Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач ставить питання\~ про\~ визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Корсакова в м. Суми, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 09.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним, Свої вимоги мотивує тим, що в момент укладення договору не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними через хворобу. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, вказану позицію в судовому засіданні підтримали його представники. [PERSON], який представляв свої інтереси та інтереси 3-ї особи, позов підтримав. [PERSON] в судове засідання не з»явилиася, про день та час слухання справи сповіщена належним чином, від неї надійшла заява про слухання справи в її відсутність. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу - [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи сповіщена належним чином. Її представник позов не визнав. Вислухавши пояснення зявившихся учасників, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради була надана [PERSON] та членам її сімї - сину [PERSON] та доньці [PERSON] квартира [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру № 1853 (а. с. 11). 16.11.2010 року вказана квартира рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради була приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та належала їм на праві спільної часткової власності. 09 червня 2011 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). В той же день» [PERSON] та [PERSON] за договомр купівлі-продажу придбали частину житлового будинку та земельної ділянки у [PERSON] за адресою м. Суми вул. Пушкіна 13, [PERSON] придбала квартиру у [PERSON] за адресою м. Суми пр.-т Курський 119 кв. 10. Позивач з 2008 року почала лікуватися в різних психіатричних закладах, що підтверджується листами з ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», КЗ «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2», КЗ «Перша спеціалізована лікарня» м. Ромни з діагнозом «шизотиповий розлад» (а. с. 8-10). З огляду на це позивач посилається на те, що в момент укладення договору вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, а тому просить визнати укладений договір недійсним. Однак даний факт не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 48 від 24.02.2016 року відсутність обєктивних даних про психічний стан підекспертної на час, до якого відноситься вчинення юридично значимої дії, зокрема протягом 2011 року лікарями-психіатрами не оглядалася, відсутність даних про стійку ремісію, що стосується психічної хвороби підекспертної на час, до якого відноситься вчинення юридично значимої дії, неможливість зібрати обєктивний анамнез життя та хвороби підекспертної, а також оцінити її психічний стан на даний час, комісія лікарів-експертів судової психіатрії прийшла до висновку, що дати однозначну відповідь щодо психічного стану [PERSON], а також спроможність її розуміти значення своїх дій та керувати ними, на час, до якого відноситься вчинення юридично значимої дії, а саме 09.06.2011 року не є можливим. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що шизотиповий розлад, який наявний у позивача, має коливаючий характер, а тому для надання відповіді на питання, поставлене в експертизі, необхідно знати стан [PERSON] саме в момент вчинення юридично значимої дії, а медична документація, надана на дослідження, таких даних не містить. Даних про те, чи приймала підекспертна психотропні препарати в період вчинення юридично значимої дії медична документація також не містить. Наявна вказівка про те, що ліки були призначені, але це не свідчить про їх вживання. Всі вищевказані обставини в сукупності позбавляють експертів можливості надати відповіді на поставлені питання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала в агентстві нерухомості «Престиж» та супроводжувала угоди, які укладалися позивачем, [PERSON], [PERSON] про продажу та придбанню житла. Спілкування з позивачем з цього приводу тривало близько 3-х місяців. Весь період спілкування, в т.ч. в день укладання оспарюваної угоди, позивач вела себе адекватно, будь-яких відхилень від нормальної поведінки не допускала, ніяких сумнівів в тому, що вона не розуміла значення своїх дій не виникало ні у свідка, ні у інших осбі, яки були присутні. Добре орієнтувалася в ситуації, висловлювала певні вимоги до житла, яке підшукувала, чітко зазначала недоліки житла, яке пропонувалося. В день укладання оспарюваного договору, позивач із сином також придбали частину будинку, знаходилися у нотаріуса тривалий час, вела себе нормально. В присутності свідка передавалися [PERSON] гроші за продане житло, які в подальшому були передані продавцям придбаного позивачем та її сином будинку. Таким чином судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона при укладенні оспарюваної угоди не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Експертиза, призначена за клопотанням позивача, не підтвердила того, що позивач при укладенні угоди не розуміла значення своїх дій, медична документація таких висновків не містить, позивач не була недієздатною на момент вчинення юридично значимої дії. Сам по собі факт перебування на обліку в психоневрологічному диспансері та отримання підтримуючого лікування не свідчить, що позивач не розуміє значення своїх дій. З огляду на вищевикладене, підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутні, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed