Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. У позовній заяві вказали, що позивач є пенсіонером за віком та інвалідом першої групи безстроково. Також вказали, що з дружиною шлюб розірвано, позивач проживає самотньо, єдиним джерелом доходу є пенсія. Відповідачі є його синами, не надають матеріальної допомоги, у зв?язку із чим просить стягувати з кожного відповідача на його користь аліменти щомісяця в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) довічно. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відзив не надали. Ухвалою суду від 27 березня 2020 року справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Дані щодо позивача підтверджені паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 25 грудня 1996 року. Вказаним паспортом підтверджена реєстрація шлюбу з [PERSON] 1952 року народження. Докази про розірвання шлюбу відсутні. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідно до вимог ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. З урахуванням вказаного визначальним є встановлення родинних зв`язків між позивачем та відповідачами. Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. До матеріалів справи не долучені докази, які в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України підтверджують пояснення позивача щодо родинних відносин з відповідачами. Вказані обставини є такими, що унеможливлюють визнання відповідачів синами позивача та покладання на них обов`язків щодо сплати аліментів. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed