Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] , було знайдено двох дітей, віком п`ять місяців та два роки шість місяців, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згодом встановлено, що батько дітей - [PERSON] , відповідно до посвідчення інваліда, має другу групу інвалідності з 01.11.2014 року і довічно; мати дітей - [PERSON] , протягом тривалого часу вживає ін`єкційні наркотичні засоби. Батьками не було надано відповідних документів, що підтверджували б спроможність повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки: батьки не влаштувалися на роботу, не навели лад у своєму помешканні, за 11 місяців мати відвідала своїх дітей у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини шість разів, батько - один раз. Вказане свідчить про недостатню мотивацію та недбале ставлення батьків до своїх дітей, неготовність відповідати за свої вчинки і небажання виправляти негативну поведінку та явне ухиляння від виконання батьківських обов`язків, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 26.08.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення судового розгляду не подав. 15.11.2019 року у даній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлена наявність передбачених ст.288 ЦПК України підстав для скасування заочного рішення, ухвалою суду від 10.04.2019 року задоволено заяву [PERSON] , заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15.11.2019 року у даній справі скасовано. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі на день відкриття провадження у даній справі фактично проживали в Полтавському районі Полтавської області. Потім поміняли місце проживання та стали проживати в м.Полтаві, а місце їх реєстрації - м.Херсон. Малолітні діти, в інтересах яких Полтавською районною державною адміністрацією Полтавської області, як органу опіки та піклування, подано позов, перебувають в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради, місцезнаходження якого - м.Кременчук, вул.Бетонна,3, на території підвідомчої Автозаводському районному суду м.Кременчука, а тому за клопотанням відповідача [PERSON] справу направлено за підсудністю вказаному суду. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31.05.2019 року справу направлено до Полтавського районного суду Полтавської області для продовження розгляду. Вказана ухвала мотивована тим, що до переліку підстав для визначення підсудності за спорами, пов`язаними з позбавленням батьківських прав стосовно малолітніх дітей не входить така підстава як місце перебування дітей. Спір про підсудність справи між судами не допускається, а тому ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06.2019 року дана справа прийнята до провадження та продовжено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.08.2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача Хоменко О.І. позовну заяву підтримала, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила дати шанс для виправлення ситуації, зазначила, що вона різко змінила своє життя задля збереження сім`ї. Додатково пояснила, що в даний час вона працює в ДБК «Квант» прибиральницею та отримує заробітну плату 7000 грн. в місяць. Має місце проживання - квартиру, яка обладнання для проживання її дітей. З часу відібрання дітей вона та її чоловік два рази в місяць відвідують дітей в м.Кременчуці. Вона проходить курс лікування в Полтавському наркологічному диспансері, і має велике бажання вилікуватись, що у неї виходить. Крім того, вона відвідує громадську благодійну організацію «Меридіан». Вона зверталась до посадових осіб Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області з приводу повернення їй дітей, однак там її не бажають слухати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що збирається влаштуватися на роботу, спиртні напої не вживає, умови мешкання у нього нормальні, не хоче, що його позбавляли батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради Соловйова Л.М. вважала, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зазначила, на виконання ухвали Полтавського районного суду Полтавської області вона особисто виїжджала за місцем проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] та впевнилась, що за вказаною адресою умови для проживання малолітніх дітей не створені. Квартира належить іншій особі, а [PERSON] в квартирі був відсутній, незважаючи, що вона за телефоном намагалася домовитися з останнім про спілкування. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, Черкасівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішення справи покладались на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе позов частково задовольнити з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Суворовським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області 04.03.2015 року), на час звернення позивача з позовом до суду фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.58, 59). [PERSON] змінювала адреси проживання та на час ухвалення даного рішення проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Суворовським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області 23.10.2014 року), на час звернення позивача з позовом до суду фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.57). Остання, повідомлена ним суду, адреса його проживання: [ADDRESS] . Відповідачі перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 22.01.2015 року (т.1 а.с.12). Подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.17, 18). Відомості про батьків дітей записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00018790805 та № 00018789445, виданими 03.10.2017 року Київським районним в місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (т.1 а.с.22, 23). Мати дітей, [PERSON] проходила лікування у стаціонарному відділення №4 Полтавського обласного наркологічного диспансеру з 29.09.2017 року по 08.11.2017 року, з 30.01.2018 року по 07.03.2018 року (т.1 а.с.166, 168). На даний час, з її слів знаходиться на обліку у вказаній медичній установі та під наглядом лікарів продовжує лікування. Крім того, [PERSON] відвідує ініціативні групи самодопомоги Благодійної організації «Меридіан» (т.1 а.с.167, т.2 а.с.136-139). Батько дітей, [PERSON] має другу групу інвалідності з 01.11.2014 року і довічно (т.1 а.с.75, т.2 а.с.140). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 28.09.2017 року, складеному відділенням поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою: м.Полтава, вул.Рєпіна,19, в рамках кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, знайдено двох дітей віком п`ять місяців та два роки шість місяців, у той час як їх мати знаходилась у стані наркотичного сп`яніння (т.1 а.с.13). Діти були доставлені працівниками поліції та служби у справах дітей до Дитячої міської клінічної лікарні м.Полтава, де перебували в період з 28.09.2017 року по 24.10.2017 року у відділенні патології новонароджених: [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: дефіцитна анемія І ст., синехії малих статевих губ, [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] з діагнозом: гіпоксичне ураження ЦНС, відновний період. ГРЗ: гострий бронхіт, ДНО ст., період реконваленсценсії. Неуточнений інфекційний статус Z20.6. МАРС: трабекула ЛШ (т.1 а.с.67). Відповідно до листа Полтавської дитячої клінічної лікарні м.Полтави №1303 від 18.07.2018 року, за час перебування у відділенні патології лікарні мати дітьми не опікувалась, у відділення не з`являлась, батько декілька разів відвідував дітей (т.1 а.с.19). Згідно п.13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 та на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 29.09.2017 року наказами начальника служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації від 05.10.2017 року №29 та №30 дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, що опинились у складних життєвих обставинах, сформовано особові справи (т.1 а.с.15, 16). Розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації від 17.10.2017 року №420 діти були влаштовані до комунальної організації (установи, закладу) «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини» Полтавської обласної ради (т.1 а.с.24). Згідно інформації Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини від 16.07.2018 року №644, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у закладі з 24.10.2017 року по даний час, на повному державному забезпеченні. За час перебування дітей в закладі, батько відвідав дітей два рази, мати шість разів (т.1 а.с.21). Із слів відповідачів вони двічі на місяць продовжують відвідувати своїх дітей. Відповідач, [PERSON] , 10.10.2017 року з`являвся до служби у справах дітей, і повідомляв, що хоче повернути дітей. Проте, батьком не було надано відповідних документів, що підтверджували б спроможність повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки, а саме: акт обстеження за місцем проживання, про належні житлово-побутові умови, довідку наявність у нього та його дружини роботи та стабільного доходу, характеристику з місця роботи, а також відсутність у [PERSON] наркотичної залежності. За результатами звернення громадянина [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей була проведена профілактична бесіда з батьком з приводу відповідального батьківства. Роз`яснено його права та обов`язки щодо виховання дітей та забезпечення їх інтересів і першочергових потреб у їжі, одязі, наявності придатного до проживання житла тощо. Рекомендовано звернутися повторно з повним пакетом документів. Крім того, 17.05.2018 року до служби у справах дітей звернулася вже [PERSON] та повідомила, що хоче повернути дітей в сім`ю, проте жодних підтверджувальних документів про свій дохід, лікування від наркозалежності та створення необхідних умов для проживання дітей не надала. Спеціалістами служби у справах дітей знову було проведено роз`яснювальну роботу з громадянкою щодо відповідального батьківства. Згідно письмових пояснень позивача, 23.07.2018 року відповідач [PERSON] повторно звернулася до служби у справах дітей, цікавилася станом справ щодо позбавлення її батьківських прав, виявила бажання повернути дітей в сім`ю. Надала письмове пояснення про те, що неофіційно працює офіціанткою в м.Полтава у кав`ярні «Твоя кав`ярня», має дохід 130 грн. на день. Під час бесіди жодних підтверджувальних документів про свій дохід, лікування від наркозалежності та створення необхідних умов для проживання дітей не надала. Пояснила, що відкладає кошти для того, щоб орендувати житло. Спеціалістами служби у справах дітей було повторно проведено роз`яснювальну роботу з [PERSON] щодо відповідального батьківства, також їй було повідомлено про підготовку позовної заяви щодо позбавлення батьківських прав. Крім того, [PERSON] , 01.08.2018 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). [PERSON] теж притягувався до адміністративної відповідальності, а саме, Полтавським районним відділенням поліції Полтавського відділу ГУПН в Полтавській області: 18.10.2017 року - за виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення у виді штрафу 51 грн., 19.10.2017 року - за розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях та придбання самогону та інших міцних спиртових напоїв, домашнє вироблення у виді штрафу 17 грн., 03.02.2018 року - за придбання самогону та інших міцних спиртових напоїв, домашнє вироблення у виді штрафу 17 грн.; Управлінням патрульної поліції у м.Кременчуці: 09.03.2018 року - за порушення пішоходами правил переходу проїзної частини у виді попередження, 26.03.2018 року - за викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів у виді штрафу 34 грн.; 16.05.2018 року - за куріння тютюнових виробів у заборонених місцях у виді попередження (т.1 а.с.85). Вищевказані причини для притягнення до адміністративної відповідальності достатньо характеризують стиль життя та поведінку відповідачів [PERSON] та [PERSON] як особистостей, що у майбутньому може слугувати негативним прикладом для їх дітей та не найкращим чином позначитися на їхній психіці. З висновку органу опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації від 04.07.2018 року за наслідками засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 22.06.2018 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] не піклуються про дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про стан здоров`я та життя дітей, не забезпечують їх матеріально, з метою захисту прав дітей, встановлення їм правового статусу, діючи виключно в інтересах дітей орган опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав вказаних батьків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.34-36). У статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи фактично проживає в [ADDRESS] . За ухвалою суду орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради комісійно дослідив умови проживання відповідача. За наслідками складено акт про задовільні умови проживання та створення відповідачем умов для проживання її малолітніх дітей (т.2 а.с.89). Разом з тим, [PERSON] не надала суду доказів про законність її проживання у вказаній квартирі, пояснюючи що власник квартири відмовилась з нею укласти відповідний договір. В той час, за час перебування справи у провадженні суду [PERSON] тричі змінювала адресу свого проживання ( [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ). Відповідач [PERSON] під час розгляду справи зазначив, що фактично він проживає в [ADDRESS] . На виконання ухвали суду за вказаною адресою працювала комісія у складі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради та встановила, що умови для вживання малолітніх дітей у вказаному житловому приміщенні не створені. Під час роботи комісії відповідач у квартирі був відсутній, незважаючи на попередження про обов`язкову його присутність від час обстеження житлових умов проживання. Власник квартири пояснила, що вона дозволила [PERSON] деякий час проживати у її квартирі, оскільки останній фактично жив на вулиці. Однак в даний час він у її квартирі не проживає, оскільки вона йому не дозволяє (т.2 а.с.131, 133-135). [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснив, що дійсно він не завжди проживає за вказаною ним адресою ( [ADDRESS] ). Бувають випадки, коли він залишається проживати у свого знайомого в м.Полтаві, а іноді, коли виїжджає на роботу в м.Кременчук, проживає у вказаному місті. При цьому прізвищ, імен та по батькові людей, адреси, де він іноді проживає суду повідомити не зміг. Як пояснили відповідачі, шлюб між ними не розірваний, однак фактично їх сім`я розпалась та кожний з них намагається створити нову сім`ю. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] дійсно фактично ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, оскільки не виявляють щодо них батьківського піклування та уникають від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідачі аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо матері та батька дітей, які фактично позбавлені батьківського піклування та враховуючи що на даний час малолітні діти перебуваютьть під опікою на повному державному забезпеченні у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради (вул.Бетонна,3, м.Кременчук, Полтавської області, 39617), то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей. Одночасно, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання, малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є працездатною, разом з тим перебуває на диспансерному обліку у медичному закладі та потребує додаткових коштів на лікування, а батько дітей [PERSON] є інвалідом другої групи. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з кожного з кожного з відповідачів аліментів на утримання дітей у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто частково задовольняє позов в цій частині. Позов про стягнення аліментів був поданий 09.08.2018 року, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Враховуючи, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки являється інвалідом другої групи, що підтверджено відповідним доказом, а тому суд вважає за необхідне судові, які підлягали б стягненню з вказаного відповідача слід віднести на рахунок держави. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини

Outcome: partial