Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач у січні 2015 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до Кредитного договору № 20579/31/к від 01.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 10000 грн., зі сплатою 29% річних з кінцевим терміном повернення 01.02.2015 року. Відповідач порушив умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 08.12.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 10117,99 грн., що складається з: 5830 грн. заборгованість за кредитом, 445,77 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, 2050,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 158,94 грн. інфляційні нарахування на проценти, 632,56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 1000 грн. -штраф. 31.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до договору № 20579:1582 на відкриття рахунку завантаження з встановленням ліміту овердрафту, згідно якого банк відкрив відповідачу овердрафт із максимальним лімітом заборгованості 1147 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 37% річних. Заборгованість відповідача по договору овердрафта станом на 08.12.2014 року становить 1890,98 грн., в тому числі 1143,56 грн. тіло овердрафту, 222,80 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, 450,70 грн. проценти, 43,38 грн. інфляційні нарахування на проценти, 30,54 грн. пеня. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості по договору № 20579/31/к від 01.02.2013 року у розмірі 10117,99 грн., суму заборгованості по заяві-договору овердрафту від 31.01.2013 року у розмірі 1890,98 грн. , всього 12008,97 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 лютого 2013 року між ПАТ АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20579/31/к, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. кредитних коштів строком до 01.02.2015 року включно під 29,00% річних. Згідно умов договору позивач мав право щомісячно списувати 417 грн. з поточного (карткового рахунку) відповідача на погашення тілу кредиту, а також на погашення іншої заборгованості. Відповідач повинен був отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний рахунок, відкритий у позивача. Однак в порушення вимог договору відповідач у січні 2014 року перейшов на обслуговування до Сбербанку Росії та перестав отримувати заробітну плату через карткові рахунки позивача, не повідомивши про це. Таким чином, порушені умови договору щодо списання з карткового рахунку відповідача коштів на погашення кредитної заборгованості. 31.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до договору № 20579:1582 на відкриття рахунку завантаження з встановленням ліміту овердрафту, згідно якого банк відкрив відповідачу овердрафт із максимальним лімітом заборгованості 1147 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 37% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Відповідач неналежно виконував умови договору № 20579/31/к від 01.02.2013 року в частині сплати заборгованості. Згідно з розрахунком банку станом на 08.12.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 10117,99 грн., що складається з: 5830 грн. заборгованість за кредитом, 445,77 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, 2050,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 158,94 грн. інфляційні нарахування на проценти, 632,56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 1000 грн. - штраф. Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1000 грн., суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Відповідач також неналежно виконував умови договору № 1 про внесення змін до договору № 20579:1582 від 31.01.2013 року в частині сплати заборгованості. Згідно з розрахунком банку станом на 08.12.2014 року виникла заборгованість у розмірі 1890,98 грн., в тому числі 1143,56 грн. тіло овердрафту, 222,80 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, 450,70 грн. проценти, 43,38 грн. інфляційні нарахування на проценти, 30,54 грн. пеня. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становитиме 9117,99 грн. за кредитним договором № 20579/31/к від 01.02.2013 року та 1890,98 грн. за договором № 1 про внесення змін до договору № 20579:1582 від 31.01.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved