Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач у листопаді 2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №б/н від 21.06.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») надав відповідачу кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість: 8354,76 грн. заборгованість за кредитом; 1010,60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6406,66 грн. заборгованість з пені; 500.00 грн. штрафу (фіксована частина); 788,60 грн. штрафу (процентна складова), всього 17060,62 грн., яку просили стягнути з відповідача. Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2018 року позов задоволений повністю. За заявою відповідача ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.05.2018 року заочне рішення суду скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Представник позивача у судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У матеріалах справи наявна відповідь на відзив, у якому позивач зазначив, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Окрім того, кредитний договір №б/н від 21.06.2016 року ніким не оспорений, а отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з [PERSON] Відповідач та його представник, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин. У заяві про скасування заочного рішення та в письмових поясненнях представник відповідача зазначав про відсутність у справі доказів фактичного отримання кредитних коштів; кредитний договір не відповідає вимогам ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів»: не доведено факту надання банком позичальнику повної інформації про кредитні умови (орієнтовну сукупну вартість кредиту, податковий режим сплати процентів), не розяснено валютні ризики, відсутній детальний розрахунок ціни позову, а також безпідставно нараховані проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21.06.2016 року [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») з заявою №б/н, згідно з якою отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме - заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, а також штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). З розрахунку заборгованості вбачається, що з 22.06.2016 року проводилося зняття коштів та здійснювалося часткове погашення заборгованості (а.с.6). Таким чином, факт укладення кредитного договору між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним, тому позов у частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 8354,76 грн. підлягає задоволенню. Згідно з\~наданим позивачем\~розрахунком заборгованості,\~відсотки нараховані\~за період\~з 22.06.2016\~по 31.03.2017\~року в\~сумі 1010,60\~грн.\~та пеня\~за період\~з 01.10.2016\~року по\~06.10.2017\~року в\~сумі 6406,66\~грн.\~Кредитний договір\~укладено 21.06.2016\~року,\~картка строком\~дії до\~01.2020\~року,\~тоді як\~позивач звернувся\~до суду\~06.11.2017\~року.Таким чином, відсотки нараховані в межах строку дії кредитного договору. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контрозрахунок не наданий. Суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення відсотків та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають. \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника, оскільки обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань. Таким чином у стягненні з відповідача штрафів у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 788,60 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити. Аналогічна позиція\~викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15. Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 15772,02 грн., яка складається з: 8354,76 грн. заборгованість за кредитом; 1010,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6406,66 грн. заборгованість з пені. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 17 060,62 грн., судовий збір сплачений у розмірі 1600 грн. Оскільки позов задоволений на суму 15 772,02 грн., тому на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1 479,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial