Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 05.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №43/7341СLPS3 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 7107 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.04.2015 р.; також 05.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №44/7341СLPS3 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 3423,21 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.04.2015 р. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов Договорів, у звязку з чим виникла заборгованість: за кредитним договором №43/7341СLPS3 від 05.10.2012 року в розмірі 14664,65 грн., з яких: 5103,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2052,11 грн. заборгованість за процентами та комісією, 7509,49 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості; за кредитним договором №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року в розмірі 6175,49 грн., з яких: 2412,35 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 642,07 грн. заборгованість за процентами та комісією, 3121,07 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеним кредитним договорам було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». 17.06.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 до відповідача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року в розмірі 20840,14 грн., а також судовий збір в розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, однак надав заяву, у якій клопотав про розгляд справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, які надані суду. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №43/7341СLPS3 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 7107 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.04.2015 р.; також 05.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №44/7341СLPS3 відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 3423,21 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.04.2015 р. 17.06.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) було укладено Договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого (п. 1.1.) фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами, а також права клієнта як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. Відповідно до Додатку №1 до вищезазначеного Договору факторингу №1706/1 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор), в особі Генерального директора [PERSON], з однієї сторони та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (Клієнт)в особі в.о. директора [PERSON] домовилися про наступне: клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників позичальників клієнта на умовах, передбачених Договором факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року згідно наступного реєстру заборгованостей: заборгованість за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року, боржником по яким є [PERSON], в загальному розмірі 20840,14 грн. (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. Із вищевикладеного слідує, що ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відповідно до Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року відступило позивачу право вимоги заборгованості за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року, укладеними між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] Однак в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження правових підстав набуття ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» права вимоги заборгованості за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року замість ПАТ «Платинум Банк» та відступлення цього права третім особам. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено правомірності набуття ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» права вимоги заборгованості за кредитними договорами №43/7341СLPS3, №44/7341СLPS3 від 05.10.2012 року, яке в свою чергу відступило дане право вимоги позивачу, та не надано доказів правомірності такого відступлення третій особі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed