Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 10 березня 2006 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть та з 1 грудня 2015 року однією сім'єю фактично не проживають. Під час перебування у шлюбі в сторін народились два сина [PERSON] та [PERSON]. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Від 05 червня 2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання на 03 вересня 2018 року. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, надала клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази справи, а також з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 10 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 287 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.6). Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Врахувавши вищенаведене та те, що відповідач до початку розгляду справи по суті надав клопотання, у якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, беручи до уваги те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за потрібне шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Врахувавши ст. 142 ЦПК України, а також визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved