Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ОПТТОРГ-15» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівниками під час виконання трудових обов`язків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 21.02.2018р. по 21.08.2018р. включно працювала на підприємстві на посаді керуючої магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, звільнена за наказом № 475-5- к від 21.08.2018р. [PERSON] з 22.03.2018 року працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, але починаючи з 13.08.2018 року відсутня на роботі, по нез`ясованій причині. [PERSON] з 05.04.2018 року працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-І5» на посаді заступника керуючого магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, але починаючи з 13.08.2018 року відсутня на роботі, по нез`ясованій причині. Наказом по підприємству № 24 від 22.03.2018 року «Про запровадження колективної (бригадної) матеріальної відповідальності для колективу Магазину «Делві № 51» по вул. Пацаєва, буд. 7, м. Черкаси,» було встановлено для колективу Магазину «Делві № 51» у м.Черкаси. вул. Пацаєва, буд. 7, колективну матеріальну відповідальність. Керівником колективу призначено [PERSON] 22 березня 2018 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» та колективом Магазину «Делві-51» в особі керуючої магазином [PERSON] укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] взяли на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для робіт, а з 06 квітня 2018 року, після прийняття на посаду заступника керуючого [PERSON], вона долучилась до колективу. По Акту приймання-передачі товару № 56 від 22.03.2018 року [PERSON] та [PERSON] прийняли товарно-матеріальні цінності на загальну суму 348 230,09 грн. 12 серпня 2018 року проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві № 51» за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7 , згідно наказу ТОВ «ОПТТОРГ-15» №178 від 10.08.2018 року. Під час проведення позапланової інвентаризації виявлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 67 693,82 грн., що підтверджується доданою до заяви копією інвентаризаційного опису № 7569 від 12.08.2018 року. Пояснення щодо причини нестачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не надавали. Як вказує позивач, оскільки відповідачі працювали однакову кількість часу та виконували однакову роботу, то слід покласти на них відшкодування шкоди, заподіяної під час виконання трудових обов`язків у рівних частках по 22 564.61 грн. з кожного, виходячи з наступного розрахунку: 67693,82 грн. /3 = 22 564,61 грн. , де 67 693,82 грн. - сума нестачі за інвентаризаційним описом № 7569 від 12.08.2018 року; 3 - кількість працівників. Таким чином, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню ТОВ «ОПТТОРГ-15» розподіляється між відповідачами наступним чином: [PERSON] заподіяна шкода під час виконання трудових обов`язків у розмірі 22564,61 грн.; [PERSON] заподіяна шкода під час виконання трудових обов`язків 22564,61 грн. [PERSON] заподіяна шкода під час виконання трудових обов`язків 22564,61 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь завдану ними шкоду у вказаному розмірі та судовий збір. Ухвалою суду від 28.11.2018р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «ОПТТОРГ-15» про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 31194грн. 72коп. із утриманням всіх обов`язкових платежів та зборів. [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «ОПТТОРГ-15» про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 34959грн. 06коп. із утриманням всіх обов`язкових платежів та зборів, а також компенсації за невикористану відпустку в сумі 3227грн. 04коп. із утриманням всіх обов`язкових платежів і зборів. Ухвалою суду від 10.04.2019р. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у прийнятті зустрічних позовів, оскільки позовні вимоги не є взаємопов`язаними із первісним позовом, вони виникли не з одних правовідносин і задоволення зустрічних позовів не може виключити задоволення первісного позову. Ухвалою суду від 10.04.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд по суті. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів або інформації щодо її протиправних дій, не зазначено чи проводились перевірки позивачем з приводу фактів нестачі продукції, чи вживались позивачем заходи щодо уникнення нестачі продукції. Також позивачем не надано доказів, якими ж все ж таки винними діями відповідача завдано шкоду підприємству, не надано доказів порушення працівником обов`язків за трудовим договором і наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила (пояснень працівника, актів і доповідних записок службових осіб, матеріалів службових перевірок, наказу за результатами перевірки даного випадку, висновків компетентних органів або експертизи про допущені порушення і причини шкоди). Позивач також не довів, що ним створено колективу (бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов`язань (даний пункт передбачений в Договорі, а саме, - обов`язки власника, щодо створення даних умов). Власник жодного разу не звертався до відповідача для дачі письмових або усних пояснень з приводу нестачі, жодних зауважень, звернень після проведення інвентаризації до неї не було. Протягом всього терміну роботи в ТОВ «ОПТТОРГ-15», в разі недостачі (вину також ніхто не доводив) з її заробітної плати відраховували суму, на яку було виявлено недостачу. Натомість, після інвентаризації від 12 серпня 2018 року, жодних відрахувань не було, що є підтвердженням відсутності претензій власника до відповідача. Позивачем не надано жодних доказів з приводу: наявності її прямої дійсної шкоди; якими неправомірними діями її заподіяно; в чому полягала її вина; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Натомість, позивач посилається виключно на інвентаризаційний опис, що не є доказом її прямої вини в недостачі товарів. В інвентаризаційному описі наявні два листка, в одному з яких зазначено Голову комісії - [PERSON] та члена комісії [PERSON] (матеріально відповідальні особи), а в іншому листку Голова комісії - [PERSON] , члени комісії - [PERSON] , [PERSON] . Тобто, невідомо, який лист з інвентаризації є справжнім та чи відповідає даний інвентаризаційний опис дійсності. Відповідач вказує у відзиві на те, що позивачем не надано жодної бухгалтерської відомості, що підтверджувала б виявлені розбіжності, відсутня документація з приводу непридатних товарів, відповідно які підлягають до списання та на які складається окремий інвентаризаційний опис. В протоколі про результати комісійної позапланової інвентаризації відсутні відомості щодо причин нестачі, вжитих заходів щодо запобігання нестачі, повторної інвентаризації не проводилось, натомість, - зазначено виключно суму нестачі товару та суму надлишку товару. В інвентаризаційному описі відсутні відомості щодо: інвентарного номеру кожного товару, виготовлювача, заводського номеру (у разі його наявності), року випуску, первісної (переоціненої) вартості, суми зносу, строку корисного використання. Також, зазначаю, що в період праці відповідача, більша частина продукції, що зазначалася в актах прийому - передачі товару, зовсім не надходила в магазин. Дане підтверджується інвентаризаційними відомостями, що складалися керуючим магазину, яка перераховувала та зважувала товар, що надходив в магазин та інвентаризаційним описом, в якому зазначалися товари, відсутні в переліку. Деякі інвентаризаційні описи складалися особою, яка невідома, а саме, [PERSON] , яка в документах прописана, як керуюча магазином, однак в магазині вона не працювала. Дане є грубим порушенням, оскільки інвентаризацією зобов`язана займатися керуюча магазину, якою на той момент була [PERSON] . Твердження позивача, про відсутність на роботі 13.08.2018 року не відповідають дійсності, оскільки відповідача вказує, що вона була присутня на роботі, працювала в звичайному режимі зі своєю колегою [PERSON] . Довідка від 05.10.2018 р. не відповідає дійсності. Також звертає увагу суду, що 08.04.2018 року в вищезазначеному магазині відбулася крадіжка. Дане стало відомо після приходу відповідача на роботу разом з [PERSON] . По прибуттю на роботу вони дізналися, що спрацювала сигналізація охорони, в зв`язку з чим приїхала поліція з метою фіксації даної крадіжки. Отже, відповідач [PERSON] вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними. Позивач ТОВ «ОПТТОРГ-15» надав відповідь на відзив, за яким вказує, що доводи відповідача [PERSON] є безпідставними. Зазначено, що інвентаризація проводилась у порядку, визначеному Наказом Мінфіну від 02.09.2014р. Під час її проведення не було допущено жодних порушень чинного законодавства, всі документи складені належним чином. Крім того, інвентаризація проводилась за участі відповідача [PERSON] , яка будь-яких зауважень не зазначила. Результати інвентаризації не були оскаржені в судовому порядку. Вважає, що відповідач зобов`язалася забезпечити схоронність отриманих на зберігання ТМЦ, відповідно до акту приймання-передачі товару в магазин від 22.03.2018р. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів або інформації щодо її протиправних дій, не зазначено чи проводились перевірки позивачем з приводу фактів нестачі продукції, чи вживались позивачем заходи щодо уникнення нестачі продукції. Також позивачем не надано доказів, якими ж все ж таки винними діями відповідача завдано шкоду підприємству, не надано доказів порушення працівником обов`язків за трудовим договором і наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила (пояснень працівника, актів і доповідних записок службових осіб, матеріалів службових перевірок, наказу за результатами перевірки даного випадку, висновків компетентних органів або експертизи про допущені порушення і причини шкоди). Позивач також не довів, що ним створено колективу (бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов`язань (даний пункт передбачений в Договорі, а саме, - обов`язки власника, щодо створення даних умов). Власник жодного разу не звертався до відповідача для дачі письмових або усних пояснень з приводу нестачі, жодних зауважень, звернень після проведення інвентаризації до неї не було. Протягом всього терміну роботи в ТОВ «ОПТТОРГ-15», в разі недостачі (вину також ніхто не доводив) з її заробітної плати відраховували суму, на яку було виявлено недостачу. Натомість, після інвентаризації від 12 серпня 2018 року, жодних відрахувань не було, що є підтвердженням відсутності претензій власника до відповідача. Позивачем не надано жодних доказів з приводу: наявності її прямої дійсної шкоди; якими неправомірними діями її заподіяно; в чому полягала її вина; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Натомість, позивач посилається виключно на інвентаризаційний опис, що не є доказом її прямої вини в недостачі товарів. В інвентаризаційному описі наявні два листка, в одному з яких зазначено Голову комісії - [PERSON] та члена комісії [PERSON] (матеріально відповідальні особи), а в іншому листку Голова комісії - [PERSON] , члени комісії - [PERSON] , [PERSON] . Тобто, невідомо, який лист з інвентаризації є справжнім та чи відповідає даний інвентаризаційний опис дійсності. Відповідач вказує у відзиві на те, що позивачем не надано жодної бухгалтерської відомості, що підтверджувала б виявлені розбіжності, відсутня документація з приводу непридатних товарів, відповідно які підлягають до списання та на які складається окремий інвентаризаційний опис. Відповідач вказує, що в протоколі про результати комісійної позапланової інвентаризації відсутні відомості щодо причин нестачі, вжитих заходів щодо запобігання нестачі, повторної інвентаризації не проводилось, натомість зазначено виключно суму нестачі товару та суму надлишку товару. В інвентаризаційному описі відсутні відомості щодо: інвентарного номеру кожного товару, виготовлювача, заводського номеру (у разі його наявності), року випуску, первісної (переоціненої) вартості, суми зносу, строку корисного використання. Також, зазначено, що в період праці відповідача, більша частина продукції, що зазначалася в актах прийому - передачі товару, зовсім не надходила в магазин. Дане підтверджується інвентаризаційними відомостями, що складалися керуючим магазину, яка перераховувала та зважувала товар, що надходив в магазин та інвентаризаційним описом, в якому зазначалися товари, відсутні в переліку. Деякі інвентаризаційні описи складалися особою, яка невідома, а саме, [PERSON] , яка в документах прописана, як керуюча магазином, однак в магазині вона не працювала. Відповідач вказує, що власноручно заповнювала інвентаризаційні відомості від 28.03.2018р. В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі товару №56, датований 22.03.2018р., з яким відповідач ознайомлена не була. Вказує на те, що 08.04.2018р. у магазині відбулася крадіжка, що було зафіксовано працівниками поліції. Таким чином, вважає, що позовні вимоги до неї заявлені позивачем безпідставно. Позивачем ТОВ «ОПТТОРГ-15» подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] . Зазначено, що результати інвентаризації зафіксовані належним чином; є достатньо доказів, які вказують на вину відповідача у нестачі товару у магазині; відповідач зобов`язалася забезпечити схоронність отриманих на зберігання ТМЦ, відповідно до акту приймання-передачі товару в магазин від 22.03.2018р. Відповідачем [PERSON] відзив на позов подано не було. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ОПТТОРГ-15» за довіреністю Котар В.В. повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позову та відповідей на відзиви. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили відмовити у задоволенні позову. В судове засідання не з`явилась відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Відзив на позов та відзиви на позов не подано. Враховуючи пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за таких підстав: встановлено, що відповідач [PERSON] з 21.02.2018р. по 21.08.2018р. включно працювала на підприємстві на посаді керуючої магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, звільнена за наказом № 475-5- к від 21.08.2018р. на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України (за втрату довіри). Відповідач [PERSON] з 22.03.2018 року працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, але починаючи з 13.08.2018 року відсутня на роботі, про що свідчить довідка №756 від 05.10.2018р. Крім того, відповідно до наказу №657-к від 06.11.2018р. [PERSON] звільнена на підставі п.2 ст. 41 КЗпП (за втрату довіри). Відповідач [PERSON] з 05.04.2018 року працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-І5» на посаді заступника керуючого магазином «Делві № 51» у м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7, але починаючи з 13.08.2018 року відсутня на роботі, про що свідчить довідка №757 від 05.10.2018р. Крім того, відповідно до наказу №24-к від 08.01.2019р. [PERSON] звільнена на підставі п.2 ст. 41 КЗпП (за втрату довіри). Відповідно до даних виписки з ЄДРПОУ від 06.05.2015р. ТОВ «ОПТТОРГ-15» код 39691520, керівником є [PERSON] , вид діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Наказом по підприємству № 24 від 22.03.2018 року «Про запровадження колективної (бригадної) матеріальної відповідальності для колективу Магазину «Делві № 51» по вул. Пацаєва, буд. 7, м. Черкаси,» було встановлено для колективу Магазину «Делві № 51» у м.Черкаси. вул.Пацаєва, буд. 7, колективну матеріальну відповідальність. Керівником колективу призначено [PERSON] 22 березня 2018 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» та колективом Магазину «Делві-51» в особі керуючої магазином [PERSON] укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] взяли на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для робіт, а з 06 квітня 2018 року, після прийняття на посаду заступника керуючого [PERSON], вона долучилась до колективу. Відповідно до договору, договір про те, що колектив (бригада) бере на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для робіт, пов`язаних з виконанням касових операцій, продажем (видачою) товарів (продукції), їх підготовкою до продажу, а власник зобов`язується створити колективну (бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов`язань. Крім того, визначено, що підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Заподіяна колективом (бригадою) шкода підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячній тарифній ставці (посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. [PERSON] ознайомлена із посадовою інструкцією, що затверджена 21.02.2018р. - 21.02.2018р. [PERSON] ознайомлена із посадовою інструкцією, що затверджена 21.02.2018р. - 22.03.2018р. [PERSON] ознайомлена із посадовою інструкцією, що затверджена 21.02.2018р. - 06.04.2018р. По Акту приймання-передачі товару № 56 від 22.03.2018 року [PERSON] та [PERSON] прийняли товарно-матеріальні цінності на загальну суму 348 230,09 грн. 12 серпня 2018 року було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві № 51» за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, буд. 7 , згідно наказу ТОВ «ОПТТОРГ-15» №178 від 10.08.2018 року. Під час проведення позапланової інвентаризації виявлено нестачу товару (товарно- матеріальних цінностей) на суму 67 693,82 грн., що підтверджується доданою до заяви копією інвентаризаційного опису № 7569 від 12.08.2018 року. Із цим описом ознайомлені [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать їхні підписи. Крім того, 13.08.2018р. складено протокол про результати комісійної позапланової інвентаризації. Пояснення щодо причин нестачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відсутні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Статтею 130 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків є протиправними діями. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Підставою для матеріальної відповідальності може бути вина у формі або прямого умислу або необережності (халатність, недбалість); дії працівника повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню; між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв`язок. Тобто, до категорії прямої дійсної шкоди відноситься, в т.ч. недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи, якій матеріальні цінності передані у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків. При цьому, недостача має місце, коли працівник зобов`язний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. Матеріальна відповідність за трудовим законодавством настає незалежно від форми вини працівника: умислу чи необережності. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємства. Формами протиправної поведінки є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Причинний зв`язок між протиправною і винною дією (бездіяльністю) працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна (ч.1 ст.131 КЗпП). Як передбачено ст. 135-2 КЗпП України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об`єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Тобто така відповідальність запроваджується в разі, коли цінності вручаються конкретній групі працівників (бригаді), які разом виконують одну роботу, і кожен член цієї групи (бригади) має однаковий доступ до цих матеріальних цінностей (наприклад: кошти, будівельні матеріали, продукти харчування, дорогоцінні метали і каміння, тощо) та несе відповідальність за збиток, що виник внаслідок незабезпечення їх схоронності. Вирішуючи вимоги, які грунтуються на договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, члени колективу матеріально відповідальних осіб несуть часткову, а не солідарну відповідальність перед підприємством, установою, організацією. Відшкодувавши свою частку, кожен член колективу не може бути притягнений до матеріальної відповідальності в тій частині, в якій інші члени колективу не відшкодували вартість товарів, або суму, на яку знизилася вартість товарів. За змістом частини третьої статті 135-3 КЗпП України на підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (статті 138 КЗпП України). Наказом Міністерства праці України №43 від 12.05.1996, що зареєстрований МЮУ 11.06.1996 №286/1311, затверджено Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування і Типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Пунктом 2 цього наказу визначено, що колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з профспілковим комітетом підприємства, установи, організації або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом за наявності одночасно таких умов: передбачені Переліком роботи, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, виконуються працівниками спільно, розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність неможливо; власником або уповноваженим ним органом працівникам створені умови, необхідні для нормальної роботи та забезпечення повного збереження переданих їм цінностей. Враховуючи практику ВС, що викладена у постанові від 19.09.2019 (справа № 204/5569/16-ц), слід зазначити, що тлумачення наведених вище норм трудового законодавства дозволяє зробити висновок, що при вирішенні питання про покладення на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків, та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, з`ясуванню та доведенню підлягають обставини щодо наявності прямої дійсної шкоди та її розміру; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Крім того, що стосується колективної матеріальної відповідальності, ВС звернув увагу, що результат аналізу частин першої та другої статті 135-2 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору про це, обов`язковою є наявність двох умов: 1) колективна матеріальна відповідальність установлюються власником або уповноваженим ним органом; 2) установлення колективної матеріальної відповідальності проводиться за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Відсутність хоча б однієї з цих умов слід вважати порушенням порядку встановлення колективної матеріальної відповідальності. Отже, за результатами розгляду даної цивільної справи, суд вважає, що позивачем не доведено факту про те, що договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність погоджений із профспілковим комітетом підприємства (профспілковим представником). Як і не наведено та не надано підтверджень про те, що профспілкова організація на підприємстві відсутня. При цьому, слід зазначити, що у п.2 розділу І договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 22.03.2018 визначено, що рішення власника про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності оформляється наказом за погодженням з профспілковим комітетом підприємства або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Підпунктами д, е) п.9 розділу ІІ цього договору передбачено, що власник - ТОВ «ОПТТОРГ-15» зобов`язаний розглядати разом із профспілковим комітетом підприємства або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом питання про обґрунтованість вимог членів колективу (бригади) проведення інвентаризації цінностей тощо. На думку суду, сам по собі наказ №24 від 22.03.2018р. про запровадження колективної (бригадної) матеріальної відповідальності для колективу працівників містить лише положення про встановлення для колективу магазину «Делві-51» вул. Пацаєва, 7 в м. Черкаси колективної відповідальності та необхідність укладення письмового договору про колективну матеріальну відповідальність з [PERSON] та [PERSON] , а не з [PERSON] . При цьому, на думку суду, вважати, що договір від 22.03.2018р. є таким, що погоджений із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, як передбачено ст. 135-2 КЗпП чи з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, як зазначено у п.2 наказу №43, - неможливо. Докази на підтвердження того, що зазначений у наказі уповноважений представник трудового колективу ТОВ «ОПТТОРГ-15» [PERSON] - є таким, що обраний як уповноважений на представництво трудовим колективом орган, відсутні. Даних про те, що [PERSON] наділена повноваженнями погоджувати від імені первинної профспілкової організації (профкому, трудового колективу) питання щодо встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, судом не встановлено, враховуючи обов`язок доказування за нормами ст. 81 ЦПК України та ст. 83 ЦПК України. Крім того, як зазначалось вище, [PERSON] прийнята на роботу 21.02.2018р., [PERSON] - [INFO] , а [PERSON] - з 05.04.2018р. При цьому, акт приймання-передачі товарів №56 складений 22.03.2018р. з [PERSON] та [PERSON] , а інвентаризація проведена 12.08.2018р. Відповідно, [PERSON] на час приймання товару (22.03.2018р.) не перебувала у трудових відносинах із підприємством. Крім того, вона не ознайомлена із наказом №178 від 10.08.2018р. про призначення проведення позапланової інвентаризації товарів у магазині, не брала участь у проведенні інвентаризації і не ознайомлена із її результатами. Доказів про те, що [PERSON] відмовилась знайомитись та підписувати інвентаризаційний опис, позивачем не надано. Також, позивачем жодним чином не спростовані доводи відповідачів про те, що 08.04.2018 у магазині була виявлена крадіжка товарно-матеріальних цінностей, яка за їхніми твердженнями зафіксована працівниками правоохоронних органів, незважаючи на положення ст.138 КЗпП України. Крім того, відповідно до наказу №178 від 10.08.2018 інвентаризація проводиться за період з 23.03.2018 по 12.08.2018. Між тим, відповідно до акту приймання-передачі товару №56, товар прийнятий [PERSON] та [PERSON] 22.03.2018. При цьому, ці відповідачі - [PERSON] станом на 22.03.2018 вже працювала на підприємства, [PERSON] з 22.03.2018 почала працювати, а [PERSON] взагалі ще не працювала. Інформації про те, які товарно-матеріальні цінності прийняла остання, немає. Отже, на думку суду, неможливо визначити конкретну дату та розмір виникнення нестачі товарно-матеріальних цінностей, враховуючи встановлені обставини та той факт, що особа не може нести відповідальність за нестачу, яка виникла не з її вини. Слід також зазначити, що за дослідженими доказами, наданими позивачем до суду, не доведено, які ж саме з відповідачами були укладені, так звані «колективні угоди», про які зазначено у наказах (розпорядженнях) про прийняття їх на роботу ( [PERSON] ознайомлена 20.02.2018, [PERSON] - 21.03.2018р., дані щодо [PERSON] відсутні). Як зазначалось вище, відповідачі були ознайомлені із посадовими інструкціями на підприємстві: [PERSON] - 21.02.2018, [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , про що свідчать їхні підписи. Посадові інструкції затверджені директором ТОВ «ОПТТОРГ-15» [PERSON] 21.02.2018р. При цьому, у посадових інструкціях (п.5 та п.4 відповідно) зазначено, що з керуючим магазином та заступником керуючого магазином, як матеріально відповідальними особами, укладається типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Слід також зазначити, що відповідно до розділу ІУ інструкцій, працівники за завдання матеріальної шкоди несуть повну індивідуальну матеріальну відповідальність в межах, визначених діючим цивільним законодавством та законодавством про працю України. Отже, протиріччя щодо виду матеріальної відповідальності (індивідуальна чи колективна), яку несуть (повинні, можуть нести) відповідачі, позивачем під час розгляду справи не усунуті, враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів (ст. 13 ч.1 ЦПК України). Також, в інвентаризаційному описі №7569 (т.1 а.с.65) зазначено, що станом на 12.08.2018 проводиться інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на матеріальному зберіганні [PERSON] та [PERSON] (без зазначення [PERSON] ), хоча з описом ознайомлені [PERSON] та [PERSON] , а щодо [PERSON] відомості відсутні. Суд вважає, що незважаючи на наданий позивачем примірник інвентаризаційного опису №7569 від 12.08.2018 (т.2 а.с.30-50), знайшли своє підтвердження доводи відповідачів про те, що в інвентаризаційному описі №7569, що наданий до суду позивачем із позовом, два листка - кінцівка опису (т.1 а.с.85, 86), їхній зміст очевидно відмінні - в одному з яких зазначено: члени комісії - [PERSON] та [PERSON] (матеріально-відповідальні особи), а в іншому листку: Голова комісії - [PERSON] , члени комісії - [PERSON] , [PERSON] . Тобто, недоведеними є обставини про те, який лист з опису інвентаризації є справжнім та чи відповідає даний інвентаризаційний опис в цілому дійсності. Доводи представника позивача, викладені під час судового розгляду справи про те, що лист опису (т.1 а.с.86) є помилковим, безпідставними. Отже, можна дійти висновку, що наявність прямої дійсної шкоди та її розмір, як такі, що визначені інвентаризаційним описом від 12.08.2018, встановити неможливо. На думку суду, безпідставними є посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на інвентаризаційний опис №6251 та інвентаризаційні відомості (т.1 а.с.190-193) від 28.03.2018р., оскільки вони не містять заповнених певних реквізитів, не містять підписів уповноважених осіб, а тому не є належними та допустимими доказами. В судовому засіданні представником позивача зазначено, що відповідачі всупереч посадовим обов`язкам за посадовою інструкцією, не виконали умови договору про матеріальну відповідальність щодо схоронності (зберігання) матеріальних цінностей (п.п. 5, 3 інструкцій, відповідно). Посадовими інструкціями визначені функції (повноваження, обов`язки), які повинні виконувати працівники підприємства - відповідачі по справі. Зокрема, забезпечити належне зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів. При цьому, позивачем не зазначено та не доведено належними та допустимими доказами обставини про те, якими конкретно неправомірними діями (бездіяльністю) заподіяно кожним із відповідачів позивачу шкоди; в чому полягала вина працівників - відповідачів по справі; в якій саме обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. Крім того, суд вважає, що позивачем не зазначено та не доведено ступінь їхньої вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до кожного з відповідачів може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Заподіяна колективом (бригадою) шкода підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячній тарифній ставці (посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди (п. 16 договору). При цьому, позивачем до суду надано накази про прийняття відповідачів на роботу, за якими зазначено розмір окладів (тарифна ставка) - 3750грн. та 3740грн., відповідно. Між тим, відсутні підтверджуючі дані про фактично відпрацьований кожним із відповідачів час за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. Визначення позивачем у позові того, що відповідачі працювали однакову кількість часу та виконували однакову роботу, а тому, як вважає позивач, вони повинні нести рівні частки у розмірі шкоди по 22564грн. 61коп., є безпідставними. Так, у наказах про прийняття на роботу зазначено, що тривалість робочого дня (тижня) [PERSON] - 40 годин, а [PERSON] та [PERSON] - по 35 годин кожна; вони не в один день прийняті на роботу на підприємство (у магазин), відсутня інформація про перебування їх чи не перебування у відпустках, на лікарняних тощо. Крім того, відсутні дані про останню інвентаризацію та обов`язки (повноваження) керуючого магазину та заступників керуючого магазину є відмінними, враховуючи їхні посадові інструкції. Таким чином, за результатами розгляду справи, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОПТТОРГ-15» необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки відсутні належні, допустимі та переконливі докази, які б підтверджували викладені у позові обставини. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed