Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач у квітні 2015 р. звернулася до суду з вказаним позовом, в обгунтування посилається на те, що 28 березня 2015 року приблизно о 9 год. ранку на полі № 11, розташованому проміж смт Курилівка та сел. Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області між працівниками ПАТ «Оріль-Лідер» та мешканцями розташованих навколо населених пунктів виник конфлікт, повязаний із правом користування земельними ділянками. і [PERSON], що була присутня при цьому конфлікті на місці події дала інтервю кореспондентам засобів масової інформації, в якому було сказано дослівно: «Непосредственно за вот этими всеми рейдерами, стоит такой народный депутат как [PERSON]». Вказана недостовірна інформація, яка принижує мою честь та гідність, шкодить його діловій репутації, була поширена телеканалом «Інтер» (Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер») у програмі «Подробности», що вийшла в ефір о 21 год. 15 хв. 01.01.2015 р. - сюжет під назвою «У жителей Днепропетровской области пытаются отобрать землю», автором якого є журналіст [PERSON] (посилання: https://www.voutube.com/watch?v=f7Cu_9j0Сk, таймкод 6:01). При цьому, закадровий текст журналіста [PERSON] у зазначеному сюжеті явно написаний на підтримку заяви пані [PERSON]. Так, його слова «Уважаемая общественность, год назад команда, которую называют командой Коломойского, мои друзья, они взяли на себя ответственность за ситуацию в области» були навмисно вирізані з контексту його виступу 28.03.2015 р. на «Народному віче» в Дніпропетровську, щоб звинуватити у всьому команду колишнього голови Дніпропетровської облдержадміністрації [PERSON], яку він назвав своїми друзями. На момент, коли відбувались події в селі Курилівка, команда [PERSON] написала заяву про відставку, а тому не могла брати на себе відповідальність за це. І саме на «Народному віче» вже після припинення своїх повноважень команда [PERSON] звітувала перед громадою про результати своєї роботи. Крім того, зазначена недостовірна інформація була поширена у мережі Інтернет на сайті podrobnosti.ua, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи» (посилання на сайт http://podrobnosti.ua/2025974-u-zhitelei-diiepropetrovskoi-oblasti-pvtaiutsia-otobrat-zemliu.html та інших інформаційних ресурсах. Таким чином, внаслідок поширення зазначеної недостовірної інформації, у громадян склалася хибна думка про те, що він, використовуючи свою посаду народного депутата України, бере участь у незаконних захопленнях земельних ділянок і сприяє ухиленню винних у цьому осіб від відповідальності. При цьому, поширення зазначеної недостовірної інформації призвело до порушення його особистих немайнових прав як громадянина та народного депутата України, завдало шкоди моїй честі, гідності та діловій репутації. Слід зазначити, що поширена недостовірна інформація не є оціночним судженням. Просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, шкодить ділової репутації інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON] у своєму інтервю, наданому кореспондентам засобів масової інформації 28 квітня 2015 року та розповсюджену телеканалом «Інтер» (приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер») у програмі «Подробности», що вийшла у ефір о 21 год. 15 хв. 01.04.2015 р. (посилання: https://www.voutube.com/watch?v=f7Cu_9j0Сk), у мережі Інтернет на сайті podrobnosti.ua, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи» (посилання на сайт http://podrobnosti.ua/2025974-u-zhitelei-diiepropetrovskoi-oblasti-pvtaiutsia-otobrat-zemliu.html) та інших інформаційних ресурсах, а саме: «Непосредственно за вот этими всеми рейдерами, стоит такой народный депутат как [PERSON]». Зобовязати приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» та [PERSON] протягом тижня після набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом публічного виступу у найближчому ефірі програми «Подробности» на телеканалі «Інтер» з наступним текстом спростування: «У сюжеті «У жителей Днепропетровской области пытаются отобрать землю», який вийшов в ефірі телеканалу «Інтер» у програмі «Подробности» о 21 год. 15 хв. 01.04.2015 р. містилась недостовірна інформація. Заява [PERSON] «Непосредственно за вот этими всеми рейдерами стоит такой народный депутат как [PERSON]», якою вона звинуватила народного депутата України [PERSON] в організації незаконних дій щодо позбавлення землі селян Петриківського району Дніпропетровської області та їх побиття, не відповідає дійсності. Також зазначаємо, що команда [PERSON] не могла бути причетною до подій в Курилівці, оскільки під час зазначених подій вже припинила свої повноваження». Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи» протягом тижня після набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення публікації на веб-сайті podrobnosti.ua з наступним текстом: «У публікації «У жителей Днепропетровской области пытаются отобрать землю», розміщеній за посиланням: http://podrobnosti.ua/2025974-u-zhitelei-diiepropetrovskoi-oblasti-pvtaiutsia-otobrat-zemliu.html міститься недостовірна інформація. Заява [PERSON] «Непосредственно за вот этими всеми рейдерами стоит такой народный депутат как [PERSON]», якою вона звинуватила народного депутата України [PERSON] в організації незаконних дій щодо позбавлення землі селян Петриківського району Дніпропетровської області та їх побиття, не відповідає дійсності. Також зазначаємо, що команда [PERSON] не могла бути причетною до подій в Курилівці, оскільки під час зазначених подій вже припинила свої повноваження». Зобовязати [PERSON] протягом тижня після набрання рішенням законної сили принести вибачення [PERSON] за поширення відносно нього недостовірної інформації, шляхом публічного виступу у програмі «Подробности» телеканалу «Інтер». Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала із зазначених у ньому підстав, представник відповідачів приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер», товариства з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи» просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Заслухавши представника позивача та представника відповідачів, ознайомившись з позовними вимогами, матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно положень ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом із тим, відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого Протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки. Для охорони порядку, або запобігання злочинам, для охорони здоровя або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошення конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. У звязку зі внесенням з 27.03.2014 року змін до Цивільного кодексу України, зокрема, ст. 277, принцип презумпції добропорядності (ч. 3) було скасовано, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме - недостовірності, неточності поширеної Відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку. В матеріалах справи відсутній оригінал запису програми «Подробиці», що транслювалася на телеканалі «Інтер» 01.04.2015 року, а отже, позивач не надав доказів поширення інформації відповідачем [PERSON] «Телеканал «Інтер» в розумінні ст. 59, 60 ЦПК України. [PERSON] «Телеканал «Інтер», на підставі зареєстрованого Статуту, є телерадіоорганізацією, права, обовязки та порядок діяльності якої передбачено Законом України «Про телебачення і радіомовлення». Відповідно до п. 4, 5 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (далі - Закону) усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку. Умови довгострокового зберігання телерадіопередач, що становлять історичну, художню, культурну чи іншу цінність, визначаються законодавством України. В обумовлений Законом термін, на адресу телеканалу «Інтер» надійшло звернення щодо змісту сюжету програми «Подробиці» від 01.04.2015 року про що свідчить лист позивача від 02.04.2015 року № 289-зв та відповідь від 16.04.2015 року № 467/1. Згідно перевірки вищезгаданого сюжету на відповідність його нормам чинного заонодавства, поширювачем інформації, яку позивач вважає недостовірною є відповідач [PERSON], а не тележурналісти телеканалу «Інтер». Частина 4 ст. 277 Цивільного кодексу України зазначає, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Тому, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 277 ЦК України спростовувати інформацію, якщо суд визнає її недостовірною, на телеканалі «Інтер» в програмі «Подробности» має [PERSON] за власний кошт. Крім того, в сюжет був включений виступ позивача як народного депутата на «Народному віче» в Дніпропетровську, інформація по якому також не може бути спростована, прокоментована чи підтверджена тележурналістами телеканалу «Інтер», з огляду на ч. 4 ст. 277 ЦК України та п. «б» ч. 1 ст. 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». До того ж, інформація, що була поширена під час даного сюжету, не була поширена ані тележурналістами, ані іншими працівниками телеканалу «Інтер». Тому, на телеканал «Інтер» не може бути покладена відповідальність за зміст такої інформації. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова) недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і, яка на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. До того ж, п. 19 Постанови зазначає, що відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження. Думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити їх на предмет їх відповідної дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції). Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 р. по справі Лінгенса (12/1984/84/131) зазначається, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Крім того, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» «при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. При цьому, слід враховувати Декларацію про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи на право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорті чи будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадкості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати». Позивач є народним депутатом України, тобто публічною особою, тому на нього розповсюджуються вимоги п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» про те, що останній підлягає ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідальність за поширення інформації в мережі Інтернет несе власник веб-сайту, тобто особа, яка має можливість розпоряджатися інформацією, яка відповідно, розміщена на даному веб-сайті. ТОВ «Національні інформаційні системи» не є власником Інтернет-видання podrobnosti.ua, не може впливати на зміст та зовнішній вигляд інформації, що розміщується на сайті, а тому не може нести відповідальність за діяльність третіх осіб. Наданий CD-диск з відеозаписом програми, який, як стало зрозумілим з пояснень представника позивача, був взятий у відкритому доступі в мережі Інтернет, а саме із сайту podrobnosti.ua. Проте суду достовірно невідомо, де, коли, ким та за яких обставин записано даний диск. Крім іншого, позовними вимогами є принесення публічних вибачень позивачеві. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі і ділової репутації та поширення недостовірної інформації не передбачений у ст. 16, 277 ЦК України.

Outcome: dismissed