладено договір зберігання, за умовами якого позивач передав відповідачу на зберігання майно на строк до 31.12.2015р. Відповідно до укладеного договору, відповідач зобов'язався після закінчення терміну зберігання протягом трьох днів повернути майно у м. Львові., тобто не пізніше 03.01.2016р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором зберігання, 12.02.2015р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що існують або виникають в майбутньому на підставі укладеного договору зберігання. Однак, відповідальність поручителя обмежується сумою 1000 грн. У лютому та вересні 2016р. Товариство направила на адресу відповідача відповідні вимоги про повернення майна, однак вони залишились без відповіді. У зв'язку із втратою зберігачем майна, документально мають змогу підтвердити збитки лише на суму 134 030 грн., які просять стягнути з відповідачів в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 12.05.2017р. позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2015р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір зберігання майна на строк до 31.12.2015р. (а.с.4). Відповідно до п. 8.1 зазначеного договору, після закінчення терміну зберігання позивач зобов'язався вивезти майно протягом трьох днів, якщо договір не буде пролонгований на новий термін. Згідно акту здачі-приймання від 12.02.2015р. (а.с.5), відповідач прийняв у позивача на зберігання наступне майно: 20 дерев'яних збірних будиночків площею 5 кв.м. розміром 2 х 2,5 м; 20 електричних щитків для автоматів (внутрішніх в будинках), комплектованих автоматами; 5 столиків у вигляді бочки; 6 смітників;, 2 електричні бойлери», 1 електричний лічильник; 2 комплекти силових електричних щитків; електричні кабелі; 3 інфрачервоні обігрівачі, 2 електричні сковороди; електричну гірлянду; інформаційне табло. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки від 12.02.2015р. (а.с.6), за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що існують або виникають в майбутньому на підставі укладеного між кредитором та боржником договору зберігання від 12.02.2015р., за умовами якого кредитор передає, а боржник приймає на зберігання майно згідно із актом приймання-передачі. У разі порушення боржником основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя обмежується сумою 1 000 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання - ч. 3 ст. 937 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився - ст. 953 ЦК України. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах - ч. 1 ст. 950 ЦК України. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами п. 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.10, 11. 11зв.), 02.02.2016р. та 16.09.2016р. на адресу відповідача позивачем скеровувались відповідні вимоги про необхідність повернення майна, переданого на зберігання. Доказів про виконання відповідачем вказаної вимоги матеріали справи не містять. Згідно видаткової накладної № ЛНА-000001 від 03.07.2012р. (а.с.7), ТзОВ «Фестиваль», правонаступником якого відповідно до рішення зборів засновників № 2 від 14.11.2012р. (а.с.13) є позивач, а також договору купівлі-продажу основних засобів (а.с.8), вартість одного дерев'яного будиночку розміром 2,5 х 2 м становить 6701,50 грн. Вартість 20 дерев'яних будиночків, відповідно 134 030 грн. Відповідно до ст. 554 ч.1 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором зберігання та враховуючи умови договору поруки, збитки завдані порушенням умов договору зберігання підлягають стягненню з відповідачів в примусовому порядку. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2010,46 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.25) підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути 1995,45 грн. судового збору, з відповідача [PERSON] - 15 грн. судового збору.

Outcome: approved