Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2013 року він за договором позики позичив відповідачу 2200 доларів США, якій відповідач зобов'язався повернути до 30.04.2013 року. 30.04.2013 року він за договором позики позичив відповідачу 41500 грн., якій відповідач зобов'язався повернути до 02.05.2013 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому має повернути йому борг з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 76421,45 грн. боргу та понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні представник позивач свої вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2013 року відповідач отримав від позивача за договором позики кошти, які зобов'язався повернути до 30.04.2013 року. Даний факт підтверджується копією розписки, оригінал якою був наданий представником позивача та оглянутий судом в судовому засіданні, після чого повернуті представнику позивача. Посилання позивача на те, що вказаний договір було укладено у доларах США суд не може прийняти до уваги, оскільки цьому не надані жодні належні докази. При визначенні предмету договору позики від 19.03.2013 року суд виходить з того, що у тексті договору зазначено про запозичення 2200 у.е., що еквівалентно 17820 грн. Виходячи з того, що у тексті розписки чітко не визначено якій валюті платежу відповідають «у.е.» суд виходить з того, що у тексті розписки визначено гривневий еквівалент позики в розмірі 17820 грн. У зв'язку з чим, суд вважає, що договір позики було укладено саме на таку суму визначену у гривнях. Також встановлено, що 30 квітня 2013 року відповідач отримав від позивача за договором позики 41500 грн, які зобов'язався повернути до 02.05.2013 року. Даний факт підтверджується копією розписки, оригінал якою був наданий представником позивача та оглянутий судом в судовому засіданні, після чого повернуті представнику позивача. Також встановлено, що незважаючи на умови укладеного договору та настання строку виконання зобов'язання, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і до цього часу не повернув кошти. Вказана обставина тим, що позивач утримує у себе оригінали боргових зобов'язань (розписки). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк зобов'язання за договором від 19.03.2013 року настав 30.04.2013 року. У зв'язку з чим, за період з 01.05.2013 року по 23.05.2014 року (кінцева дата визначена з урахуванням заявлених позивачем вимог) розмір відповідальності відповідача за порушення грошового зобов'язання становить: зі сплати 3% річних -568,29 грн., зі сплати інфляційних збитків - 1942,34 грн. Строк зобов'язання за договором від 30.04.2013 року настав 02.05.2014 року. У зв'язку з чим, за період з 03.05.2013 року по 23.05.2014 року (кінцева дата визначена з урахуванням заявлених позивачем вимог) розмір відповідальності відповідача за порушення грошового зобов'язання становить: зі сплати 3% річних - 1316,63 грн., зі сплати інфляційних збитків - 4523,40 грн. В той же час, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України за договором від 30.04.2013 року у розмірі: 3% - 1316,26 грн., інфляційних збитків - 4301,70 грн. Виходячи з положень ст. 11,15 ЦК України, суд вважає що вимоги про стягнення передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання мають бути задоволені у межах заявлених позивачем вимог стосовно договору від 30.04.2013 року. Правовідносини, що склалися між сторонами у зв'язку з передачею грошей відповідають умовам договору позики і врегульовані ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України. Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 67448,59 грн., яка складається з боргу: за договором від 19.03.2013 року у розмірі 17820 грн., 3% річних за цим договором - 568,29 грн. та інфляційних збитків - 1942,34 грн.; за договором від 30.04.2013 року у розмірі 41500 грн., 3% річних за цим договором - 1316,26 грн., інфляційних збитків - 4301,70 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно задоволеній частині вимог, у розмірі 674,49 грн. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: partial