Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач СТ «Кооператив» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.05.2006 року Вінницькою міською радою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], СТ «Кооператив» було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №673925 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49-А, площею 0,0223 га, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020600200026. Оригінал зазначеного державного акту до цього часу знаходиться у керівника позивача. Разом з тим, 03.12.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] без відома позивача проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку та видано свідоцтво про право власності серії САК №530581. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року у адміністративній справі №802/3352/14-а за позовом споживчого товариства «Кооператив» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON], Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію (індексний номер рішення 8612504 від 03.12.2013 року) права власності [PERSON] на земельну ділянку (кадастровий номер 0510100000:01:010:0076), що знаходиться за адресою: вул. Київська, 49-А, м. Вінниця. В решті вимог відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні адміністративного позову щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності САК №53081, виданого 03.12.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] Прийнято в цій частині нову постанову, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності САК №530581, видане 03.12.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] Однак, 24.12.2013 року [PERSON] здійснив відчуження зазначеної земельної ділянки відповідачу [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], яка після посвідчення цього договору здійснила державну реєстрацію (індексний номер рішення 9458591 від 24.12.2013 року) земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49-А, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076 за відповідачем. Таким чином, земельна ділянка вибула з володіння позивача без його відому та не з його волі, внаслідок чого позивач позбавлений можливості здійснювати фактичне володіння земельною ділянкою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому просив витребувати у відповідача із незаконного володіння земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49-А, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні обєктивно встановлено, що 19.05.2006 року Вінницькою міською радою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], СТ «Кооператив» було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №673925 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49-А, площею 0,0223 га, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020600200026 (а.с.9). Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №21465083 від 12.05.2014 року, 03.12.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] було проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку та видано свідоцтво про право власності серії САК №530581 (а.с.10-11). Підставою для здійснення державної реєстрація права власності за [PERSON] стали: кадастровий план земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-0501313022013, виданий 02.12.2013 року Управлінням Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області; державний акт на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯБ№673925, виданий 19.05.2006 року Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів; протокол серія та номер №1, виданий 12.03.2013 року СП «Кооператив»; акт приймання передачі майна, серія та номер б/н, виданий 12.03.2013 року СП «Кооператив» (а.с.12). В послідуючому, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року у адміністративній справі №802/3352/14-а за позовом споживчого товариства «Кооператив» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON], Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію (індексний номер рішення 8612504 від 03.12.2013 року) права власності [PERSON] на земельну ділянку (кадастровий номер 0510100000:01:010:0076), що знаходиться за адресою: вул. Київська, 49-А, м. Вінниця. В решті вимог відмовлено (а.с.14-19). Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні адміністративного позову щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності САК №53081, виданого 03.12.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] Прийнято в цій частині нову постанову, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності САК №530581, видане 03.12.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] (а.с.20-23). Однак, 24.12.2013 року [PERSON] здійснив відчуження зазначеної земельної ділянки відповідачу [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], яка після посвідчення цього договору здійснила державну реєстрацію (індексний номер рішення 9458591 від 24.12.2013 року) земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49-А, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076 за відповідачем (а.с.91-92, 10-11). Таким чином, позивач та представник позивача вважають, що земельна ділянка вибула з володіння позивача без його відому та не з його волі, а тому є всі підстави для витребування у відповідача (добросовісного набувача) земельної ділянки із чужого незаконного володіння на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України. Тоді, як представник відповідача стверджував, що оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу між відповідачем та [PERSON], останній був власником земельної ділянки на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку серії САК №530581, виданого Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] 03.12.2013 року, дане свідоцтво на дату укладення договору купівлі-продажу було чинним, а тому [PERSON] мав право відчужувати земельну ділянку, а відтак відповідач у розумінні ст.388 ЦК України не є добросовісним набувачем. Окрім того, представник відповідача стверджував, що юридична особа не наділена волею, а відтак ніяким чином спірна земельна ділянка не могла вибути поза волею юридичної особи. Так, відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Частина 1 ст.388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. А тому, з огляду на вищевикладене, суд погоджується з думкою позивача та його представника, що відповідач у відповідності до ст.388 ЦК України дійсно є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, оскільки остання була відчужена йому третьою особою [PERSON], свідоцтво про право власності та державна реєстрація права власності якого на спірну земельну ділянку в послідуючому була скасована постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 року, а відповідач придбав спірне нерухоме майно за відплатною угодою договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.12.2013 року та не знав, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження, оскільки на момент вчинення правочину свідоцтво та державна реєстрація права власності за [PERSON] не була скасована. Разом з тим, за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Ураховуючи вимоги ст.10 ЦПК України та виходячи зі змісту п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, власник зобов'язаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, а набувач довести, що він придбав майно за відплатною угодою й що він не знав і не міг знати про те, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження. Якщо майно вибуло з володіння власника за його волею (передано за договором іншій особі, яка його відчужила) він не має право вимагати повернення майна від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними. Водночас, в ході судового розгляду позивачем як власником не доведено, що спірне майно вибуло з його володіння всупереч його волі, в той час як стороною відповідача доведено, що він придбав майно за відплатною угодою й що він не знав і не міг знати про те, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження, з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Відповідно до змісту ст.97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Згідно ч.2 ст.5 Закону України «Про споживчу кооперацію» основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначається порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов'язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов'язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов'язані з його діяльністю (ч.1 ст.7 Закону України «Про споживчу кооперацію»). Зі змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №21465083 від 12.05.2014 року, постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року та постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 року достовірно вбачається, що спірна земельна ділянка вибула з власності позивача на підставі протоколу загальних зборів СТ «Кооператив» №1 від 12.03.2013 року, який на сьогодні є дійсним, оскільки ніким не скасований, останній також слугував підставою для державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за третьою особою [PERSON] А відтак, вищевикладені обставини виключають можливість застосування п.3 ч.1 ст.388 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки є всі достатні підстави вважати, що спірне майно вибуло з володіння позивача саме за його волею - на підставі рішення загальних зборів (вищого органу управління) позивача, яке знайшло своє закріплення у протоколі загальних зборів СТ «Кооператив» №1 від 12.03.2013 року. До того ж, суд звертає увагу, що згідно договору купівлі-продажу будівлі від 24.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], відповідач є власником будівлі, розташованої в м. Вінниці по вул. Київській, 49А, тобто розташованої на спірній земельній ділянці (а.с.122-125). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.186 ЦК України). Таким чином, в даний час відповідач являється власником будівлі, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49А, на земельній ділянці, площею 0,0224 га, кадастровий номер 0510100000:01:010:0076, а відтак остання є приналежністю будівлі, що на ній розташована, а тому ніяким чином не може бути витребувана у власника будівлі з технічної точки зору. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed