Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»\~ (далі за текстом «ПриватБанк») звернулось до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначив, що 27 червня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно якого останній отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість станом на 30.06.2015 року у сумі 5573,46 грн., яка складається з наступного: 335,91 грн. - заборгованість за кредитом, 2484,05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2250 заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. штраф відповідно (фіксована частина) та 253,50 грн. штраф (процентна частина). Ухилення відповідача від виконання свого зобов`язання за вказаним кредитним договором порушує права банка, в зв`язку з цим, посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 15, 107 ЦПК України, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та\~ підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 21, 99). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноважив на представлення своїм інтересів матір [PERSON] (а.с.29). Представник відповідача позов не визнала з огляду на безпідставність та недоведеність позовних вимог, при цьому наголошувала на закінченні строку позовної давності, подавши до суду письмову заяву про застосування даного положення судом (а.с. 65-67). Зазначила, що кредитна заборгованість за карткою сина була повність погашена нею в липні 2012 року. В зв`язку з цим відповідна картка була здана нею до Шишацького відділення ПриватБанку та в її присутності знищена шляхом перерізання працівником банку [PERSON] . Вважає безпідставним та протиправним перенесення банком в лютому 2013 року заборгованості на кредитну картку з зарплатної картки сина, яка була здана ним при звільненні з роботи ще\~ в 2009 році, а також подальші дії банка по нарахуванню на вказані заборгованість відсотків та відповідних штрафних санкцій. Довідка про закриття кредитної картки їй видана не була оскільки згідно пояснень працівників банку за її отриманням повинен був звернутись особисто [PERSON] , який перебував поза межами України. Заслухавши пояснення представника відповідача, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши наявні письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі факти та супроводжуючі їх правовідносини. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем шляхом підписання останнім 27.06.2008 року про оформлення на його ім`я кредитної картки укладено договір про надання банківських послуг б/н. Даний договір складається з Анкети-заяви\~ з пам`яткою клієнта (а.с.8), Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10-15), Тарифів у вигляді довідки про умови кредитування (а.с. 9). За умовами даного договору відповідачу на додачу до наявної у нього дебетової картки № [NUMBER] 27 червня 2008 року видано кредитну картку «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» №\~ 5457082984669825 на яку встановлено кредитний ліміт\~ у сумі 500 грн. (а.с.7). Як встановлено з пояснень представника відповідача та підтверджується виписками по лицьовому рахунку [NUMBER] (а.с.100-110) відповідач скористався наданим йому кредитом, але через скрутне матеріальне становище мав проблеми з його своєчасним поверненням, що призвело до нарахування відсотків по підвищеній ставці та пені. Натомість, як встановлено судом з усних пояснень представника відповідача, не заперечується представником позивача\~ (а.с.75) та підтверджується даними\~ вказаних виписок (а.с. 102 зворотній бік, 109) 06 серпня 2008 року наявна кредитна заборгованість була погашена в повному обсязі. Згідно письмового пояснення представника позивача та даних виписки по рахунку 07 лютого 2013 року на вказану кредитку картку банком був здійснений перенос заборгованості у сумі 335,91 грн.\~ з заробітної картки № [NUMBER] , яка зайшла в овердрафт (а.с 75-76, 102 зворотній бік, 109). В той же час з пояснень представника відповідача вбачається, що вищевказана зарплатна картка була здана до банку відповідачем [PERSON] при його звільненні з військової частини № [NUMBER] в листопаді 2009 року. Так в матеріалах справи міститься обхідний лист\~ виданий в/ч [NUMBER] на ім`я солдата [PERSON] , звільненого в запас за сімейними обставинами наказом від 30.10.2009 № 41о/с. Напроти графи ПриватБанк міститься штамп Шишацького відділення Полтавського ГРУ ПриватБанку та підпис працівника Кожушка М.О. (а.с.57). Допитаний в судовому свідок [PERSON] пояснив, що в період з червня 2007 по січень 2015 року він працював на посаді спеціаліста роздрібного обслуговування фізичних осіб Шишацького відділення ПриватБанку. Він підтвердив факт здачі [PERSON] зарплатної картки та підписання обхідного листа останньому. При цьому зазначив, що обов`язковою умовою прийняття зарплатної картки від клієнта\~ банком є відсутність заборгованості по ній. Закриття зарплатної картки проводилось центральним офісом банку на протязі декількох днів після надсилання територіальним відділенням відповідної електронної заявки. Враховуючи те, що закриття картки відбувалось із застосуванням застарілого програмного комплексу на протязі декількох днів теоретично існувала можливість списання\~ банком з картки, після її повернення власником, коштів та виникнення по ній овердрафту. Факт обслуговування відповідача [PERSON] в Шишацькому відділенні ПриватБанку підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка в з 2006 по 2014 роки час займала посаду економіста вказаного відділення та [PERSON] , яка з 2007 року по теперішній час обіймає посаду керівника вказаного відділення. Обидва свідка підтвердили той факт, що мати відповідача через касу відділення та платіжні термінали вносила кошти на погашення заборгованості за кредитною карткою. При цьому свідок [PERSON] підтвердила факт повного погашення заборгованості за кредитною карткою [PERSON] його матір`ю [PERSON] станом на липень-серпень 2012 року, але стверджувати, що заборгованість по картці не виникала в подальшому не могла. Чи знищувалась нею відповідна кредитна картка пригадати\~ не змогла. Свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач [PERSON] здавав працівнику відділення [PERSON] якусь зарплатну картку, але яку саме не пам`ятає. Обидва свідки підтвердили, що у банку існує договірна процедура погашення кредитної заборгованості шляхом списання коштів з відповідної зарплатної картки. Так, як заявою відповідача про надання кредитної картки (а.с.8) так і п. 5.2\~ Розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» (а.с.15)\~ Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість погашення наявної кредитної заборгованості шляхом списання коштів з інших рахунків Клієнта. В той же час, а ні заявою, а ні Умовами не передбачено право банка здійснювати переніс заборгованості з зарплатної та кредитну картки та подальшого нарахування відсотків, комісії та неустойки\~ на вказану\~ заборгованість оскільки це суперечить самому визначенню та цілям\~ кредитного договору наведеним в ч.1 ст. 1054 ЦК України. Так, згідно вказаної правової норми\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В даному випадку здійснивши переніс заборгованості з однієї дебетової платіжної картки на відповідну кредитну картку банк фактично не надавав, а відповідач не отримував\~ жодних грошових коштів (кредиту). В супереч вимогам ст.ст. 10 та 60 ЦПК України позивач не\~ надав жодних належних доказів на підтвердження правомірності перенесення заборгованості з зарплатної на кредитну картку відповідача більше ніж через 4 роки після закриття вказаної зарплатної картки. Жодним чином позивач не повідомив та не довів правову природу виниклої заборгованості по зарплатній картці, а також не надав доказів існування\~ заборгованості по зарплатній картці саме в такому розмірі (335,91 грн.). \~ Крім того із змісту заяви про видачу кредитної картки відповідачу, судом встановлено, що останній на час написання вказаної заяви вже мав дебетову картку № [NUMBER] , за якою його було ідентифіковано (а.с.8), а отже вказана картка обслуговувалась банком на інших, можливо суттєво відмінних від даного кредитного договору умовах, які існували на час її отримання відповідачем. Жодних документальних доказів щодо умов на яких була видана та обслуговувалась вказана дебетова картка позивачем суду не надано, а отже суд не може вважати доведеним правомірність виникнення заборгованості по вказані картці у сумі 335,91 грн., її перенесення 07 лютого 2013 року на кредитну картку відповідача №\~ [NUMBER] та подальшого нарахування на вказану заборгованість відсотків комісії, неустойки у вигляді штрафів у зазначених позивачем розмірах. В той же час доводи представника відповідача щодо безпідставності перенесення банком заборгованості із зарплатної картки\~ 07 лютого 2013 року на відповідну кредитну картку\~ через декілька років після закриття відповідної зарплатної картки підтверджуються належними письмовими доказами та показаннями свідка. Ухвалою суду від 15 вересня 2015 року позивача зобов`язано надати до суду документи (інформацію) щодо зарплатної та кредитної карток відповідача, в тому числі в частині строку їх дії з метою з`ясування\~ можливості застосування до даного спору положення про позову давність за заявою сторони відповідача. Проте вказана ухвала суду залишена позивачем без виконання, що суд в свою чергу розцінює як порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо добросовісності здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Також викликає у суду сумнів вірність інформації відображеної у відповідних виписках по особистому рахунку [NUMBER] , що були надані позивачем. Так у вказаних виписках зазначено, що 09 червня 2008 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 21600 грн., що відповідає змісту позивної заяви (а.с. 10,104). Натомість заява про видачу кредитної картки та «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» №\~ 5457082984669825 та встановлення на неї кредитного ліміту у сумі 500 грн. від імені [PERSON] \~ датована 27 червня 2008 року тобто через 18 днів після встановлення кредитного ліміту (а.с. 8). Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, а отже у їх задоволенні необхідно відмовити за недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed