Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та третьою особою було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-112ю/2013/2-1 від 18.07.2013 року за яким [PERSON] надав ТОВ «Укрвтормет-Союз» кредит на умовах платності та зворотнього повернення. ТОВ «Укрвтормет-Союз» належним чином грошове зобовязання по поверненню кредиту не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 529 009,10 грн., а також заборгованість по сплаті процентів у розмірі 105 331,61 грн. Зазначив, що у звязку порушенням строку виконання зобовязання ТОВ «Укрвтормет-Союз» має також сплатити визначені договором пені та штрафи, а також повернути борг з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків. Загальний розмір заборгованості ТОВ «Укрвтормет-Союз» станом на 12.01.2016 року становить 1 007866, 24 грн. та складається з боргу з повернення кредиту 529009,10 грн., боргу зі сплати відсотків 105331,61 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків 14617,20 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 127928,57 грн., 3% річних від простроченої суми процентів 927,55 грн., 3 % річних від простроченого кредиту 10016,51 грн., інфляційні збитки за період прострочення сплати процентів 3499,65 грн., інфляційні збитки за час прострочення сплати кредиту 31036,05 грн., штраф за прострочення кредиту 26500 грн., штраф за прострочення сплати відсотків 159000 грн. Вказав, що для забезпечення виконання зобовязань третьої особи за вказаним кредитним договором між банком і відповідачами було укладено договору поруки, за яким відповідачі зобовязалися солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником умов кредитного договору. Тому просить стягнути з відповідачів з кожного окремо, як солідарного боржника ТОВ «Укрвтормет-Союз», заборгованість ТОВ «Укрвтормет-Союз» за кредитним договором в розмірі 1\~007\~866, 24 грн.. також просить стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання повторно не зявився, повторно подав клопотання про відкладення судового розгляду, яке було визнано судом не обґрунтованим. З огляду на наявність у справі письмового клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутність представника позивача, судом прийняте рішення про розгляд справи по суті за відсутності представника позивача. Представник відповідачів та 3-ї особи позов фактично визнала частково і пояснила, що позичальник дійсно має наведену позивачем заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків. В даний час позичальник вживає заходи щодо погашення заборгованості. Між позичальником та банком є попередня домовленість про мирне врегулювання спору. Вважає, що відсутні підстави для стягнення пені та інших штрафних санкцій. Заслухавши пояснення представника відповідачів та 3-ї особи, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 18.07.2013 року між позивачем ([PERSON]) та ТОВ «Укрвтормет-Союз» (позичальник) був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-112ю/2013/2-1 (надалі «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умова забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (кредит) на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами. Пунктом 1.1.1 Договору в редакції договору про внесення змін №2 від 17.07.2014 р. передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транш), зі сплатою 28,00% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору (тарифи), в межах максимального ліміту заборгованості до 530 000,00 грн. з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 16.07.2015 р. на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.4 Договору термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати 90 календарних днів від моменту його надання. За змістом п. 2.5 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Відповідно до п. 2.6 Договору передбачено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 05 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, на рахунок №20686085309001 в Банку, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Згідно з п. 2.8 Договору у разі прострочення повернення заборгованості за кредитом понад 90 днів, сплата процентів до моменту її повернення, починаючи з місяця, в якому прострочення перевищувало 90 днів, здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в передостанній робочий день відповідного місяця. На виконання умов Договору Банком наданий Позичальнику кредит, що підтверджується банківськими виписками з рахунку відповідача. В той же час, позичальник взяті на себе зобовязання належним чином не виконав у звязку з чим станом на 12.01.2016 року позичальник має перед Банком заборгованість з повернення кредиту в сумі 529 009,10 грн., а також заборгованість зі сплати процентів у розмірі 105 331,61 грн. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1.1.1 Договору в редакції договору про внесення змін №2 від 17.07.2014 р. передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транш), зі сплатою 28,00% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору (тарифи), в межах максимального ліміту заборгованості до 530 000,00 грн. з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 16.07.2015 р. на умовах, визначених цим договором. Враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 1.1.1 Договору, строк виконання позичальником грошового зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав 16.07.2015 року. Згідно з п. 2.8 Договору у разі прострочення повернення заборгованості за кредитом понад 90 днів, сплата процентів до моменту її повернення, починаючи з місяця, в якому прострочення перевищувало 90 днів, здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в передостанній робочий день відповідного місяця. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що позичальник у встановлений строк свого зобовязання за кредитним договором не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобовязання, тому такі дії позичальника є порушенням зобовязання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором та додатком №1 до цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1.1, 2.4, 2.14.3, 3.2.4, 4.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором. Пунктом 4.3 Договору визначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2 3.3.16 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 5% від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п. 1.1.1 цього договору, за кожний випадок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведених положень закону [PERSON] обґрунтовано нарахував позичальнику інфляційні збитки , 3 % річних, пені та штрафи. Загальний розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 12.01.2016 року становить 1\~007 866, 24 грн. та складається з боргу з повернення кредиту 529009,10 грн., боргу зі сплати відсотків 105331,61 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків 14617,20 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 127928,57 грн., 3% річних від простроченої суми процентів 927,55 грн., 3 % річних від простроченого кредиту 10016,51 грн., інфляційні збитки за період прострочення сплати процентів 3499,65 грн., інфляційні збитки за час прострочення сплати кредиту 31036,05 грн., штраф за прострочення кредиту 26500 грн., штраф за прострочення сплати відсотків 159000 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунком та випискою по особовому рахунку позичальника та не спростований представником відповідачів та 3-ї особи в судовому засіданні. Також встановлено, що на забезпечення вказаного зобовязання позичальника за кредитним договором, відповідачі кожен окремо уклав з банком договір поруки, за якими відповідачі взяли на себе зобовязання солідарно відповідати разом з позичальником за виконання забезпеченого зобовязання. Відповідно до договору поруки відповідачі в разі невиконання позичальником умов кредитного договору несуть нарівні з останнім солідарну відповідальність, в тому числі по сплаті пені та штрафних санкцій. За умовами договорів поруки (з урахуванням внесених до них змін додатковими угодами) строк дії поруки було визначено сторонами до 17 липня 2019 року. За правовою позицією ВСУ висловленою у справі №6-255цс15: «Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Висновки судів попередніх інстанцій про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.» Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 - Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовом з вимогами до поручителів, оскільки договорами поруки були визначено строк дії поруки до 17 липня 2019 року, а з даним позовом позивач звернувся до суду 26 січня 2016 року. Посилання представника відповідачів та 3-ї особи на необґрунтованість вимог позивача в частині стягнення пені, штрафів, а також 3% річних та інфляційних збитків не заслуговують на увагу з огляду на наведені вище вимоги закону. Будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав, що звільняють поручителів від виконання зобовязання суду не надано. За наведених обставин суд вважає, що заявлений Банком позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь банку по 7559 грн. з кожного на відшкодування понесених по справі судових витрат на сплату судового збору. На підставі викладеного ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved