Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в особі представника Збицької Е.П., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 08 січня 2015 року, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ML-708/164/2008 від 05 серпня 2008 року по тілу кредиту в сумі 14857,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року складає 167182,92 грн., по не сплаче-них відсотках 3703,79 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року складає 41675,33 грн. та пеню в сумі 762332,67 грн., а також понесені витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказувала, що 05 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-708/164/2008, за яким відповідач отримала кредит на суму 15000 доларів США. В подальшому, ПАТ «ОТП Банк» відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, за якими вона свої зобов'язання не виконує, що й призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 971190,92 грн. З метою захисту своїх прав позивач вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення всієї суми заборгованості. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Збицька Е.П. позовні вимоги підтримала у пов-ному обсязі та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник Збицька Е.П. посилалася на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти обставин отримання кредиту та користування ним не запе-речувала, пояснила, що в березні 2009 року Банк на її прохання провів реструктуризацію кредитного боргу, після чого вона сплатила лише 500,00 доларів США в якості процентів за користування кредитом. В подальшому поверта-ти кредит та сплачувати проценти вона не змогла через невелику зарплатню та втрату роботи. Також [PERSON] про-сила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, але подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій одночасно просив застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності. В судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив на-ступне. Між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (надалі - Банк), та [PERSON] був укладе-ний кредитний договір № ML-708/164/2008 від 05 серпня 2008 року (надалі за текстом - кредитний договір), за умо-вами якого відповідачу був наданий кредит в сумі 15000,00 доларів США із строком користування по 07 серпня 2023 року, з оплатою процентів за користування кредитними коштами у відповідності умов договору. Згідно з п. 4. частини № 1 Кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати повернення кредитних коштів та нарахованих процентів щомісяця рівними частками протягом строку дії кредитного договору. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'я-занні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. 12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким Банк продав (переуступив) покупцю (позивачу в справі) права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, а покупець прийняв портфель та зобов'язався сплатити на ко-ристь продавця винагороду. В п. 3.1. ст. 3 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю сторони, які його підписа-ли, визначили, що перелік кредитних договорів міститься у додатку до цього договору. Відповідно до п. 3.3 ст. 3 Договору купівлі продажу кредитного портфелю до покупця, ТОВ «ОТП Факторинг України», за кредитними договорами перейшли наступні права у зв'язку з продажем Кредитного портфелю: усі пра-ва, вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати проце-нтів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій; право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набран-ня чинності. Витягом з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю підтверджується те, що кредит-ний договір № ML-708/164/2008 від 05 серпня 2008 року та договір поруки № SR-708/164/2008 від 05 серпня 2008 року передані від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Іншим документом - розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 18 квітня 2014 року, підт-верджується розмір заборгованості, яка виникла з боку відповідача [PERSON] через неналежне виконання зо-бов'язань за кредитним договором. Так, на дату укладення Договору купівлі-продажу кредитного портфелю 12 лис-топада 2010 року відповідач [PERSON] заборгувала Банку - по тілу кредиту 14857,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року складає 167182,92 грн., та по несплачених відсотках 3703,79 доларів США, за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року складає 41675,33 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені до-говором або законом, зокрема - сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно з п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушен-ня прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредит-ними коштами Позичальник зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. Виходячи з наявної заборгованості по поверненню Кредиту, сплати нарахованих відсотків, відповідач [PERSON] має також сплатити позивачу пеню, розмір якої розрахований позивачем станом на 18 квітня 2014 року за один рік та складає 67750,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року складає 762332,67 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] був укла-дений договір поруки № SR-708/164/2008 від 05 серпня 2008 року, за яким відповідач [PERSON] прийняв на себе обов'язок відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним догово-ром, та у разі неналежного виконання нести солідарну відповідальність разом з нею. Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручи-тель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) від-повідальність поручителя. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за немож-ливість виконання ним грошового зобов'язання, і за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплати-ти проценти. Таким чином, відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають сплатити на користь позивача заборгованість по тілу кредиту, по несплачених відсотках та пені як солідарні боржники. Відповідачами [PERSON] і [PERSON] подані суду заяві про застосування строку позовної давності як підстави для відмови у позові. Згідно зі ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а по-зовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодав-цю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повер-нення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог креди-тодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку з цим для за-стосування строку позовної давності у судовому порядку необхідна заява відповідача про застосування строку позо-вної давності в порядку ст. 267 ЦК України. Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікав-леної сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашеня кредиту), про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності щодо кожного з пла-тежів (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 р. у справі № 6-20цс14). Так, додаток № 1 до кредитного договору від 05 серпня 2008 року (а.с. 13-16) містить в собі графік платежів, які мала внести [PERSON] під час виконанню своїх зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків. Виходячи з даного графіку, порушення відповідачем [PERSON] умов договору про погашення кредиту частина мало місце з 05 жовтня 2010 року, а зі сплати процентів - з 05 серпня 2009 року відповідно. Саме з вказаних дат розпочався перебіг позовної давності для кредитора, оскільки його позовні вимоги випливають саме з порушення боржником умов кре-дитного договору. Отже, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, тобто 04 червня 2014 року, що підтверджу-ється відбитком поштового відділення про прийняття до відправки поштової кореспонденції від відправника ТОВ «ОТП Факторинг», підлягають стягненню з відповідачів в межах позовної давності: заборгованість по кредиту в сумі 14541,83 доларів США, що за курсом НБУ 11,252078 грн. станом на 18 квітня 2014 року складає 163625,80 грн.; та пеня в сумі 46302,31 доларів США, яка визначена за період з 04 червня 2013 року по день розрахунку, 18 квітня 2014 року, як наголошував представник позивача у судовому засідання (14541,83 дол.США х 1% = 145,1483 дол.США х 319 днів = 46302,31 дол.США), та за курсом НБУ 11,252078 грн. станом на 18 квітня 2014 року складає 520997,20 грн. За користування кредитом відповідачу [PERSON] проценти нараховані на дату укладення Договору купівлі продажу кредитного портфелю 12 листопада 2010 року в сумі 3703,79 доларів США. Але з відповідною вимогою по-зивач звернувся лише 04 червня 2014 року, тому в її задоволенні слід відмовити внаслідок спливу позовної давності, про що відповідачами подані відповідні заяви. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, як-що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України з огляду на ті обставини, що несплачена з боку [PERSON] сума по кре-диту складає 163635,80 грн.,а сума пені 520997,20 грн., яка значно перевищує суму основного боргу і тому підлягає зменшенню. Враховуючи відсутність у відповідача [PERSON] постійного місця роботи та джерела доходів, сума пені, яку слід стягнути, суд визначає у розмірі 163635,80 грн. Також суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме по 1636,26 грн. з кожного. Одночасно з цим, суд повертає на користь позивача суму судового збору 243,60 грн., заяво сплачену за платіжним дорученням № 6720 від 21 серпня 2014 року, оскільки позовна вимога про виселення відповідачів не була предметом судового розгляду після уточнення позивачем заяв-лених позовних вимог.

Outcome: partial