Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.04.2016, яка станом на 14.07.2020 становить 14181 грн 75 коп. та складається з наступного: 10820 грн 89 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3360 грн 86 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути 2102 грн 00 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову. Позов обґрунтовано тим, що 11.04.2016 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір у виді встановленння кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом написання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.privatbank.com.ua. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою кредитних карток типу «Універсальна», які йому видавались, але Умови кредитування за допомогою платіжних карток, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в сумі 14181 грн 75 коп. Факт укладення договору кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку та роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку «Тарифів» та «Умов та правил надання банківських послуг» та витягом з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Факт видачі позичальнику кредитних карток впродовж часу кредитування та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою з номерами всіх виданих карток, а також довідкою про встановлення кредитного ліміту на кредитну картку та випискою про грошові операції по картковому рахунку за період з 11.04.2016 по 15.07.2020. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками станом на 30.09.2019 та 14.07.2020, які додає до позовної заяви. Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрито провадження в даній справі та ухвалою від 09.02.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 02.03.2021. В судове засідання відповідач не зявився. Про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення кореспонденції та судового повідомлення засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади. Відзив на позов відповідач не подав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гребенюк О.С. у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішив її на підставі наявних матеріалів справи відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14.062018 під час державної реєстрації відповідних змін. 11.04.2016 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.22). У формулярі цієї Анкети-заяви міститься заготовлений банком друкований текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами, що розміщені в рекламному буклеті, становить між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився з таким договором до його укладення і погодився з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг клієнт погоджується отримати шляхом самостійного роздрукування Умов та Правил надання банківських послух з офіційного сайту ПриватБанку www.privatbank.ua та зобов`язується виконувати відповідні правила, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.22). Згідно довідки Банку клієнту [PERSON] були видані наступні кредитні картки: 11.04.2016 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2019 року включно; 08.12.2017 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2021 року включно; 28.12.2017 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2021 року включно (а.с.21). За змістом вказаної довідки та довідки складеної представником позивача про обслуговування кредитних карток оформлених на [PERSON] , а також у відповідності до виписки по картковому рахунку, Банк вперше встановив відповідачу кредитний ліміт у день подання Анкети-заяви 11.04.2016 у розмірі 300,00 грн на картку № [NUMBER] з терміном дії до 12/2019. Водночас за цією карткою було збільшено кредитний ліміт до 500,00 грн, а 19.11.2017 - до 4000,00 грн. 08.12 2017 на картку № [NUMBER] з терміном дії до 09/2021 встановлено кредитний ліміт 4000,00 грн, а 09.03.2018 на картку № [NUMBER] - 7000,00 грн (а.с.20,21, звор.стор.а.с.102, звор.стор.а.с.103). Разом з тим судом не знайдено підтвердження про встановлення зазначених представником у довідці наступних кредитних лімітів: 13.08.2018 на суму 12000,00 грн; 04.10.2019 - 10503,11 грн; 14.02.2020 - 10503,11 грн; 27.02.2020 - 10503,11 грн; 12.03.2020 - 10503,11 грн, що з`ясовано судом при перевірці таких даних згідно виписки про рух коштів за кредитними рахунками відповідача (а.с.97-100). Випискою по картковому рахунку підтверджується той факт, що відповідач активно користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, переказу коштів, оплати послуг тощо. При цьому, у цей період на рахунки відповідача поступали грошові платежі (перекази), які позивач зараховував на погашення включених до тіла кредиту відсотків за користування коштами, відсотків на прострочену заборгованість, пені, щомісячних страхових платежів по кредитному ліміту та комісії, нарахованих в порядку та на Умовах, розміщеними на вебсайті ПриватБанку, що також вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.8-17, 97-106). З виписки про операції з використанням карток за договором про надання банківських послуг б/н від 11.04.2016 вбачається, що 01.02.2019 відповідач востаннє використав кредитні кошти та за допомогою картки № [NUMBER] , здійснивши поповнення мобільного номеру на суму 134,33 грн. Борг відповідача на цю дату склав 12300,39 грн (звор.стор.а.с.97). В подальшому банк продовжив нараховувати щомісячні проценти, страхові платежі за користування лімітом та комісії (членський внесок), включаючи їх до основного боргу, як використані клієнтом кошти і в такий спосіб формував «тіло кредиту» (а.с.97). Водночас, відповідач після останньої операції з фактичним використанням платіжної картки (01.02.2019), маючи на цю дату кредитну заборгованість в сумі 12300,39 грн, довільними платежами сплатив на погашення цієї заборгованості за період з 02.02.2019 по 14.07.2020 (день закінчення розрахунку) 7433,32 грн, що визначено судом самостійно простим арифметичним складанням відповідних сум у передостанній колонці розрахунку та у виписці по обслуговуванню кредитних карток (а.с. 16 зворот - а.с.19, а.с. 97) Суду не вдається встановити суму фактично використаних відповідачем коштів Банку за допомогою операцій з кредитними картками за увесь період кредитування, оскільки Позивач не вказує підсумкового значення витрат клієнта та не відокремлює в розрахунку заборгованості суми фактично використаних коштів від нарахованих та також включених до витрат клієнта процентів, страхових платежів, комісії тощо. Підсумкове значення розрахунку боргу містить відомості про суму погашення кредитної заборгованості (внесення коштів клієнтом). Так, за період з 11.04.2016 по 30.09.2019 відповідач повернув банку 54171,58 грн, з яких 600,00 грн зараховано на погашення пені у фіксованому розмірі, а решту - на погашення так званого «тіла кредиту», сформованого банком, як зазначалось вище, не лише за рахунок фактично використаних коштів позичальником, а й за рахунок відсотків, страхових платежів та комісії (а.с.8-17). За період з 01.10.2019 по 14.07.2020 відповідач додатково погасив (сплатив Банку) 2561,31 грн, що видно з розрахунку заборгованості станом на 14.07.2020 (а.с.19). Водночас, загальна сума боргу відповідача не зменшилась, а збільшилась. [PERSON] ріст заборгованості клієнта перед Банком та відсутність у вище проаналізованому розрахунку відокремленого боргу по відсоткам, які регулярно нараховувались у кількох вимірах за ставкою 3,5% в місяць (42 % річних) з коефіцієнтом «1» та «2», а також відсутність окремого боргу по комісії та страховим платежам за кредитним лімітом свідчить про те, що ці непогашені нарахування включені до «тіла кредиту», на яке знову нараховувались відсотки і т.д. З розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що востаннє відповідач скористався коштами банку на власні потреби 02.02.2019, а з 09.09.2019 банк припинив нараховувати обов`язкові вимоги по сплаті щомісячної мінімальної суми внеску для погашення використаного ліміту, що свідчить про припинення Банком кредитування відповідача. Разом з тим, позивач продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі (84% річних), щомісячні страхові платежі та комісію (членські внески). Всього станом на 14.07.2020 позивач визначив загальну заборгованість та виставив до стягнення з відповідача суму 14181,75 грн, з яких: 10820,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3360,86 грн - заборгованість за простроченими (непогашеними) відсотками, нарахованими у подвійному розмірі (а.с.19). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За своїм змістом Анкета-заява відповідача [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 11.04.2016 є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку. При цьому у цій Анкеті-заяві зовсім не вказано відсоткової ставки за користування кредитом, порядку розрахунків, ставки пені за кожен день прострочки, штрафів, ставки відсотків (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, комісії, страхових платежів тощо, до яких мав би приєднатися відповідач. За встановлених у даній справі обставин, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк» Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу з 11.04.2016 по 14.07.2020, відповідач [PERSON] розумів, ознайомився і погодився з ними. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 у подібних правовідносинах зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У вказаній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з того, що згідно виписки по картковому рахунку відповідач [PERSON] , будучи клієнтом ПриватБанку з 11.04.2016, користувався коштами банку у споживчих цілях за допомогою кредитних карток, погашав кредитну заборгованість, в тому числі нараховані Банком проценти, страхові платежі, комісію та 01.02.2019 востаннє скористався коштами Банку у споживчих цілях, після чого маючи кредитну заборгованість 12300,39 грн, відповідач [PERSON] вніс на погашення боргу кошти в сумі 7433,32 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 4867,07 грн (12300,39 грн - 7433,32 грн) Решта вимог щодо стягнення включених до тіла кредиту після 01.02.2019, непогашених страхових платежів, комісії, поточних відсотків та прострочених відсотків за ставкою 84 % річних задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів, що з відповідними умовами та ставками відповідальності був ознайомлений відповідач і погодився на них. Інший висновок гуртувався б на припущеннях та не відповідав би з`ясованим обставинам справи, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 14181,75 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 4867,07 грн, що становить 34,32 відсотки від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 721,40 грн судового збору (2102,00 х 34,32%). На підставі викладеного,

Outcome: partial