Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], якому в ЖБК «Мир-78» була надана квартира [ADDRESS]. На підставі довідки ЖБК «Мир-78» про виплату пайового внеску від 07.09.1992 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги, яка прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте, постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 15.01.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, тому змушена звертатися до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність. З письмових заперечень вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх необґрунтованість. Так, відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно не зверталася, тому її права не могли бути порушені відповідачем. Крім того, в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів. Третя особа [PERSON] вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Пояснив, що він є рідним братом [PERSON], тобто його спадкоємцем за законом другої черги. Визнав, що донька [PERSON] є його спадкоємцем за законом першої черги. Проте, черговість права на спадкування має бути змінена за наступних підстав. В жовтні 2010 року його мати продала батьківський житловий будинок в с. Орловка Ясинуватського району Донецької області, в якому також проживали він з братом. Отримані гроші були розміщені на депозитному рахунку на ім'я брата і за вказівкою матері мали бути поділені між [PERSON], [PERSON] та їх рідною сестрою в рівних частках. Після чого, [PERSON] зареєструвався і почав спільно проживати з братом в належній останньому квартирі [ADDRESS]. За декілька днів до смерті брат зняв з депозитного рахунку і під впливом обману передав донці отримані від продажу батьківського житлового будинку 49 000 доларів США. Позивач ухилялася від надання допомоги батьку, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. [PERSON] єдиний, хто підтримував квартиру у належному стані, оплачував комунальні послуги, піклувався про брата, який тривалий час був інвалідом другої групи безстроково, потребував медичного та побутового догляду, тому має право на спадкування разом з позивачем. Спадщину після смерті брата він прийняв, оскільки з 2010 року був зареєстрований і постійно проживав разом з ним. Іншого житла не має. Представник третьої особи ЖБК «Мир-78» в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Донецької міської ради депутатів трудящих від 13.04.1972 року № 7/136 [PERSON] в ЖБК «Мир-78» була надана квартира [ADDRESS], загальною площею 46,7 кв.м. Згідно довідки КП БТІ м. Донецька право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі довідки ЖБК «Мир-78» про виплату пайового внеску від 07.09.1992 року зареєстроване за [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги є його донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 26.02.2014 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON] 21.08.2013 року звернулася [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 15.01.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в Донецькій області є органом державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 15 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. В судовому засіданні встановлено, що позивач з заявою про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно не зверталася. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте, в судовому засіданні не встановлено фактів порушення, невизнання або оспорювання прав позивача відділом державної реєстрації прав на нерухоме майно. При цьому, право власності позивача в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] в ЖБК «Мир-78» оспорюється [PERSON] Відповідно до ст. 33 ЦПК України заміна неналежного відповідача, яким є відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно, можлива лише клопотанням позивача. Відповідно до ст. 11 ЦПК України представнику позивача судом неодноразово було роз'яснено вимоги ст. 33 ЦПК України і попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте клопотання про заміну первісного відповідача належним до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог до відповідача слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст. 15-16, 392, 1218, 1261, 1269-1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed