Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

позиція сторін 06 серпня 2019 року представник позив ача [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 14 червня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу дітей не має, під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане нерухоме майно, у вигляді квартири, загальною площею 41.8 кв.м., житлова 22.1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірна квартира), 15 липня 2019 року шлюб був розірваний, відповідачка є власником даної спірної квартири, у зв`язку з тим, що між сторонами виник спір щодо поділу спірної квартири, позивач просить визнати дану квартиру спільно сумісним майном подружжя та провести поділ в рівних частках. 23 вересня 2019 року представник позивачки [PERSON] звернулась з вищевказаним зустрічним позовом, в якому зазначили, що під час шлюбу вона за власні кошти придбала спірну квартиру, між сторонами виник спір щодо квартири, а тому позивачка просить визнати право особистої приватної власності на нерухоме майно, набутого під час шлюбу. Під час судового розгляду сторона по справі представник [PERSON] підтримав позовні вимоги, з зустрічним позовом не погоджується. Під час судового розгляду сторона по справі представник [PERSON] підтримала зустрічний позов, просить відмовити у задоволені позову про поділ спільного сумісного майна подружжя . рух справи 09 серпня 2019 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. 16 грудня 2019 року цивільні позови сторін були об`єднані в одне провадження. 02 березня 2021 року було закінчено підготовче судове засідання. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, в свою чергу зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 59 ч.1 п. 3 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуде нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто. обставини, які встановлені судом Так судом встановлено, що 14 червня 2013 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.6). Від шлюбу дітей не має. 12 жовтня 2017 року на ім`я [PERSON] (код [NUMBER] ) була зареєстрована спірна квартира, підставою виникнення права власності є: акт приймання-передачі нерухомого майна від 12.07.2017 року виданого ТОВ «Кадор», договір купівлі-продажу майнових прав №2-12-9/21 від 27.07.2015 року, технічного паспорту від 26.09.2017 року (а.с.7). Вартість спірної квартири складає 587\~772. 00 грн., що підтверджується звітом про незалежну експерту оцінку від 17.09.2019 року, сторонами не оскаржується. 14 травня 2019 року [PERSON] подав цивільний позов про розірвання шлюбу. 15 липня 2019 р. шлюб між сторонами був розірваний (а.с.8). Позивач [PERSON] посилається, що сторони придбали спірну квартиру на спільні кошти, посилаючись на те, що він перебував за межами України та працював моряком. Під час шлюбу в період з 29.02.2016 року по 02.05.2017 року неодноразово позивач [PERSON] будучи за межами України, через банківські установи, здійснював перекази грошей на ім`я [PERSON] на загальну суму 4032.25 доларів США. Відповідачка [PERSON] заперечує, що вона отримувала вищевказані гроші, з матеріалів справи видно, що дійсно з боку позивача [PERSON] були здійснені грошові перерахування за межами країни, при цьому відповідно до ст. 77,78 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів того, що дані гроші були безпосередньо отримані відповідачкою в банківських або в інших фінансових установах. Крім того, позивач [PERSON] посилається, що з рахунків (картки) банку -ПУМБ міста Одеса в період з 01.01.2018 року по 01.04.2019 року відповідачкою [PERSON] були зняті грошові кошти в розмірі 9\~390.00 доларів США (а.с.43). 27 березня 2018 року відповідачка [PERSON] з фактичною згодою позивача [PERSON] звернулась до медичної установи з метою спрямування на лікування безпліддя (а.с.125). В подальшому 04 грудня 2018 року сторонни: позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали з медичним центром «Академіум» договір про надання медичних послуг та в той же день відповідачка сплатила за даним договором 69\~920 грн. (а.с.126). Крім даної плати сторонами також були здійснені та інші витрати на лікування (а.с.129-137). Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти, які були перераховані позивачем [PERSON] на ім`я відповідачки [PERSON] були витрачені на придбання нерухомого майна, та на інші цілі. Позивач [PERSON] стверджує, що з лютого 2016 року по травень 2017 року він працював за межами країни в якості моряка, при цьому позивач не надав суду, належних та допустимих доказів, того де саме він офіційно був працевлаштований, його офіційний дохід (заробітна плата). Крім того позивач, не надав суду доказів працевлаштування в період укладання шлюбу тобто з 14 червня 2013 року по 27 липня 2015 року, на час укладення договору. З матеріалів справи видно, що фактично існування сім`ї припинилось у липні 2017 року, що підтверджуються актами по місцю проживання [PERSON] за вищевказаною адресою від 10, 11 вересня 2019 року (а.с.48-52) та актом прийому-передачі спірної квартири від 12.07.2017 р. (а.с. 7). Таким чином суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] під час судового розгляду, відповідно до ст. 263 ЦПК України належним чином не обґрунтував, свої позовні вимоги, що спірне нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя. судові витрати При подані позову позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 2600 грн., суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають. Під час судового розгляду до суду звернулась позивачка [PERSON] з зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу (а.с.22). Відповідач [PERSON] до суду в порядку ст. 178 ЦПК України направив відзив з якого видно, що з позовом не погоджується та необхідно відмовити у задоволені позову. Сторони не заперечують, що 27 липня 2015 року між ТОВ «Кадор» в якості продавця та позивачкою [PERSON] , в якості покупця, був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-12-9/21. Предметом даного договору є договір купівлі продажу майнових прав у вигляді квартири в багатоповерховому будинку «Двадцять перша Жемчужина». Згідно договору п.п.2.4 майнове право - безумовне право на новозбудоване майно (після прийняття в експлуатацію), що після державної реєстрації стає правом власності [PERSON] (покупця) на новозбудоване майно як нерухомість (а.с.27). Позивачка в повному обсягу виконувала умови вищевказаного договору від 27.07.2015 року та сплатила грошові кошти в повному обсягу, що підтверджується актом прийому передачі від 12.07.2017 року. Позивачка [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштована в ТОВ «Дім Медицини» з 04.05.2018 року. 14 травня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду позов про розірвання шлюбу, фактично не проживає у спірній квартирі з липня 2017 року, що свідчить про припинення шлюбних відносин (а.с. 46,48-52,56). Дані обставини свідчать, що на час подання позову про розірвання шлюбу в рамках іншого цивільного провадження, між сторонами не існувало спору про поділ майна, в тому числі спірної квартири, тобто відповідач на час розгляду цивільної справи №522/8090/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, достовірно знаючи про існування спірної квартири, не заперечував про те, що спірна квартира належала позивачці [PERSON] на законних підставах, відповідно до ст.57 ч.1 СК України. Позивачка системно сплачує за комунальні послуги за користування квартирою з дня отримання власності (а.с.47). Відповідач [PERSON] достовірно знаючи про існування спірної квартири не оскаржує договір купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2015 року. Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами позивачки по зустрічному позову посилається, що позивачка не надала належних та допустимих доказів сукупного доходу для сплати по договору від 27.05.2015 року, крім того відповідач звертає увагу, на те, що позивачка не надала доказів того, що позичені кошти у фізичної особи в розмірі 15\~000 дол. США, позивачкою [PERSON] були використані на придбання спірної квартири. Сторони не заперечують, що підставою виникнення права власності у позивачки [PERSON] на спірну квартиру є договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «Кадор». Відповідач [PERSON] не надав суду доказів того, що їм особисто під час шлюбу були внесені грошові кошти по вищевказаному договору. Виходячи з вищевказаного, суд вважає що посилання відповідача на те, що у позивачки відступні докази щодо існування коштів, з урахуванням предмету договору про купівлю-продаж майнових прав та інших обставин, які були встановлені під час судового розгляду, судом вважаються як помилковими. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча сторони і були у шлюбі, але при цьому позивачка будучи, працездатною особою, та з урахуванням взаємовідносин під час шлюбу між сторонами, фактично придбала за власні кошти, спірну квартиру, що дає можливість визнати за позивачкою [PERSON] право особистої приватної власності на спірну квартиру. судові витрати При подані зустрічного позову позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 5\~877.73 грн., суд прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у повному обсягу.

Outcome: approved