Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач, ФГ «[PERSON]В.» звернулося до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] районної ради та просить стягнути із відповідача в його користь 10 000 000 (десять мільйонів) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій посадових осіб [PERSON] районної ради, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. В обґрунтування вимог зазначає, що дії [PERSON] районної ради при прийнятті п.6 рішення №6 від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств» прийнятого за результатами розгляду заяви фермера [PERSON] від 08.02.1999р. являється незаконним, в результаті чого по даний час фермер [PERSON] не отримав обґрунтованої відповіді з [PERSON] районної ради на свою заяву від 08.02.1999р. в результаті чого порушено права гарантовані Конституцією України. Вказує, що рішенням господарського суду Львівської області від 03.09.2013р., позов прокурора Сокальського району в інтересах держави в особі Поторицької сільської ради задоволено повністю. Визнано частково недійним п.6 рішення [PERSON] районної ради №6 від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств» в частині надання в постійне користування із земель фермерського запасу фермеру [PERSON] 20,0га. земель водосховища відкритого акціонерного товариства «[PERSON] завод хімічного волокна» для риборозведення. Вважає, що грубим порушенням норм Конституції України з боку [PERSON] районної ради, фермерському господарству спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у звязку з порушенням прав, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення діяльності фермерського господарства. Зазначає, що для відновлення попереднього стану вимагає для відшкодування 10 000 000грн. тому, що дане право на відшкодування моральної шкоди та не може бути обмежене, адже основний принцип органів державної влади це виконання вимог законів і в даному випадку посадові особи [PERSON] районної ради вчинили незаконні дії, що підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 03.09.2013р.. В запереченні на позовну заяву представник відповідача [PERSON] районної ради зазначив, що за результатами розгляду звернення (заяви) [PERSON] від 08.02.1999р., що надійшло у [PERSON] районну раду, здійснено наступне: пунктом 6 рішення №6 [PERSON] районної ради V сесії І скликання від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств», вирішено надати в постійне користування із земель фермерського запасу земельну ділянку для розширення селянських фермерських господарств [PERSON] площею 20,0га. земель водосховища ВАТ «[PERSON] завод хімічного волокна» для риборозведення. В результаті прийнятого вищезазначеного рішення ФГ «[PERSON]В.» ПП «Земельно-кадастрове бюро», виготовлено технічну документацію по виконанню проектно-пошукових робіт по розробці проекту відведень земель для розширення селянського (фермерського) господарства [PERSON] з земель [PERSON] заводу хімволокна Поторицької сільської ради Сокальського району. Крім цього, згодом на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА від 30.08.1999р. ФГ «[PERSON]В.» видано Державний акт на право постійного користування землею. Таким чином, вбачається, що позивач наводить аргументи, що не відповідають дійсності. Оскільки для вчинення вищевказаних дій, необхідно рішення [PERSON] районної ради №6 від 05.03.1999р., що свідчить про факт його видачі на руки представнику фермерського господарства, що і є відповіддю на звернення позивача від 08.02.1999р.. Тому твердження позивача про те, що по даний час не отримав обґрунтованої відповіді з [PERSON] районної ради не відповідає дійсності. Крім цього, згідно журналу видачі рішень [PERSON] районної ради, зареєстровано неодноразове підтвердження видачі рішення від 05.03.1999р. Просить відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник позивача ФГ «[PERSON]В.» - [PERSON] не прибув, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної ради в судове засідання не прибув, надав клопотання в якому просить розгляд справи проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Із змісту позову встановлено, що позивач стверджує про не отримання від відповідача відповіді на заяву від 08.02.1999р. в результаті чого порушено його права. В свою чергу позивач не надав суду копії вказаної заяви та не зазначив чого така стосувалася. Крім цього, стверджує на незаконність дій відповідача при прийнятті п.6 рішення від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств», заявляючи, що вище вказаними діями відповідачем спричинено йому моральну шкоду. На підтвердження вимог позивач зсилається на рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2013р., яким зокрема позов прокурора Сокальського району в інтересах держави в особі Поторицької сільської ради задоволено повністю. Визнано частково недійним п.6 рішення [PERSON] районної ради №6 від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств» в частині надання в постійне користування із земель фермерського запасу фермеру [PERSON] 20,0га. земель водосховища відкритого акціонерного товариства «[PERSON] завод хімічного волокна» для риборозведення. На заперечення вимог позивача, щодо не надання відповіді на заяву від 08.02.1999р. представником відповідача надано суду копію аркушів журналу видачі рішень [PERSON] районної ради, де згідно записів за V сесію І скликання за №6 від 05.03.1999р. та №35 від 13.08.1999р. вбачається отримання рішення сесії громадянами [PERSON] та [PERSON]. Згідно приписів ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В ході розгляду справи встановлено, що підставою звернення в суд із даним позовом позивач наводить незаконність дій [PERSON] районної ради при прийнятті п.6 рішення №6 від 05.03.1999р. «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств», а також не надання йому відповіді на подану заяву. Що стосується тверджень позивача про спричинення йому відповідачем такими діями моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Однак, в ході розгляду справи із наданих представником позивача доказів не встановлено, в чому полягає спричинена на його думку моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Також, представник позивача в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув. З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed