Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2706/0208/65-038, згідно якого відповідачу було видано кредит у розмірі 34000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 01.02.2015 року та з оплатою 11,00 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору позичальник зобовязується своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний в договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом, на рахунок нарахованих відсотків. Однак, позичальник (відповідач) умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом Банку не повернув, внаслідок чого станом на 31.12.2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 457 626,05 грн, яка складається з наступного: 228 459,96 грн заборгованість за основною сумою боргу; -58 039,74 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; -73 437,16 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; -90 835,40 грн пеня за несвоєчасно виконані зобовязання; -6\~853,79 грн три проценти річних від простроченої суми. Внаслідок порушення позичальником умов договору у кредитора виникло право вимагати повернення усієї суми заборгованості. В позові зазначено, що рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК» змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «СВЕДБАНК». 02.02.2012 року ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали Договір Факторингу № 11, на підставі якого відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором, тому у ТОВ «Вердикт Фінанс» існують всі підстави для стягнення заборгованості. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 457626,05 грн. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с.76, 89/. Відповідач неодноразово викликався до суду /а.с.70,7379,83/, але в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про день та час розгляду справи належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, та оголосив заочний розгляд справи згідно ст.ст. 224-228 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2008 року між первинним кредитором ВАТ «СВЕДБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2706/0208/65-038, згідно якого відповідачу було видано кредит у розмірі 34000,00 доларів США у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви позичальника, на строк з 01.02.2008 року по 01.02.2015 року, зі сплатою 11,00 % річних за весь строк фактичного користування кредитом, а з 01.03.2008 року 13 % у разі невиконання п.2.1 Договору, згідно з яким в забезпечення виконання зобовязань за договором оформлюється у заставу автомобіль, на придбання якого відповідач отримував кошти /а.с.6/. Встановлено, що відповідач підписав Договір та Додаткову угоду № 1 до нього, якою було обумовлено збільшення розміру процентної ставки на рівні 13,5 % у випадку припинення трудових відносин Позичальника з банком /а.с.11/, тобто з умовами договору він погодився. ПАТ «СВЕДБАНК» є правонаступником ВАТ «СВЕДБАНК», що підтверджується Статутом /а.с. 36-47/. 02.02.2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 11, на підставі якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 2706/0208/65-038 від 01.02.2008 року та прийняло реєстр боржників /а.с.26-30/. Відповідно до зазначеного договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 304 995,37 грн станом на 02.02.2012 року, яка складається з наступного: -228 459, 96 грн заборгованість за основною сумою боргу; -58\~039,74 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; -18 495, 67 грн. пеня; з кількістю днів заборгованості - 741 /а.с.15, 26/. Встановлено, що 26.11.2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» направило відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості у розмірі 304 995,37 грн /а.с. 23-25/, але вимога відповідачем виконана не була. В результаті позивач продовжував нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом, пеню, 3 % річних від простроченої суми кредиту, та станом на 31.12.2014 року нарахована заборгованість у розмірі 457 626,05 грн, яка складається з: -228 459,96 грн заборгованість за основною сумою боргу; -58 039,74 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; -73 437,16 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; -90 835,40 грн пеня за несвоєчасно виконані зобовязання; -6\~853,79 грн три проценти річних від простроченої суми. Розмір заборгованості здійснено за курсом НБУ станом на 31.12.2014 року 1 долар США (USD) 15,768556 грн, підтверджено наданим суду розрахунком /а.с. 15-22, 64/, з яким суд погодився. Вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в гривневому еквіваленті не суперечить закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 4 статті 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобовязання, відповідачем а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved