Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що 16.05.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту № 292АІ20120516001 відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит 178 920,00 грн. Зазначив, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором перед банком, в результаті порушення умов кредитного договору станом на 22.01.2015 р. має заборгованість перед банком в сумі - 157 868,78 гривень, а саме: 131 080,86 гривень - заборгованість за кредитом, 20 543,38 гривень - заборгованість за відсотками, 1 141,77 - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 2 104,03 - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1 028,05 - розмір інфляційних витрат за кредитом, 1 970,69 - розмір інфляційних витрат за відсотками. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 157 868,78 гривень та 1 578,69 гривень судового збору. 12.02.2016 судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2016 року судом було позовну заяву задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість по кредитному договору № 292АІ2012051600 від 16.05.2012 року станом на 22.01.2015 р. в сумі - 157 868,78 гривень (сто п'ятдесят сім гривень вісімсот шістдесят вісім гривень 78 копійок), а саме: 131 080,86 гривень - заборгованість за кредитом, 20 543,38 гривень - заборгованість за відсотками, 1 141,77 - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 2 104,03 - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1 028,05 - розмір інфляційних витрат за кредитом, 1 970,69 - розмір інфляційних витрат за відсотками. Проте, за ухвалою від 21.11.2016 року судом було скасоване заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки підлягали додаткового з'ясування питання доведення позивачем обставин порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача. Справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Судове засідання у справі було призначене на 10.09.2018 року на 16 год. 15 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 19.09.2018 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 292АІ20120516001 від 16.05.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 178 920,00 зі сплатою 18,99 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 14 листопада 2015 року, а позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит. В свою чергу, як стверджує позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо виконання умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 22.01.2015 р. має заборгованість перед банком в сумі - 157 868,78 гривень, а саме: 131 080,86 гривень - заборгованість за кредитом, 20 543,38 гривень - заборгованість за відсотками, 1 141,77 - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 2 104,03 - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 1 028,05 - розмір інфляційних витрат за кредитом, 1 970,69 - розмір інфляційних витрат за відсотками. Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Одночасно, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов'язань передбачених договором, зокрема є сплата неустойки. Проте, як стверджує відповідач, у нього відсутня заборгованість перед банком станом на день подання позову (вчинення розрахунку), тобто він не допустив фактів порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача в межах заявлених вимог, що є підставою для відмови у позові. На думку, відповідача, банк з починаючи з першого ануїтетного платежу (червень 2012 року) не врахував незначну суму сплачену ним, створив штучну заборгованість перед ним, що призвело до можливості додатково нарахувати відсотки за користування кредитом та 3% річних. Крім того, банк у подальшому змінив процентну ставку з травня 2013 року з 18,99% на 23,29%. Згідно наданих відповідачем платіжних документів - квитанцій (а.с. 73 - 85), за квитанцією від 18.06.2012 року ним було сплачено 3 896,47 грн., від 18.07.2012 року - 3 896,47 грн., від 16.08.2012 року - 3 900,00 грн., від 17.09.2012 року 3 900,00 грн., від 18.10.2012 року - 3 900,00 грн., від 16.11.2012 року - 3 900,00 грн., від 17.12.2012 року - 3 900,00 грн., від 17.01.2013 року - 3 900,00 грн., від 20.02.2013 року - 3 900,00 грн., від 22.03.2013 року - 4 000,00 грн., від 19.04.2013 року - 3 900,00 грн., від 07.06.2013 року - 3 900,00 грн., від 19.07.2013 року - 4 000,00 грн., від 16.08.2013 року - 3 900,00 грн., від 17.09.2013 року - 4 000,00 грн., від 16.08.2013 року - 3 900,00 грн., від 06.11.2013 року - 10 220,00 грн., від 09.04.2014 року - 50 000,00 грн. Проте, як вбачається із розрахунку банку, доданого до позовної заяви (а.с. 6 - 7), відповідачем 18.06.2012 року було сплачено 781,90 грн. та 3114,55 грн., що разом складає 3 896,45 грн., тобто 0,02 грн. не були всупереч квитанції зазначені як оплачені, що дозволило позивачеві вирахувати прострочену заборгованість за цей період та нарахувати на неї додаткові відсотки у сумі 0,67 грн., при цьому ці 0,02 грн. були обраховані окремим рядком, як сплачені 16.07.2012 року. При цьому така тенденція у розрахунку прослідковується по кожному платежу. Судом були вжиті заходи щодо здійснення звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем, з урахуванням внесення повних сум оплати ануїтетних платежів відповідачем, проте новий розрахунок заборгованості банком суду наданий не був. Як зазначено у ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Заслуговують також на увагу доводи відповідача щодо необґрунтованої зміни розміру процентної ставки позивачем, оскільки п. 2.4.2 договору передбачено, що новий розмір процентної ставки за цим договором встановлюватиметься 01 травня кожного річного періоду, починаючи з другого року від дати укладання цього договору. Про новий розмір Базової процентної ставки Позичальник може самостійно дізнатись з відомостей щодо розміру ставок за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, розміщені на сайтах Національного банку України в мережі Інтернет або надруковані в офіційних виданнях Національним банком України, зокрема у «Бюлетні Національного банку України» або інших офіційних виданнях, визначених національним банком України. За відсутності змін у розмірі базової процентної ставки кредитування, її розмір в черговому річному періоді залишається незмінним. Про зміну процентної ставки за кредитом кредитор письмово повідомляє позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за даним договором осіб не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова процентна ставка. Як вбачається із розрахунку позивачем була змінена процентна ставка з 18,99 % на 23,29% із 03.05.2013 року, що не відповідає умовам договору та Процентним ставкам за строками Національного банку України. Позивачем також не надано суду письмового повідомлення позичальника за договором про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова процентна ставка, що суперечить умовам п. 2.4.2 договору. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем суду не надано належного розрахунку заборгованості, оскільки наданий розрахунок не відповідає дійсності та платіжним документам (квитанціям), наданим відповідачем, а також умовам п. 2.4.2 договору, що унеможливлює встановлення судом реальної суми заборгованості відповідача, а відповідач категорично заперечує належність наданого суду розрахунку заборгованості та надав суду відповідне документальне підтвердження невідповідностей цього розрахунку фактичним обставинам справи, суд позбавлений можливості самостійно обрахувати заборгованість за кредитом через ненадання банком первинних платіжних документів, які підтверджують видачу та оплату кредиту відповідачем, відтак за відсутності належних доказів, які підтверджують розмір заборгованості відповідача, та з урахуванням принципу диспозитивності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю. У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed