Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання припиненою поруки [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) за договором поруки № 053-2008-189-Р від 19.02.2008 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк», посилаючись на наступне. 19 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (відповідач), та [PERSON] було укладено Кредитний договір, на підставі якого позичальникові надавався кредит в розмірі 44 300,00 доларів США зі сплатою 12,45% річних. Для забезпечення виконання Кредитного договору 19 лютого 2008 року був укладений між [PERSON] (позивачем) та відповідачем Договір поруки, відповідно до умов якого, позивач зобов'язувався солідарно і в повному обсязі відповідати перед Банком за виконання зобов'язань [PERSON] на умовах укладеного ним кредитного договору. Проте з 15 липня 2008 року без згоди позивача відповідач підвищив процентну ставку за користування кредитом до розміру 13,45% річних. До того ж позивач вважає, що її зобов'язання, передбачені вказаним договором поруки, повинні бути визнані судом припиненими, оскільки згідно умов Кредитного договору строк виконання основного зобов'язання вважається таким, що настав на 31 календарний день з моменту направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Відповідач направив позичальнику таку вимогу 24 лютого 2015 року. За таких обставин у відповідача виникло право пред'явити вимогу до позивача про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 27 березня 2015 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу безпосередньо до позивача відповідач пред'явив лише 19 жовтня 2015 року, тому на підставі ст. 559 ЦК України поруку необхідно припинити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких у задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що 10.04.2009 року між сторонами було погоджено підвищення відсотків з 15.07.2008 та відповідач направив безпосередньо позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту терміном у 61 день, яку остання отримала 04.03.2015, а відтак пред'явлення відповідачем вимоги 19 жовтня 2015 року є правомірним. Третя особа в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим, суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (відповідач), та [PERSON] було укладено Кредитний договір №053-2008-189, на підставі якого позичальникові надавався кредит в розмірі 44 300,00 доларів США зі сплатою 12,45% річних (а.с.10-12). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання Кредитного договору 19 лютого 2008 року був укладений між [PERSON] (позивачем) та відповідачем Договір поруки №053-2008-189/Р, відповідно до умов якого, позивач зобов'язувався солідарно і в повному обсязі відповідати перед Банком за виконання зобов'язань [PERSON] на умовах укладеного ним кредитного договору (а.с.9-10). Відповідно до ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов'язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 10 квітня 2009 року до Договору поруки №053-2008-189/Р між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої сторони збільшили процентну ставку за користування кредитом, починаючи з 10 квітня 2009 року. Пунктом 2.1 вищевказаної угоди визначено, що поручитель підтверджує правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом в період з 15 липня 2008 року по 10 квітня 2009 року у розмірі 13,45 річних та понад встановлений строк в розмірі 40,35 річних. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з Додаткової угоди від 10 квітня 2009 року та розрахунків заборгованості по Кредитному договору від 19 лютого 2008 року №053-2008-189 15 липня 2008 року відповідач шляхом підвищення процентної ставки змінив зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшив обсяг відповідальності позивача, повідомивши про такі наслідки останню лише 10 квітня 2009 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 5.2.5 Кредитному договору від 19 лютого 2008 року №053-2008-189 сторони погодили, що у випадку направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Судом встановлено, що повідомленням від 24 лютого 2015 року відповідач направив позичальнику [PERSON] та позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту, у якій зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. Виходячи з умов укладеного між сторонами Кредитного договору, суд доходить висновку, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту (п.5.2.5 договору) , а не 61 день, як про це визначив банк у односторонньому порядку у вимозі про дострокове повернення кредиту. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва 19 жовтня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся з клопотанням про залучення [PERSON] у якості співвідповідача по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання настав 27 березня 2015 року (31 день з дати направлення вимоги), а відповідач пред'явиввимогу до поручителя 19 жовтня 2015 року, тобто вже після спливу шести місяців, а також беручи до уваги ті обставини, що відповідач шляхом підвищення процентної ставки змінив зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшив обсяг відповідальності позивача, суд вбачає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved