Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON], про звільнення квартири [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], з-під арешту. Позивач мотивую свої вимоги тим, що 06 липня 2007 року між АППБ «Аваль» (надалі перейменований ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]») та [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №\~014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року, було укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2765, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа [PERSON], згідно якого відповідач передала в іпотеку належні їй майнові права на спірну квартиру. 14 липня 2016 року за Договором відступлення права вимоги №\~114/7-3499 та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, ПАТ «ВЕКТОР БАНК» прийняло право вимоги від ПАТ «[PERSON] [PERSON]» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. В подальшому, 14 липня 2016 року за Договором відступлення права вимоги та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» прийняло право вимоги від ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. За Договором відступлення права вимоги № 14-07/16 від 14 липня 2016 року та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченим 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 840, [PERSON] прийняв право вимоги від ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконала у повному обсязі, [PERSON] має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, проте накладені арешти, перешкоджають реалізації своїх прав Позивачем як іпотекодержателем. У судовому засіданні представник позивача та представник відповідача просили суд слухати справу без фіксації судового процесу. Представники Приморського ВДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області, Малиновського ВДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області, та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловили. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 липня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (надалі перейменований ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №\~014/79729/74/77753. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 06 липня 2007 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2765, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа [PERSON] Згідно п. 1.2. вказаного іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку належні їй майнові права на квартиру № 62, розташовану в житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Скидановська, 7-11. У звязку із укладенням Договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № 2765, до Державного реєстру іпотек було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 5754410, тип обтяження: іпотека, а до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 5261184, тип обтяження: заборона на нерухоме майно. 14 липня 2016 року за Договором відступлення права вимоги №\~114/7-3499 та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, ПАТ «ВЕКТОР БАНК» прийняло право вимоги від ПАТ «[PERSON] [PERSON]» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. 14 липня 2016 року за Договором відступлення права вимоги та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» прийняло право вимоги від ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. За Договором відступлення права вимоги № 14-07/16 від 14 липня 2016 року та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 840, [PERSON] прийняв право вимоги від ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 2765. Про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис №\~15395100, яким внесено зміни до запису про попереднього запису про іпотеку №\~5754410, а саме додано нового іпотекодержателя: [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в додатках до цієї заяви. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилася заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про Іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч. 3 ст. 33 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На сьогодні між позивачем та відповідачем досягнуто згоди про добровільну реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості Боржника за кредитним договором. Під час звернення до нотаріусу для укладення такого договору, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо спірного нерухомого майна, посилаючись на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про інші обтяження (арешти) іпотечного майна квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують наступні обтяження, що перешкоджають відчуженню іпотечного майна (крім запису про іпотеку): -реєстраційний номер обтяження 12295407; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №\~49085902, 27.11.2015 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; -реєстраційний номер обтяження 11627539; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №\~48598810, 04.09.2015 року; обєкт обтяження: все майно; обтяжувач: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; -реєстраційний номер обтяження 6548837; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №\~43632092, 13.06.2014 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Крім того, державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №\~43826069 було накладено обтяження на все нерухоме майно [PERSON] Проте, відомості про зазначене обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно помилково було внесено із привязкою до іншої особи [PERSON]. Так, згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує наступне обтяження, що перешкоджає відчуженню іпотечного майна: -реєстраційний номер обтяження 6427690; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №\~43826069, 27.06.2014 року; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON]; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Однак, позивач вважає, що вищезазначене майно підлягає звільненню з-під арештів. Спірне нерухоме майно належить звільнити з-під арештів з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. 06 липня 2007 рокувищезазначений договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №2765, а вищезазначені арешти накладені на предмет іпотеки на протязі 2014 - 2015 років. Станом на 14 липня 2016 року заборгованість [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором становить: 122\~005,96 дол. США заборгованість за тілом кредиту; 128\~795,81 дол. США заборгованість за відсотками; 954\~750,22 дол. США пеня. [PERSON] має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, проте накладення арештів Приморським ВДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області, Малиновським ВДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області перешкоджає реалізації своїх прав позивачем як іпотекодержателем. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» \~обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» \~звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України «Про іпотеку» (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас законодавством не врегульована можливість звільнення з-під арешту заставленого майна, накладеного для забезпечення позову. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у звязку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобовязання боржником на момент предявлення відповідної вимоги. \~Факт порушення основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не повязується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд зазначає, що позивач надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів, тому позов [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON], про звільнення квартири [ADDRESS]з-під арешту підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved