Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

ПП «Укрбудпостач і К» звернувся до суду, посилаючись на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013р. припинено зобовязання повернення боргу за згодою сторін внаслідок передання приватним підприємством «Укрбудпостач і К» [PERSON] відступного у вигляді нерухомого майна, та визнано за [PERSON] право приватної власності на: будівлю механічної майстерні, інвентарний номер 150, літер «Г», адміністративну будівлю інвентарний номер 269, літер «Л і Л1», навіс літер «Н», естакади інвентарний номер 188 № 9 за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова (вул. Хіміків), буд. 2а, в рахунок погашення боргу. Додатковим рішенням Сєвєродонецького міського суду від 08.02.2013р. [PERSON] виділено в натурі у власність частку приватного майна (будівлю механічної майстерні, адміністративну будівлю, навіс, естакади), яке розташоване за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 2-а, що складає 2/3 частки складу № 3. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 05.04.2013р. у справі № 428 /2566/13-ц задоволена заява про визнання мирової угоди між [PERSON] та ПП «Укрбудпостач». Зазначеною ухвалою визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та Приватним підприємством «Укрбудпостач і К», згідно з умовами якої: приватне підприємство «Укрбудпостач і К» передає у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,8556га за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Пивоварова, 2а, кадастровий номер 4412900000:04:002:0153, що знаходиться під 2/3 частками від цілісного майнового комплексу «Склад ППМ № 3», який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 березня 2013 року, а [PERSON] відмовляється від сплати Приватним підприємством «Укрбудпостач і К» суми боргу. На підставі зазначених судових рішень [PERSON] зареєстрував на своє імя право власності на вказане спірне нерухоме майно, а в подальшому на підставі договору дарування від 12.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1570, подарував 2/3 реальних часток складу №3 своїй доньці [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 25.06.2015р. рішення Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013р.та додаткове рішення Сєвєродонецького міського суду від 08.02.2013р. скасовані, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП «Укрбудпостач і К» про стягнення боргу відмовлено. Також ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05.04.2013р. скасовано ухвалу Сєвєродонецького міського суду про визнання мирової угоди між [PERSON] та ПП «Укрбудпостач і К». Позивач вважає, що підстави, відповідно до яких [PERSON] набув право власності на спірне нерухоме майно, яке складається із спірної земельної ділянки та спірних 2/3 реальних часток складу №3 відпали, оскільки ті судові рішення, які стали підставою для набуття [PERSON] права власності в цілому на спірне нерухоме майно - скасовані і у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, а тому [PERSON]А не мав права відчужувати на користь [PERSON] вказане нерухоме майно, яке складається з 2/3 реальної частки складу №3, а спірне майно в цілому вибуло із володіння підприємства не з їх волі. [PERSON]Ю набула право власності на спірне нерухоме майно, яке складається із спірних 2/3 реальних часток складу №3 безвідплатно, на підставі договору дарування, який за своєю юридичною характеристикою є безоплатним, а тому він, як власник майна має право на його витребування у [PERSON] відповідно до. ч.3 ст.388 ЦК України. Позивач посилається на те, що він також є власником спірної земельної ділянки, що знаходиться під 2/3 частки складу і не відчужувало це майно [PERSON], а воно вийшло з їх володіння на підставі судових рішень, які були скасовані, вважають, що є підстави, передбачені ст. 388ЦК України для витребування земельної ділянки у відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що позовні вимоги щодо спірної земельної ділянки в позові викладено без врахування ухвали апеляційного суду від 05.04.2013р., відповідно до якої мирова угода скасована, а справа, що стосується позовних вимог щодо спірної земельної ділянки направлена на новий розгляд, а тому позивач зменшив позовні вимоги та просив витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь ПП «Укрбудпостач і К» нерухоме майно, яке є предметом договору дарування від 12.07.2013р., укладеного між відповідачами та посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №1570, а саме: будівлю механічної майстерні - літ. «Г»; адміністративну будівлю - літ. «Л і Л1»; навіс - літ. «Н»; естакади - №9, що становить 2/3 реальної частки складу №3, розташоване на земельній ділянці площею 0,8556 га, кадастровий номер 4412900000:04:002:153, за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 2-а, отримане [PERSON] на підставі договору дарування від 12.07.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №1570, та повернути зазначене нерухоме майно в цілому у власність Приватного підприємства «Укрбудпостач і К». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, послався на обставини викладені в позові і просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. В суді встановлено: Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013р. позовні вимоги [PERSON] до ПП «Укрбудпостач і К» задоволено. Припинено зобовязання повернення боргу за згодою сторін внаслідок передання приватним підприємством «Укрбудпостач і К» [PERSON] відступного у вигляді нерухомого майна, та визнано за [PERSON] право приватної власності на: будівлю механічної майстерні, інвентарний номер 150, літер «Г», адміністративну будівлю інвентарний номер 269, літер «Л і Л1», навіс літер «Н», естакади інвентарний номер 188 № 9 за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова (вул. Хіміків), буд. 2а, в рахунок погашення боргу. Додатковим рішенням Сєвєродонецького міського суду від 08.02.2013р. [PERSON] виділено в натурі у власність частку приватного майна, а саме: будівлю механічної майстерні, інвентарний номер 150, літер «Г», адміністративну будівлю інвентарний номер 269, літер «Л і Л1», навіс літер «Н», естакади інвентарний номер 188 № 9 за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова (вул.Хіміків), буд. 2а, що складає 2/3 частки складу № 3. Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 24.06.2015р. рішення Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013р.та додаткове рішення Сєвєродонецького міського суду від 08.02.2013р. скасовані, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП «Укрбудпостач і К» про стягнення боргу відмовлено. Відповідно до договору дарування від 12.07.2013року [PERSON] передає безоплатно, а [PERSON]Ю.(в особі представника [PERSON]Є.) приймає у власність нерухоме майно, а саме будівлю механічної майстерні - літ. «Г»; адміністративну будівлю - літ. «Л і Л1»; навіс - літ. «Н»; естакади - №9, що становить 2/3 реальної частки складу №3, розташоване на земельній ділянці площею 0,8556 га, кадастровий номер 4412900000:04:002:153, за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 2-а (два літера «а»). Те, що вказане нерухоме майно належить [PERSON] підтверджується наявністю відомостей в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом . В узагальненні судової практики Верховного суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» [3] зазначено, що ст. 330 ЦК чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має предявлятися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом. Отже, враховуючи все вищевикладене, проаналізувавши норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що в даному випадку не може бути застосовано двосторонню реституцію та визнання угоди недійсною і звернення до суду з віндикаційним позовом є належним способом захисту порушеного права.

Outcome: approved