Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість (кошти) у розмірі 28 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 280,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між ним та відповідачем [PERSON] була укладена усна домовленість про купівлю-продаж будівельних матеріалів для будівництва нежитлового приміщення. 29.11.2012 року [PERSON] надав [PERSON] у присутності свідків передоплату 20 000,00 грн., що підтверджується розпискою. Позивачем вказано, що на виконання вказаної домовленості він без отримання повного розрахунку закупив будівельні матеріали на загальну суму 48 000,00 грн., які розмістив у себе на подвір'ї за адресою: [ADDRESS]. 29.11.2013 року [PERSON] без відому позивача вивіз вказані будівельні матеріали на суму близько 50 000,00 грн. та розмістив їх на подвір'ї будинку своїх батьків. Позивач зазначив, що за усною угодою він свої зобов'язання виконав в повному обсязі - оскільки будівельні матеріали перейшли у власність відповідача, а відповідачем лише частково сплачено за товар - частину коштів в сумі 28 000,00 грн. (48 000,00 грн. - 20 000,00 грн.) не сплачено, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача позові вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, прохав суд відмовити в його задоволені. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані по справі належні докази, встановив наступне. З позовної заяви, а також з показів представника позивача встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір купівлі-продажу будівельних матеріалів. 29.11.2012 року на виконання цього договору [PERSON] було здійснено передоплату в розмірі 20 000,00 грн., про що складено відповідну розписку. Потім, [PERSON] закупив будівельні матеріали на загальну суму 48 000,00 грн.: блоки стінові у кількості 49 шт.; блоки фундаментні у кількості 20 шт.; плити перекриття у кількості 15 шт., а 29.11.2013 року, як вказувалось стороною позивача, вказані будівельні матеріали [PERSON] були вивезені. Таким чином, позивач вважав, що він за вказаною вище угодою свої зобов'язання виконав в повному обсязі - передав будівельні матеріали, а відповідач не сплатив за них кошти в повному обсязі, а тому борг складає 28 000,00 грн. (48 000,00 грн. - 20 000,00 грн.). Відповідач у судовому засіданні пояснив, що в 2012 році в них з позивачем була усна домовленість про побудову [PERSON] за замовленням [PERSON] нежитлового приміщення протягом місяця. Потім, [PERSON] повідомив йому про неможливість закінчення будівництва протягом строку, про який домовлялись. У вересні між ними був укладений усний договір позики (за проханням [PERSON] у зв'язку з сімейними обставинами, що виникли у останнього), відповідно до якого [PERSON] у присутності свідків отримав від [PERSON] у борг кошти в сумі 20 000,00 грн., про що мається розписка. Відповідачем зазначено, що його батьки періодично надавали кошти в різних сумах [PERSON] для робіт по будівництву, що також підтвердили допитані в судових засіданнях як свідки [PERSON] та [PERSON] (письмових доказів в підтвердження передачі коштів суду не надано). Також, згідно з поясненнями відповідача, роботи по будівництву об'єкта не було виконано [PERSON] з вини останнього. Суд, дослідивши письмову розписку, складену [PERSON] 29.11.2012 року та підписану особисто останнім, а також підписану свідками [PERSON] та [PERSON], встановив, що вона не стосується предмету даного спору, оскільки складена, як борговий документ, на підтвердження укладення між [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Позикодавець) усного договору позики. Так, з розписки встановлено, що [PERSON] (Позичальник) отримав 20 000,00 грн. у борг від [PERSON] (Позикодавець) строком повернення до 01.06.2013 року. При цьому, у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що наявне рішення суду, за яким стягнуто з [PERSON] борг за вказаною розпискою, однак в підтвердження зазначеного факту, не надано доказів. На підставі досліджених доказів, суд вважає твердження сторони позивача про передачу 20 000,00 грн. як завдатку за усним договором купівлі-продажу будівельних матеріалів безпідставними, не підтвердженими жодним доказом по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму; предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу та свідків по справі, дослідивши матеріали кримінального провадження № 12013180310000653, порушеного за фактом крадіжки з господарства [PERSON], за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а також постанову про закриття кримінального провадження від 25.12.2013 року, судом встановлено, що між сторонами - [PERSON] та [PERSON] існували договірні правовідносини, що мають ознаки іншого, ніж купівля-продаж, договору - підряду. Відповідно до положень ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилався позивач як на підтвердження своїх вимог, не знайшли свого підтвердження. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Outcome: dismissed