Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Національний колорит» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та зобовязання укласти договір. В позові вказав, що в 2015-2016 роках між ТОВ «Національний колорит» та [PERSON] була досягнута домовленість про те, що відповідач надасть належну йому земельну ділянку площею 3,56 га, розташовану на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, в оренду товариству. На підтвердження намірів ТОВ «Національний колорит» передало [PERSON] гроші в сумі 5000 грн., що підтверджується розписками від 06.07.2015 року та від 16.07.2016 року. 01.11.2016 року між ТОВ «Національний колорит» та [PERSON] укладено попередній договір оренди вказаної земельної ділянки. Згідно умов попереднього договору сторони мали укласти основний договір оренди землі одразу після закінчення 28.12.2016 року строку дії договору оренди землі від 10.12.2009 року, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко», але в будь-якому випадку не пізніше року з моменту укладення попереднього договору. 23.12.2016 року орендодавець повідомив позивача про те, що земельну ділянку, яка є предметом попереднього договору оренди землі, він передав в оренду іншому підприємству Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», на підставі укладеного з останнім договору оренди землі від 01.12.2016 року, який був зареєстрований приватним нотаріусом 19.12.2016 року. Позивач вважає, що [PERSON] ухилився від виконання зобовязань взятих на себе за попереднім договором оренди землі, яким порушив умови вказаного договору та норми чинного законодавства. Позивач вказує, що договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» 01.12.2016 року за наявності ще чинного договору оренди землі з ПАТ «Райз-Максимко», строк дії якого мав закінчитися 28.12.2016 року. На думку позивача, подвійне розпорядження [PERSON] спірною земельною ділянкою порушує права ТОВ «Національний колорит» в частині укладення основного договору оренди землі, суперечить положенням ЦК України та є підставою для визнання договору оренди землі від 01.12.2016 року недійсним. Позивач прохає: визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2016 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ»; зобовязати [PERSON] укласти з ТОВ «Національний колорит» договір оренди землі відповідно до істотних умов, що були погоджені сторонами в попередньому договорі оренди землі від 01.11.2016 року. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Просив позов задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні відповідач заявив клопотання про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки таке визнання позову порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», як контрагента за спірним договором, суд відхиляє таку заяву. Заслухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року орендодавець - [PERSON], та орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Національний колорит» в особі директора [PERSON], уклали попередній договір оренди землі. Предметом договору земельна ділянка загальною площею 3,56 га, належна [PERSON] відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ПЛ №148883, виданого 29.08.2005 року Лубенською районною державною адміністрацією Полтавської області. /а.с.11-13/ Згідно умов попереднього договору сторони домовились укласти основний договір одразу ж після закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного 10.12.2009 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (тобто після 28.12.2016 року), але в будь-якому випадку не пізніше ніж протягом одного року з дати укладення даного Попереднього договору. /а.с.5-8/ Згідно наданих розписок від 6 та 16 липня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 2000 гривень та 3000 гривень відповідно, в підтвердження того, що має намір передати в оренду з 29 грудня 2016 року спірну земельну ділянку. /а.с.15, 16/ Водночас, на нагадування позивача від 20.12.2016 року про необхідність укласти основний договір оренди землі, [PERSON] 23.12.2016 року надав відповідь про неможливість укладення основного договору, оскільки він належну йому земельну ділянку передав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» на виконання укладеного 01.12.2016 року договору оренду, який був зареєстрований приватним нотаріусом. /а.с.10/ З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2016 року вбачається, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] 19.12.2016 року зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, укладеного 01.12.2016 року між орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», та орендодавцем [PERSON] Обєктом речового права є спірна земельна ділянка площею 3,56 га. Строк дії договору до 29.12.2023 року. /а.с.14/ Таким чином, сторони дійсно 01.11.2016 року уклали попередній договір оренди землі, згідно якого зобовязались в обумовлений строк (після 28.12.2016 року, але не пізніше року після укладення попереднього договору) укласти основний договір оренди землі. Відповідач [PERSON], натомість, досягнуту з позивачем домовленість порушив, уклавши договір оренди спірної земельної ділянки з іншим господарським товариством. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Отже, зі змісту ст.635 ЦК України випливає, що порушення сторонами своїх зобов'язань, що ґрунтуються на попередньому договорі, може тягти наслідки, передбачені законом або договором. Зокрема, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору на підставі попереднього договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням укладення основного договору. Водночас, примушення до виконання зобов'язання, що ґрунтується на попередньому договорі (укласти договір) цивільним законодавством не передбачено, а тому вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти з ним договір оренди землі задоволенню не підлягає. За правилами ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір, не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах ВСУ №6-25913св07 від 26 березня 2008 року та №6-226цс14 від 2 вересня 2015 року. Крім того, на думку суду, порушення відповідачем зобовязання, що ґрунтується на попередньому договорі, не тягне за собою недійсність договору оренду землі, укладеного з іншим контрагентом. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до п.4 ППВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Чинне законодавство України не визначає порушення умов попереднього договору в якості підстави для визнання недійсним договору, укладеного в подальшому з іншим контрагентом. Також суд враховує позицію Верховного Суду України, висловлену в ухвалі від 25.12.2013 року: відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Та обставина, що договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» був укладений та зареєстрований відповідачем до спливу строку дії попереднього договору оренди, укладеного з ПАТ «Райз-Максимко», жодним чином не порушує прав позивача. В цьому аспекті позивач не є заінтересованою особою в розумінні ч.5 ст.216 ЦК України. В даному випадку про недійсність такого правочину могло заявити ПАТ «Райз-Максимко», як орендар спірної земельної ділянки, та особа з переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк відповідно до положення ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Крім того, суд звертає увагу на те, що вимога про визнання договору недійсним безпідставно предявлена лише до одного з контрагентів. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed