Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Велфін» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики і свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено, в електронній формі, Договір позики №42195, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 1500,00 грн. на умовах визначених Договором на строк 30 днів. Оскільки відповідач своїх зобов`язань за Договором позики №42195 належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 26.06.2019 року становить 64118,25 грн. та складається з: 1500,00 грн. основного боргу і 29798,25 грн. заборгованості за відсотками, враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 64118,25 гривень та судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.10.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мельниченко І.З. надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, а також надала суду письмову заяву, в якій просить суд застосувати позовну давність та відмовити позивачу у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного: Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 року серія ІК №148 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу. 27.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір позики №42195. Відповідно до умов якого позика надається строком на 30 днів з нарахуванням відсотків за таким механізмом: 1,8% від суми позики, але не менше 40,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього Договору; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до графіку розрахунків, що є не від`ємною частиною Договору позики №42195, сума договору становить 1500,00 грн., сума до сплати процентів 810,0 грн., дата погашення 26.06.2016 року разом до сплати 2310,00 грн.. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Разом з тим, згідно Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» Стензя Д .В. №2-1 від 27.10.2015 року, між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір позики № 42195 від 27.05.2016 року. Згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року та Листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №355-ВП від 31.05.2019 року за дорученням ТОВ [PERSON] «ВЕЛЛФІН» 18.08.2016 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснено переказ коштів на картку Відповідача на суму 1500 грн.. Крім того, позивачем надано Довідку щодо заборгованості за Договором № 42145 від 27.05.2016 року. Однак, всі подані позивачем документи не містять доказів того, що вони укладені з фізичною особою [PERSON] онлайн-заявка та фото у ній особи не є доказом того, що це гр. [PERSON] .. Позивач зазначає, що порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua, однак доказів того, що відповідач був з ними ознайомлений позивачем не надано. Лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 4232-ВП від 25.07.2019 року не є платіжним дорученням щодо перерахунку вказаної суми кредиту, а з Довідки щодо заборгованості за Договором № 42195 від 26.06.2016 року не зрозуміло як саме було здійснено розрахунок заборгованості клієнта. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували укладення Договору позики між відповідачем та позивачем, узгодження розміру кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу за невиконання умов Договору. Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що відповідач був ознайомлений саме з тими тарифами, умовами та правилами надання кредитних послуг в ТОВ «ВЕЛЛФІН», копії з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Довідка заборгованості за договором № 42195 від 26.06.2019 року, яка долучена до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався чи не користувався відповідач, так як в Довідці та в Заявці немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Необхідність доказування ознайомлення відповідача з тарифами обслуговування кредиту і правилами надання послуг в ТОВ «ВЕЛЛФІН» підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017 року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту». Статті 256, 257, 261, 267 ЦК України надають поняття позовної давності, визначають загальний її строк, початок перебігу та наслідки пропуску. Так позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності до вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін». Відтак, оскільки між сторонами договір про надання кредиту було укладено 27 травня 2016 року строком на 1 місяць тобто до 27 травня 2016 року, а позивач за захистом свого права звернувся з пропуском трирічного строку позовної давності лише давності лише 12 серпня 2019 року ( доказом звернення 12.08.2019 року є лист відстеження поштового відправлення №0500049206332), суд відповідно до положень ч.3-4 ст. 267 ЦК України, за відсутності доказів наявності поважної причини пропуску строку, відмовляє у позові, застосовуючи позовну давність. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Виходячи з того, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (платіжне доручення №415) однак, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги про стягнення суми у розмірі 64118,25 гривень задоволенню не підлягають, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed