Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між ним та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 від 03 квітня 2013 року до договору 0170000000011349 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів. Відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 000 гривень зі сплатою 32 % річних на строк з 03.04.2013 року по 02.04.2015 року, отриману суму кредиту відповідач зобов'язався погашати до встановленого п. 2 строку, а нараховані відсотки - до 25 числа кожного місяця. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 10 317,14 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту - 8 922,84 грн., прострочені проценти - 837,34 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів - 556,96 грн. А тому просить суд позов задовольнити. Представники позивача Ковч Т.Б. в судове засідання не з'явився, проте, звернувся до суду із заявою в якій позовні вимоги повністю підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу в її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність»за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що згідно додаткової угоди № 1 від 03 квітня 2013 року до договору 0170000000011349 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів відповідач отримав кредит у розмірі 18 000 гривень зі сплатою 32 % річних на строк з 03.04.2013 року по 02.04.2015 року, отриману суму кредиту відповідач зобов'язався погашати до встановленого п. 2 строку, а нараховані відсотки - до 25 числа кожного місяця. Взяті на себе зобов'язання перед банком [PERSON] не виконує, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору, розмір якої відповідно до наданого розрахунку станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 10 317,14 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту - 8 922,84 грн., прострочені проценти - 837,34 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів - 556,96 грн. Таким чином, між сторонами виникли цивільні права і обов'язки відповідно до умов кредитного договору та вимог ст.ст. 11, 509 ЦК України, тобто зобов'язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов'язку. На підставі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ч.1 п.4 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний достроково повернути банку заборгованість за кредитним договором. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Разом з тим, згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 243,60 гривень. Таким чином, судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 243,60 гривень. На підставі наведеного, ст.. ст. 256, 257, 260, 261, 267, 509, 526, 530, 1046, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved