Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] у березні 2018 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири та встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши позивачу та доньці сторін від спільного шлюбу [PERSON] у користування кімнату житловою площею 17,00 кв.м., відповідачу виділити у користування кімнату житловою площею 11,8 кв.м., інші приміщення залишити в загальному користуванні сторін. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 01.06.2007 р. по 31.10.2016 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у цей період ними було набуто майно, яке на думку позивача є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була приватизована відповідачем у 2013 р. Зазначає, що у період шлюбу вона народила доньку [PERSON] , [INFO] , яка з позивачем проживають в орендованій квартирі, проте зареєстровані в спірній квартирі. Ухвалою суду від 20.04.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на Ѕ квартири за адресою: [ADDRESS] та встановлення порядку користування квартирою підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Судом встановлено таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.10.2007 року. Рішенням Святошинського районного суду від 31 жовтня 2016 року, ун № 759/10878/16-ц, шлюб між сторонами розірвано. З огляду на надані правовстановлюючі документи вбачається, що в період перебування сторін у шлюбі на відповідача було оформлено право власності на майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Тому, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За наведених обставин, суд знаходить позов в частині поділу майна подружжя обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 69-72 СК України, та ст. 372 ЦК України. Вимоги позову про визначення порядку користування квартирою, з огляду на технічні дані квартири та позицію сторін щодо спору, підлягають задоволенню на підставі ст. 358 ЦК України. Отже, позов підлягає задоволенню відповідно до наведених вище висновків суду.

Outcome: approved