Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач через свого представника у липні 2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якій просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини від його доходу. Позов обґрунтовує тим, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] . Проте відповідач проживає окремо від сім`ї, не забезпечує дитину необхідною матеріальною допомогою, а доходу позивача не достатньо для належного матеріального забезпечення сина, тому остання і звернулась до суду. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року вищевказаний позов задоволено у повному обсязі та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року скасовано зазначене рішення у зв`язку з тим, що відповідач про розгляд справи не був повідомлений належним чином, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вказаного судом призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 01 лютого 2019 року відповідач через свого представника надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнавав та просив відмовити у його задоволенні. Пояснював це тим, що позивач навмисно приховала від суду ті обставини, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополь від 16.03.2017 вже стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму по Республіці Крим та на її особисте утримання у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму по Республіці Крим щомісячно, починаючи з 03.02.2017. Вказані кошти відповідач сплачує сумлінно щомісяця на користь позивача. Окрім того, на його утриманні є ще малолітній син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого він також сплачує аліменти. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що за рішенням Київського районного суду м. Сімферополь від 16.03.2017 його довіритель жодних коштів не отримує, оскільки не має змоги відвідувати окуповану території для отримання коштів. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки на утримання малолітньої дитини [PERSON] його довіритель вже сплачує аліменти щомісячно у розмірі, що значно вищий за мінімум встановлений законодавством. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що на утриманні у відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , про що не заперечувалося позивачем та її представником. На підтвердження зазначених відповідачем обставини, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополь від 16.03.2017 вже стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму по Республіці Крим та на її особисте утримання у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму по Республіці Крим щомісячно, відповідач через свого представника надав суду копії зазначеного рішення, позовної заяви [PERSON] до Київського районного суду м. Сімферополь, квитанцій про сплату аліментів до АТ «ГЕНБАНК» та відомостей з виконавчої служби про виконання рішення суду та сплату аліментів (а.с.91-112). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Беручи до уваги ті обставини, що надані представником відповідача докази стосовно стягнення з його довірителя аліментів на користь позивача датовані після 20 лютого 2014 року в органах АР Крим, що є окупованою територією з цього часу, суд відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вважає вказані докази недопустимими та недостовірними. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги позивача, а саме стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial