Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №490054068 від 20.12.2007 року в розмірі 2024,50 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00грн. посилаючись на те, що 20.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5580,35 доларів США строком до 20.12.1012 року зі сплатою 13,00% річних. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідач відповідно до умов договору зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені договором повернути наданий кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала. У звязку з цим заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.06.2016 року становить: 963,57 доларів США за кредитом; 13,81 доларів США за відсотками; 1047,12 доларів США пеня. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір, згідно якому останній було надано кредит у розмірі 5580,35 доларів США строком до 20.12.1012 року зі сплатою 13,00% річних. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідач станом на 20.06.2016 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість: 963,57 доларів США за кредитом; 13,81 доларів США за відсотками; 1047,12 доларів США пеня. Відповідачу 22.06.2016 року позивачем була направлена вимога про повернення кредиту, яка залишилася без задоволення. Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 Цивільного Кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 Цивільного Кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст.ст.47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями\~\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, ст. 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2\~ст. 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Відповідно до п.9.2 Договору повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюються у валюті Кредиту. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення пені у розмірі 1047,12 доларів США, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 192 ЦК Українизаконним\~платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1\~ст. 533 ЦК України грошове\~зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3\~ст. 533 ЦК України). Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Таким чином, чинне законодавство не передбачає нарахування та стягнення відповідних штрафних санкцій, у зв'язку із чим штраф та/або пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.\~\~ Аналогічна правова позиція викладена у постанові\~Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15. Пунктом 9.8 Договору передбачена цим договором пеня розраховується від суми та у валюті простроченого зобовязання та сплачується у гривнях, виходячи з офіційного курсу гривні до валюти Кредиту. Згідно даних НБУ, станом на 27.09.2016 року, курс гривні до долара США становить 100 доларів США/2590,1519грн., отже 1047,12 доларів США становить 27121,98грн. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: partial