Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, в якому просить суд визначити їй додатковий строк у 3 місяці для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 20 листопада 2014 року. Позовна заява обґрунтовується тим, що 20 листопада 2014 року померла її мати [PERSON] За час життя мати подарувала їй будинок №88 по вулиці Ювілейній в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Мати до смерті проживала та була зареєстрована у відповідному будинку, а вона постійно мешкає в м. Києві. Померла мати заповіту не залишила, однак за законом спадкоємцем є ще її рідний брат відповідач [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини. Влітку 2016 року вона приїхала до міста Мелітополя та почала займатись оформленням документів для укладення договору купівлі-продажу належного їй за договором дарування будинку. Під час відповідних дій їй стало відомо, що її матері належить ще земельна ділянка площею 0,1465 га, яка розташована на території села Костянтинівка Костянтинівської сільської ради. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття після смерті [PERSON] спадщини. Однак, нотаріус відмовив їй у цьому, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. В теперішній час вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, однак від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підтавав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 16 січня 1958 року народилась [PERSON] (до укладання шлюбу [PERSON]) [PERSON], батьками якої є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД номер 046883 (а.с.9). 06 січня 1978 року позивач уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим її прізвище було змінено з «Рудченко» на «Ртіщева», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС номер 383089 (а.с.10). 10 серпня 1997 року [PERSON] подарувала своїй доньці [PERSON] житловий будинок №88 по вул. Ювілейній в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, про що йдеться у договорі дарування, який виготовлений на бланку серії НА під номером 0851421 (а.с.11). 20 листопада 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС номер 310008 (а.с.8). Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,1465 га, що знаходиться на території Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Факт належності [PERSON] відповідної земельної ділянки підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЗП номер К-ТО-03647 (а.с.15). Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, визначений цивільним законодавством України (а.с.17). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлюючи поважність причини пропуску строку для прийняттям спадщини позивачем після смерті її матері суд виходив з наступного. Як вбачається з позовної заяви позивач проживає за адресою: [INFO], що є віддаленим від міста Мелітополь Запорізької області. Про те, що за матірю позивача було зареєстровано земельну ділянку в с. Костянтинівка Мелітопольського району позивачу відомо не було, оскільки мати ще в 1997 році подарувала їй вказаний будинок, про існування іншого спадкового майна позивач дізналась випадково, коли влітку 2016 року, приїхавши до м. Мелітополя, почала оформлювати документи для укладення договору купівлі-продажу будинку. Таким чином, проаналізувавши доводи позовної заяви, надані до позовної заяви документи, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини після її смерті він до нотаріальної контори не звертався, під час судового розгляду справи від нього до суду надійшла заява, згідно якої він на спадкове майно не претендує, не заперечує, щоб додатковий строк для прийняття спадщини був наданий позивачу. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки суд визнав поважними причини пропущення позивачем строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved