Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпроАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови, 21 березня 2016 року о 08-15 год. в м.Новогродівка Донецької області на перехресті вул.Центральна та дороги на с.Лисівка, водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ 332213 держ.ном.зн. АН 4445 СН, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі, автомобілю ВАЗ 21150 держ.ном.зн. АН6268АХ, який рухався по головній дорозі, в разі чого автомобілі отримали механічні пошкодження вказані в додатку схеми ДТП, чим порушив вимоги п.16.1 ПДР України. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, вказуючи на те, що 21.03.2016 року о 08 год. 15 хв. в м.Новогродівка на перехресті вул.Центральна та дороги на с.Лисівка відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ 332213 держ.ном.зн. АН4445СН в порушення вимог п.16.1 ПДР України скоїв зіткнення з належним йому автомобілем марки ВАЗ 21150, держ.ном.зн. АН6268АХ. Автомобіль ГАЗ 332213 держ.ном.зн. АН4445СН є забезпеченим транспортним засобом згідно договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №Аі/5595251 ПрАТ СК «Україна». Про факт скоєння ДТП було відразу повідомлено по телефону страховика ПрАТ СК «Україна». ДТП визнано страховим випадком. Була відкрита страхова справа №814567 за договором страхування Аі/5595251.Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., яка набула законної сили. За результатами висновку експертного автотоварознавчого дослідження №17 від 29.03.2016 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 14315 грн. 44 коп., витрати за проведення товарознавчого дослідження склали 1600 грн. Зв'язок з приводу проведення йому страхового відшкодування, за повідомленням на його телефон, проводився через посередника, фірму, яка як повідомили, займається збором документів, а саме: ТОВ «Фінанс Лайн» за адресою: 36000, м.Полтава, а/с 41м. Ним за їх вказівкою, було надіслано два заповнені бланки, а саме: заява про страховий випадок та заява на страхове відшкодування. Заява на страхове відшкодування була написана від власника по технічному паспорту, до заяви додана виписка з банківськими реквізитами. На вказану адресу ТОВ «Фінанс Лайн» для здійснення страхового відшкодування ним було надіслано повний пакет необхідних документів, а саме: постанова суду, висновок та матеріали експертного автотоварознавчого дослідження №17 від 29.03.2016 року, свідоцтво про реєстрацію його автомобіля, матеріали адміністративної справи, щодо винуватця ДТП. З ТОВ «Фінанс Лайн» йому повідомили, що він повинен звертатися щодо страхового відшкодування на адресу саме СК «Україна», (яке як йому стало відомо знаходиться в стадії банкрутства) та Моторно (транспортного) страхового бюро України, яке і зобовязане його провести. Він звертався на адресу ПрАТ СК «Україна», як до сторони за цивільно-правовими угодами по виконанню обовязків за договором полісу Аі/5595251 за страховим випадком від 21.03.2016 року та проведення страхового відшкодування та після ігнорування його вимоги звертався до Моторно (транспортного) страхового бюро України. З адреси відповідача ПрАТ СК «Україна» листа повернули, а згідно листа МТСБУ, воно не несе відповідальності за дії ПрАТ СК «Україна». [PERSON], якого визнано винним в ДТП, добровільно відшкодувати шкоду відмовився. Посилається на ст.ст.1167, 1187 ЦК Україна та правову позицію ВСУ в постанові від 14.09.2016 року у справі №6-725цс16. Просить стягнути солідарно з [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Україна» на його користь матеріальну шкоду повязану з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля в наслідок ДТП в розмірі 14315 грн. 44 коп. та з [PERSON] 1600 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення у газеті «Урядовий курєр» №239 від 19.12.2017 року, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Страхова Компанія «Україна»» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, 21 березня 2016 року о 08-15 год. в м.Новогродівка на перехресті вул.Центральна та дороги на с.Лисівка, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ 332213 держ.ном.зн. АН4445СН, у порушенні вимог п.16.1 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі, автомобілю ВАЗ 21150 держ.ном.зн. АН6268АХ, який рухався по головній дорозі, в звязку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження вказані в додатку схеми ДТП.Вказані фактичні данні встановлені постановою Димитровського міського суду Донецької області від 13.04.2016 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту аварійних пошкоджень автомобіля [NUMBER] від 29.03.2016 року №17, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 14315 грн. 44 коп., вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля [NUMBER] складає 9947 грн. 89 коп. Згідно копії квитанції серія 07-РВК від 30.03.2016 року, ФОП [PERSON] сплачено за послуги спеціаліста 1600 грн. Згідно схеми до місця ДТП, доданої до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів відповідача [PERSON] застрахована ПАТ «Страхова компанія» «Україна» згідно поліс №Аі/5595251, строком до 06.04.2016 року. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на імя ПрАТ «СК «Україна», [PERSON] повідомив, про ДТП що сталась 21.03.2016 року о 08 год. 15 хвл. в м.Новогродівка на перехресті вул.Центральна та дороги на с.Лисівка, під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ 332213 держ.ном. АН4445СН, у порушення вимог п.16.1 ПДР Україна, не надав перевагу автомобілю ВАЗ 21150 держ.ном. АН6268АХ, котрий рухався по головній дорозі, в разі чого скоїв ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Страхувальником є [PERSON], договір страхування, транспортного засобу ГАЗ 332213 реєстраційний номер [NUMBER] - Аі/5595251. Згідно заяви про страхове відшкодування на імя ПрАТ «СК «Україна» від 20.01.2017 року, [PERSON] за пошкоджений в результаті настання страхового випадку 21.03.2006 року транспортного засобу ВАЗ21150 держ.ном.зн. АН6268АХ просив здійснити виплату страхового відшкодування. Згідно копії поштового конверту, лист на адресу ПАТ «Страхова Компанія «Україна» повернуто, в звязку з не знаходженням підприємства за вказаною адресою. Згідно відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України №2405 від 31.01.2017 року, на звернення [PERSON] щодо невиконання ПрАТ «СК «Україна» своїх зобовязань за обовязковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомлено, що на даний час МТСБУ не може застосовувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено. Відповідно до ст.52 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобовязаний виконати свої зобовязання згідно з укладеними ним договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ згідно з Законом виконує зобовязання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «СК «Україна» чи визнання даної страхової компанії банкрутом. У випадку, якщо ПрАТ «СК «Україна» буде визнано у встановленому законом порядку банкрутом, коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика. МТСБУ поновить розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати заявнику, передбаченої п.п. «г» п.41.1 ст.41 Закону. Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. шкода завдано джерелом підвищеної небезпеки (до якої відноситься діяльність з використанням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На думку суду, завдана матеріальна шкода позивачу в наслідок ДТП повинна бути відшкодована саме заподіячем шкоди, відповідачем [PERSON], який в свою чергу має право звернутися до ПАТ «Страхова компанія Україна». За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV. Згідно, якого метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування. При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказана правова позиція міститься у постанові ВС України від 20.01.2016 року у справі 6-2808цс15. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову щодо відповідача [PERSON], з нього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial