Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач - Публічне Акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАН2GA0000000046 від 20.12.2007 р., у зв'язку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 16 432,60 долара США, з кінцевим терміном повернення до 20.12.2022 р. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 16.11.2016 р. має загальну заборгованість - 10405 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом-9 343,16 долари США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом-688,20 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом-194,43 долари США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати. Не погоджуючись з позовом [PERSON] звернувся із зустрічними позовними вимогами до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права та просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по кредитного договору та зменшити суму основного боргу на 3719,49 доларів США, посилаючись на те, що про підвищення відсоткової ставки його не попереджували, через незрозумілість та відмову надати відповідь на запит щодо неправильно обчисленої суми заборгованості за кредитом [PERSON] був вимушений припинити виплати у травні 2016 р.. Крім того, зазначав, кредитний договір містить несправедливі умови в частині обов'язку позивача укладати договір особистого страхування, сплачувати комісійну винагороду. В судовому засіданні [PERSON] не наполягав на своїх вимогах щодо визнання недійсними умов кредитного договору в частині сплати комісійної винагороди за надання фінансового інструменту, обов'язку позивача укладати договір особистого страхування, надання права Банку розривати кредитний договір на власний розсуд ( а.с. 36-40). В уточненнях до зустрічної позовної заяви [PERSON] просив визнати невідповідність наданого відповідачем розрахунку заборгованості і визначити його в сумі 5836,35 доларів США, встановити строк погашення заборгованості по 20.12.2022 р. включно, порядок сплати заборгованості на вибір у доларах США або в національній валюті за офіційним курсом НБУ, стягнути вартість економічного дослідження з ПАТ КБ ПриватБанк», надати відстрочку по оплаті заборгованості розміром 5184,45 доларів США строком на 1 рік 6 місяців. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом відмовився від уточнень щодо відстрочення оплати( а.с. 160, т. 2 а.с. 14, 15). У запереченнях на зустрічний позов, письмових поясненнях ПАТ КБ «ПриватБанк стверджує, що позичальником пропущено строк позовної давності, зміст кредитного договору визначає всі умови, які погоджені сторонами і на час підписання договору [PERSON] не вважав їх несправедливими, тривалий час виконував їх. З посиланням на ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідач за зустрічним позовом зазначив, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по всіх своїх операціях, щомісячна комісія у розмірі 0,20% є платою за надання кредитних коштів у користування. Розрахунок [PERSON] не визнає, оскільки позичальник не має спеціальних знань, а економічна експертиза по справі не проводилась. Після зміни процентної ставки позивач за зустрічним позовом здійснював погашення, чим висловив свою згоду з підвищенням відсоткової ставки за договором ( а.с. 114-120, 189-191,230-233). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.06.2017 р. частково задоволена заява [PERSON] про забезпечення доказів та витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» детальний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, із зазначенням кожного факту нарахування відсоткової ставки, розміру і підстав її нарахування, комісій, штрафів, пені, а також кожного факту сплати за кредитним договором, відомості про суми, що були зараховані в якості страхових платежів та характеристику послуг, за які передбачена комісія ( а.с. 34-35,110-111). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 20.12.2007 р. між Приватбанком та [PERSON] укладено кредитний договір № НАН2GA0000000046 ( а.с. 13-15). Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору. П.1.2 кредитного договору передбачає, що кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Згідно з п.п. 2.2.2, 2.2.3 п.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту. Позивачальник зобов'язаний також сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного договору. Як випливає з п.3.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини даного договору. За умовами п.3.6 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й в строки, зазначені в п. 7.1 даного договору. Якщо згідно п. 7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п.7.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться. Пунктом п.4.1 кредитного договору встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який визначений п. 7.4 договору за кожний день просрочки.При цьому, відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Спдата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати ( виплати). Відповідно до п.7.1 кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 20 грудня 2007 р. по 20 грудня 2022 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 13 900 доларів США, на наступні цілі: поліпшення житлових умов, а також у розмірі 2532,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважається період з 15 по 20 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 187,48 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Згідно з п.7.2 кредитного договору, кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. З п. 7.4 кредитного договору випливає, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Невід'ємним додатком до договору є загальна вартість кредиту, де зазначена річна процентна ставка за користування кредитом-11,04% річних. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Внаслідок невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 16.11.2016 р. становила 10405 доларів США та складалась із заборгованості за кредитом - 9343,16 долари США., заборгованості по процентам за користування кредитом - 688,20 доларів США., заборгованості по комісії за користування кредитом - 194,43 долари США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 08.09.2015 р. по 16.11.2016 р.- 179,21 доларів США При цьому, залишок простроченої заборгованості становив -448,69 доларів США.(а.с.6-11). З наданої виписки про погашення кредиту за період з 20.12.2007 р. по 22.02.2016 р. вбачається, що [PERSON] щомісячно погашав кредит у більшій сумі, ніж передбачено п. 7.1 договору (187,48 доларів США), проте залишок між обов'язковою сумою та сумою платежу неправомірно відносився не на тіло кредиту, а на відсотки (а.с.45, 121-128,133-146). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження складеного [PERSON] боргу за кредитним договором (а.с. 59-81) відповідачем замовлено висновок експертного економічного дослідження № 20305 від 15.12.2017 р., проведеного Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл.проф. Н.С.Бокаріуса ( а.с. 164-186). З висновку експерта випливає, що відповідно до проведених розрахунків показники сукупної вартості кредиту за кредитним договором № НАН2GA0000000046 від 20.12.2007 р. на дату його укладання становлять: реальна процентна ставка-17,71%, абсолютне значення подорожчання кредиту -23077,47 доларів США. За результатами дослідження, розрахована у відповідності до рекомендацій «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупна вартість кредиту», затв. Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168, за умовами кредитного договору реальна процентна ставка не відповідає показнику реальної процентної ставки, зазначеному у додатку № 1 до договору. За проведеним експертом розрахунком, розмір заборгованості [PERSON] за договором станом на 16.11.2016 р. складає заборгованість за кредитом- 5836,35 доларів США, у тому числі прострочена-650,90 доларів США, заборгованість за відсотками-357,15 доларів США, у тому числі прострочена-307,18 доларів США, заборгованість з комісії-194, 56 доларів США, у тому числі прострочена-166,76 доларів США, заборгованість з пені-168,43 доларів США, а всього заборгованість за кредитним договором складає 6556,49 доларів США. Докладний розрахунок наведено у додатках до висновку. Виходячи з наведених даних, розрахунок заборгованості позичальника по сплаті процентів, винагороди, комісії, погашення основної суми боргу перед банком не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором. Документально обгрунтований щомісячний платіж складає 186,14 доларів США ( за договором -187,48 доларів США). Таким чином, різниця між проведеним позивачем рахунком та розрахунком, наданим експертним економічним дослідженням становить : по кредиту-3506,81 доларів США, по процентам- 331,05 долар США, по пені-10,78 доларів США. Представник позивача у своїх письмових поясненнях зазначив, що експерт помилково вказав, що сума кредиту, яка була видана позичальнику , становить 13453,15 доларів США замість вірної 13900 доларів США, що штучно зменшує суму кредиту та ануїтетного платежу, розмір винагороди визначив в сумі 28,70 доларів, хоча п. 7.1 договору розмір становить 0,20% від суми кредиту, тобто 27,80 доларів США, останній платіж за графіком помилково вказав 607,95 доларів замість 187,48 доларів. Допитаний в судовому засіданні, за клопотанням представника позивача, експерт [PERSON] пояснив, що помилково зазначена сума кредиту у розмірі 13453,16 доларів США не впливає на висновок, оскільки вона вказана для розрахунку сукупної вартості кредиту, яка фактично визначалась сумою виданого кредиту. При визначенні суми заборгованості враховувався кредит 13900 доларів США, що підтверджується таблицею (а.с. 217-221). У зв'язку з технічною помилкою розміру щомісячної винагороди, яка позивачем правильно вказана у позові, були підготовлений додаток ( т. 2 а.с. 4-9). Що стосується суми останнього платежу, то строк його оплати настає 15.11.2022 р. Розрахунок ануїтетного платежу проведений відповідно до умов наданого кредитного договору. Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Висновок експертного економічного дослідження підтверджує доводи відповідача про невідповідність розрахунку умовам договору.Так, на погашення процентів, з урахуванням відсотків за дострокове погашення кредиту, щомісячної винагороди від суми кредиту, зараховувались суми переплат, а також більша сума процентів, ніж це встановлено, що потягло зменшення розміру погашеної заборгованості по кредиту. Таким чином, станом на 16.11.2016 р. заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] в межах заявлених вимог складає 5836,35 доларів США, у тому числі прострочена-650,90 доларів США, яка за курсом НБУ на час здійснення розрахунку для пред'явлення позову становила 26,1 за 1 долар США , тобто 151 803,46 грн. Пред'являючи зустрічні вимоги про захист порушеного права споживача [PERSON] просив зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору згідно його розрахунку та зменшити суму основного боргу станом на 21.02.2016 р. На неодноразові звернення [PERSON] до відповідача, Банк не реагував, зазначивши у відповіді від 29.03.2016 р. про те, що звернення від клієнтів не відповідають вимогам постанови НБУ № 267 , а саме письмовий запит фізичної особи-клієнта банку має бути підписаний цією особою, підпис треба засвідчити підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки або нотаріально. Крім того, до розгляду приймаються звернення клієнтів Банку, які надійшли за допомогою авторизованих каналів зв'язку ( а.с. 49-5783-88). За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, складений позивачем [PERSON] розрахунок фактичної заборгованості, який не співпадає з розрахунком Банка є лише підтвердженням факту незгоди з методикою нарахувань , що запроваджені позивачем, тому оскарження таких дій не передбачено законодавством як спосіб захисту прав. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладається на стороні пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3645,23 грн. Виходячи із задоволеної частини вимог ( 62%) з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача-2260,04 грн. Відповідачем понесені витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження і сплачено згідно рахунку -14284,80 грн. ( а.с. 163). Оскільки позов задоволено частково, різницю цієї суми покладених на обидні сторони витрат необхідно стягнути з позивача (14284,80 х 62 - 2260,04). На підставі викладеного і

Outcome: partial