Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Черемшина 2012» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення плати за орендну плату, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Черемшина 2012» борг по оплаті за орендну плату в розмірі 49 478,05 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.. В подальшому позивач ТОВ «Черемшина 2012» подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Черемшина 2012» борг по орендній платі за проживання в кімнаті [ADDRESS] в розмірі 53 155,04 грн., яка складається з суми основного боргу - 23 063,00 грн., суми втрат від інфляції - 7 526,92 грн., 3 % річних - 22 565,12 грн., та понесені судові витрати. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] подав відзив на позов, де вказав, що свого обов`язку по оплаті гуртожитку за час проживання не заперечує. Разом з тим, вказав, що заборгованість виникла з тих причин, що ТОВ «Черемшина 2012» не повідомила його про зміну реквізитів. Інші нарахування вважає незаконними, тому не заперечував щодо задоволення позовних вимог в цій частині. 16 квітня 2018 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Черемшина 2012», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , про зобов`язання здійснити перерахунок за спірний період та зміну договору за користування жилою кімнатою у гуртожитку. Свої вимоги мотивував тим, що у відповідності до житлового законодавства з усіма громадянами, які мають сім`ю і мешкають в окремих кімнатах гуртожитку, повинні були бути укладені договори найму, а не договір оренди ліжко-місць. Вказав, що ТОВ «Черемшина 2012» примусив [PERSON] укласти договір на їх умовах. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст.652 ЦК України, [PERSON] послався на те, що якщо сторони не досягли згоди шодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливае із сvті зобов`язання, що ТОВ «Черемшина 2012» наполягає і не бажає змінювати умови договору, а навпаки вважае договір № 805 від 01.11.2014 року продовженим, і в судовому порядку намагається отримати не передбачені умовами договору суми втрат від інфляції 6 700, 27 грн. та трьох процентів річних у розмірі 18 196, 78 грн., а борг виник з тих причин, шо ТОВ «Черемшина 2012» не повідомляла про зміни банківських реквізитів. Враховуючи викладене, [PERSON] просив зобов`язати ТОВ «Черемшина 2012» зробити перерахунок за спірний період проживання сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] гуртожитку за адресою : [ADDRESS] ; змінити договір оренди ліжко-місця № 805 від 01.11.2014 року на договір найму кімнати [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київскої області від 03 травня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» про зобов`язання зробити перерахунок за спірний період та зміну договору за користування жилою кімнатою у гуртожитку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до [PERSON] про стягнення боргу за орендну плату. Об`єднано в одне провадження зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» про зобов`язання зробити перерахунок за спірний період та зміну договору за користування жилою кімнатою у гуртожитку з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до [PERSON] про стягнення боргу за орендну плату. У судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) Шокуров Ю.Л. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги в частині сплати основного боргу визнали частково, в решті позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «Черемшина 2012», у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2014 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений договір на оренди ліжко-місць в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого встановлено, що згідно п. 3 договору ціна оренди одного ліжко-місця становить 498, 00 грн., в тому числі ПДВ 83,00 грн., за один календарний місяць та включає в себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території. Згідно пункту 4 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць. Відповідно до Свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать приміщення загальною площею 5811 м. кв., які розташовані за адресою [ADDRESS] . В довідці № 3/02-23-18 від 30 вересня 2013 року Виконавчого комітету Вишневої міської ради, вказано, що за адресою: [ADDRESS] , розташований гуртожиток, загальною площею 5811 м. кв., який є приватною власністю ТОВ «Черемшина 2012». Згідно довідки про заборгованість за оренду 3-х ліжко-місць гуртожитку вбачається, що заборгованість [PERSON] за користування кімнатою [ADDRESS] становить за період з січня 2015 року по квітень 2018 року в загальному розмірі 53 155, 04 грн., з яких сума основного боргу-23 063, 00 грн., інфляційні втрати - 7 526, 92 грн., 3 % річних - 22 565, 12 грн. Згідно вимог ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до вимог ст. 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, (яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Відповідно до п. 39 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Згідно вимог ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ч. 3 ст. 816 ЦК України визначено що, якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов`язки за договором найму житла є солідарними. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, і з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача ТОВ «Черемшина 2012» слід солідарно стягнути борг по оплаті за орендну плату в загальному розмірі 53 155, 04 грн. Положеннями ст. ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до вимог ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім`ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків відповідно до цього Закону допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей, на підставі рішення, прийнятого відповідно до частини першої статті 20 цього Закону. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Але це не будь-який спосіб, а такий, що передбачений законом. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки судом встановлено, що відповідач постійно проживає в гуртожитку, та зареєстрований за адресою проживання, користується послугами, а ТОВ «Черемшина 2012» надано розрахунок заборгованості без включення в нього послуг за електропостачання, то суд відмовляє у задоволенні вимог [PERSON] про зов`язання здійснити перерахунок за спірний період. Разом з тим, суд зазначає, що реєстрація місця проживання та договір найму не є тотожними поняттями, і не залежать одне від одного. Згідно вимог ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Як підставу істотної зміни обставин, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказував, що 12 жовтня 2017 року Вишнева міська рада Києво-Святошинського район Київської області прийняла рішення про скасування рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 28 березня 2017 року № 22/37 «Про реєстрацію гуртожитків КЖКП «Агропромбудіндустрія». Відповідно до положень ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Аналіз вищевказаних норм дає висновок, що зміна умов можлива лише за наявності одночасно всіх умов. Такі умови мають доводитися позивачем при розгляді справи. Разом з тим, даних доказів суду не надано. Матеріали справи не містять доказів того, яким чином прийняте рішення вплинуло на виконання сторонами договору своїх обов`язків, або на право товариства укладати договори оренди. За таких обставин позовні вимоги про зміну договору оренди також задоволенню не підлягають. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати за первісним позовом підлягають стягненню з [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 881 грн. з кожного на користь позвача ТОВ «Черемшина 2012».

Outcome: approved