Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач ТзОВ «Альфатер Тернопіль», звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просять стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Тернопіль» 11 728,68 грн. безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що наказом керівника ДПФ «Альтфатер Тернопіль» №18К від 21.03.2018 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду вантажника з 22.03.2018 року. Наказом №103К від 03 жовтня 2018 року «Про звільнення», виданого ДПФ «Альтфатер Тернопіль», [PERSON] звільнено з посади водія а/з за власним бажанням. У період перебування на посаді, відповідач тричі перебував на лікарняних, про що подавались на підприємство листки непрацездатності, а саме: серії АДР№ 333295 за період з 19.06.2018 по 16.07.2018p.; серії АДР № 333359 за період з 17.07.2018 по 15.08.2018p.; серії АДР № 333390 за період з 07.09.2018 по 26.09.2018p. На підставі поданих відповідачем зазначених листків, з врахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», ДПФ «Альтфатер Тернопіль» подавало до Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області відповідні заяви-розрахунки з метою здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам коштів Фонду, тобто для здійснення виплати коштів по тимчасовій непрацездатності. Вищевказані заяви та розмір сум необхідних виплат по тимчасовій непрацездатності формувались з урахуванням поданої [PERSON] , на ДПФ «Альтфатер Тернопіль» інформації про трудовий стаж, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , з якої вбачалось, що його стаж складає понад 8 років. Інших документів відповідачем на підприємство не подавалось. Взявши до уваги інформацію про трудовий стаж, нарахування сум у заявах-розрахунках по тимчасовій втраті працездатності здійснювалась в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років. Всі виплати по тимчасовій втраті працездатності, суми яких надійшли на спеціальний рахунок підприємства з Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області, [PERSON] були виплачені, у розмірі згідно поданих заявок. Однак, у жовтні місяці 2018 року [PERSON] було подано на ДПФ «Альтфатер Тернопіль» індивідуальні відомості про застраховану особу з Пенсійного Фонду України (Форма OK -7), які сформовані станом на 08.10.2018 року, за період з 2011 року по липень 2018 року та відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу, згідно яких з`ясувалось, що загальний страховий стаж [PERSON] за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2018 р. складає: 1 рік, 7 місяців, 25 днів. Крім того, інспектором Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області було повідомлено підприємство про незаконність перерахування коштів на спеціальний рахунок підприємства для виплати [PERSON] коштів з державного бюджету по тимчасовій втраті працездатності, оскільки згідно даних пенсійного Фонду України, у відповідача страховий стаж є меншим ніж 8 років, тому такий не мав права на отримання коштів в зв`язку з втратою працездатності у заявленому розмірі. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, ДПФ «Альтфатер Тернопіль» здійснило повернення у Фонд соціального страхування України виплачених [PERSON] коштів, згідно пред`явлених листків непрацездатності за час роботи на підприємстві, що в загальному складає 11 728,68 гривень 68 коп., за рахунок власних коштів підприємства, з метою уникнення застосування відповідних штрафних санкцій. 24.12.2018 року [PERSON] надсилалась письмова вимога щодо добровільного погашення зайво виплачених коштів на допомогу у зв`язку з втратою працездатності, яка залишилася без реагування. Судом, на підставі ст. 55 ЦПК України, залучено до участі в справі правонаступника Дочірнього підприємства Фірма «Альтфатер Тернопіль» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Тернопіль». Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфатер Тернопіль» - Никитюк Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подавав. Представники Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в судовому засіданні при вирішенні спору покладаються на думку суду. Зазначили, що дійсно із Фонду соціального страхування України було перераховано кошти позивачу у сумі 11 728,68 грн. для виплати [PERSON] на підставі поданих ним листків непрацездатності та розрахунку трудового стажу, здійсненого позивачем. В подальшому зазначені кошти повернуто позивачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Як вбачається із наказу керівника ДПФ «Альтфатер Тернопіль» №18К від 21.03.2018 року, [PERSON] прийнято на посаду вантажника з 22.03.2018 року, в подальшому з 03 травня 2018 року переведено на посаду водія зазначеного підприємства. Наказом №103К від 03 жовтня 2018 року «Про звільнення», виданого керівником ДПФ «Альтфатер Тернопіль», [PERSON] , звільнено з посади водія за власним бажанням. У період перебування у трудових відносинах відповідача з позивачем, [PERSON] , з метою виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, надавались листки непрацездатності, а саме: серія АДР № 333295 за період з 19.06.2018 по 16.07.2018 pоку; серія АДР № 333359 за період з 17.07.2018 по 15.08.2018 pоку; серія АДР № 333390 за період з 07.09.2018 по 26.09.2018 pоку. Для здійснення виплати коштів по тимчасовій непрацездатності та нарахування сум у заявах-розрахунках по тимчасовій втраті працездатності, позивачем бралась до уваги інформація про трудовий стаж зазначений у трудовій книжці [PERSON] відповідно до якої такий стаж відповідача складає понад вісім років. Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного Фонду України (Форма OK -7), які сформовані станом на 08.10.2018 року, за період з 2011 року по липень 2018 року та Відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу», загальний страховий стаж [PERSON] за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2018 р. складає: 1 рік, 7 місяців, 25 днів. Згідно інформації викладеній у листі Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області №22-09-11/1456 від 07.10.2019 року, листок непрацездатності серія АДРМ 333295 за період з 19.06.2018 по 16.07.2018 поданий до відділення Фонду позивачем 26.07.2018. Оплата в сумі 8 142 грн. 92 коп. проведена 03.08.2018. Зайво перераховані кошти в сумі 5 329 грн. 79 коп. по даному листку непрацездатності повернуті страхувальником (позивачем) на рахунок Фонду 25.10.2019 року; листок непрацездатності серія АДР № 333359 за період з 17.07.2018 по 15.08.2018 поданий до відділення Фонду 11.09.2018 року. Оплата в сумі 10 621 грн. 20 коп. проведена 21.09.2018 року. Зайво перераховані кошти в сумі 6951 грн. 90 коп. по даному листку непрацездатності повернуті страхувальником (позивачем) на рахунок Фонду 25.10.2018; листок непрацездатності серія АДР № 333390 в період з 07.09.2018 року по 26.09.2018 року поданий до відділення Фонду 12.10.2018 року. Оплата в сумі 1 834 грн. 65 коп. проведена 26.10.2018 року. Як вбачається із платіжного доручення №8192 від 25 жовтня 2018 року ДП фірма «Альтфатер Тернопіль» перерахувала на рахунок Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області 12 281,69 грн. Правові засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я в Україні визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. В силу вимог п.1 ч.1 ст.22 зазначеного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. Частиною 2 зазначеної статті Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років; 2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років; 3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років; 4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років. Частиною 1 ст.31 зазначеного Закону передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Таким чином, зазначеним Законом передбачено підстави виплати особі допомоги по тимчасовій втраті працездатності, зокрема при наявності у неї листка непрацездатності та відповідного страхового стажу. Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Подібні висновки щодо застосування статті 1215 ЦК України викладені у: постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14), від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року справа №517/186,17, від 28 березня 2018 року, справа №173/166/17, від 03 травня 2018 року справа №473/2859/17. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проаналізуваши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфатер Тернопіль» до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про стягнення безпідставно набутого майна в порядку ст..1212 ЦК України, не підлягає до задоволення. При цьому, суд виходить із того, що відповідач [PERSON] отримав внаслідок перерахування йому коштів Фондом соціального страхування України, внаслідок своєї тимчасової непрацездатності, які в подальшому було виплачено працедавцем. При цьому, зазначена сума коштів, виплачувалась даним Фондом, починаючи з шостого дня його непрацездатності за весь період до відновлення працездатності. Таким чином, суд відкидає твердження представника позивача про те, що кошти, які були виплачені відповідачу внаслідок його непрацездатності є виключно коштами ТзОВ «Альфатер Тернопіль». Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів товариства та коштів Фонду соціального страхування України проведена позивачем добровільно, без допущеної ним рахункової помилки та недобросовісності з боку відповідача. Позивач мав змогу перевірити страховий стаж відповідача при здійсненні йому нарахування зазначеної суми допомоги та тим не доведено, що такий страховий стаж [PERSON] повідомлявся неправдиво та ним приховувався. Твердження позивача про те, що при нарахуванні відповідачу зазначеного виду допомоги бралась до уваги інформація зазначена у його трудовій книжці не може свідчити про недобросовісність дій відповідача, а також те, що це є інформацією виключно про його страховий стаж, оскільки такий стаж може не співпадати із трудовим стажем. Таким чином, судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів зазначеної допомоги, як не встановлено й наявності рахункової помилки з боку позивача, а тому в задоволенні позову поданому на підставі статті 1212, 1215 ЦК України, слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed