Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В., УЖКГ, Департамент з питань реєстрації, КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, в якому прохав: - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.08.2015 року, укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка Олександром Вікторовичем; - припинити право [PERSON] , що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за номером запису -10982691 на об`єкт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрований в державному реєстрі речових прав за номером 713700653101; - скасувати свідоцтво про право власності на житло від 17 лютого 1997 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - припинити право [PERSON] , що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за номером запису - 11537634 на об`єкт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрований в державному реєстрі речових прав за номером 713700653101. В обґрунтування позову вказав, що 31 серпня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В., відповідно до якого [PERSON] передав у власність (продав) [PERSON] вказану квартиру. Відповідно до п.1.2 Договору квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації УЖКГ виконавчого комітету ПМР 17 лютого 1997 року. Право власності на нерухомість зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 713700653101.У п.1.6 Договору вказано, що відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 31.05.2015 року у квартирі ніхто не зареєстрований. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 31.08.2015 року. Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЖЕО № 2» ПМР. Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 21.11.2018 року встановлені фактичні обставини, які свідчать про те, що внаслідок використання невстановленою особою завідомо підробленого документу (свідоцтва про право власності на житло) здійснено заволодіння квартири [ADDRESS] на підставі удаваної угоди. Відповідно до довідки Управління майном комунальної власності міста № 01-05/01.1-09/826 від 25.04.2016 року рішення щодо приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося. Таким чином, право укладати договір купівлі-продажу з боку продавця станом на 31.08.2015 року належало лише власнику майна територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради. Договір купівлі-продажу від 31.08.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] порушує публічний порядок, так як був спрямований на незаконне заволодіння квартирою [ADDRESS] . З цих підстав, звернулися до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 листопада 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що правомочність укладати договір купівлі-продажу належить саме власнику, в даному випадку Територіальній громаді м.Полтави в особі Полтавської міської ради, що підтверджує відсутність в особи, яка уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що встановлено вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 21.11.2018 року, необхідного обсягу цивільної дієздатності і створює за собою правовий наслідок - визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, скасування свідоцтва про право власності на житло від 17 лютого 1997 року та припинення права [PERSON] на об`єкт нерухомого майна. З цих підстав, прохали задовольнити позов у повному обсязі (а.с.60-64). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департаменту з питань реєстрації до суду надійшли пояснення, в яких прохали врахувати, що відповідно до абз.1-3 п.1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав. Згідно з абз.1-3 ч.3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України ( у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону), проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є спеціальним законом у сфері державної реєстрації прав та визначає порядок скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, тому зміст позовних вимог відповідає цим нормам (а.с.82-84). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду надійшло клопотання, в якому повідомлено, що відповідно до Положення про управління житлово-комунального господарства, УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради не наділено відповідними повноваженнями по зберіганню правовстановлюючої документації на об`єкти нерухомого майна, тому надати пояснення щодо питань приватизації зазначеної у позові квартири та копії будь-яких документів на підтвердження чи спростування факту проведення приватизації квартири [ADDRESS] , не має можливості. Також вказано, що з 01 квітня 2010 року повноваження щодо здійснення приватизації державного житлового фонду було покладено на відділ обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради, що на даний час входить до структури Управління майном комунальної власності міста. Представник позивача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради Лобач Ю.О. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.147). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.95-96, 109-110, 142-145). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.93-94, 119-120, 140-141). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.112, 116, 136). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.90-91). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департаменту з питань реєстрації у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові пояснення, в яких прохав розглядати справу без його участі (а.с.82-84). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації № 2» Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с.53, 113, 135). Представник третьої особи, не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Мельниченко І.С. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.146). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справи докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В., відповідно до якого [PERSON] передав у власність (продав) вказану квартиру [PERSON] (а.с.30-31). Право власності на вказану квартиру за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень , номер запису про право власності : 10982691 від 31.08.2015 року (а.с.32). Відповідно до п.1.2 Договору квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради 17 лютого 1997 року. У п.1.6 Договору вказано, що відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 31.05.2015 року у квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.30-31). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу 31 серпня 2015 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №713700653101, номер запису про право власності 10982691 (а.с.29-31). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, право укладати договір купівлі-продажу з боку продавця належить лише власнику майна. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути , зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЖЕО № 2» ПМР (а.с.33). Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 21.11.2018 року встановлені фактичні обставини, які свідчать про те, що внаслідок використання невстановленою особою завідомо підробленого документу (свідоцтва про право власності на житло) здійснено заволодіння квартири [ADDRESS] на підставі удаваної угоди, а саме встановлено, що обвинувачена [PERSON] , переслідуючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення, з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману від фіктивного продажу нерухомого майна, діючи умисно, домовилася про спільне вчинення цих злочинів з особою, справа щодо якої виділена в окреме провадження (далі - Невідома особа), обвинуваченою [PERSON] та іншими невстановленими досудовим слідством особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи наявну у Невідомої особи інформацію, [PERSON] підшукала квартиру [ADDRESS] , яка перебувала в користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зняті з реєстрації за вказаною адресою у 1986 році в зв`язку із виїздом до Російської Федерації, із-за чого в даній квартирі довгий період часу ніхто не проживав. Скориставшись цим, обвинувачена спільно з іншими співучасниками вирішили вказану квартиру продати. Діючи умисно, в кінці третьої декади серпня 2015 року, [PERSON] , достовірно знаючи від Невідомої особи, що квартира буде реалізована із використанням завідомо підроблених документів, які їй будуть у подальшому надані особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження (далі - Особа 1), для надання їх нотаріусу при посвідченні договору-купівлі продажу, обвинувачена після їх отримання від вказаної особи, почала підшукувати покупця на квартиру [ADDRESS] , маючи вказівку від Невідомої особи ввести його в оману шляхом надання йому неправдивих відомостей про удаваного власника вказаної квартири та забезпечення замовчування відомостей про дійсного власника, викликавши таким чином у нього впевненість щодо правомірності реалізації нерухомості. Водночас, обвинувачена [PERSON] відповідно до відведеної їй ролі та вказівки Невідомої особи здійснила пошук особи, а саме мешканця м. Кременчука [PERSON] та запропонувала останньому з метою реалізації злочинних намірів групи, виступити удаваним власником квартири [ADDRESS] , пообіцявши йому за участь у протиправній реалізації вказаної нерухомості грошову винагороду в сумі 1000 грн. Окрім того, останній зобов`язаний був надати копію свого паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON] , а також вчинити дії, пов`язані із введенням в оману потерпілого, шляхом укладення удаваного правочину щодо продажу від свого імені квартири [ADDRESS] . Отримавши від [PERSON] необхідні документи, [PERSON] у третій декаді серпня 2015 року передала Невідомій особі для подальшої реалізації злочинного умислу групи осіб. В кінці третьої декади серпня 2015 року, Невідома особа передала отримані копії паспорта та ідентифікаційного коду Особі 1, в обов`язки якої входило забезпечення членів групи підробленими документами на об`єкти нерухомості - квартири. Невстановлена слідством особа (відносно якого матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження) (далі - Особа 2), виготовила та передала Особі 1: свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , довідку ЖЕО № 2 про відсутність зареєстрованих в ній осіб, які відповідно до висновку експерта № 2033 від 1 листопада 2016 року є підробленими, виготовлені шляхом нанесення струменевим способом із використанням друкарського пристрою з відтворенням кольорового зображення струменево-краплинною технологією; довідку приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», яка також відповідно до висновку експерта №2117 від 16 листопада 2016 року є підробленою, відбиток печатки нанесений не тією печаткою, зразки відбитків якої надані для порівняльного дослідження. У подальшому, [PERSON] отримала від Особи 1 вказані підроблені документи на квартиру [ADDRESS] для показу їх при необхідності покупцю, якого відповідно до вказівки Невідомої особи мала розпочати пошук. Після цього обвинувачена [PERSON] , відповідно до відведеної їй ролі та вказівки Невідомої особи з метою пошуку клієнтів на квартиру [ADDRESS] , розповсюдила інформацію про продаж вказаної квартири через знайомого ріелтора [PERSON] , яка не була обізнана про злочинні наміри останніх. 31 серпня 2015 року [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману та отриманню неправомірної вигоди, будучи достовірно обізнаною, що запропонована нею квартира продається удаваним власником та із використанням завідомо підроблених документів, ознайомила покупця [PERSON] із об`єктом нерухомості, а саме квартирою [ADDRESS] , яку останній виявив намір придбати. Водночас, [PERSON] , діючи умисно, приховуючи факт продажу квартири на підставі заздалегідь підроблених документів, вводячи в оману потерпілого [PERSON] , запропонувала останньому придбати квартиру [ADDRESS] за ціною, нижчою від ринкової, за 16000 доларів США та повідомила про терміновий продаж вказаної нерухомості у зв`язку із необхідністю виїзду удаваного власника за кордон, чим викликала у потерпілого усвідомлення правомірності купівлі-продажу. Крім того, [PERSON] з метою прикриття незаконної діяльності групи повідомила та запевнила покупця, що посвідчення угоди купівлі-продажу квартири необхідно проводити у нотаріуса в м. Кременчук, у зв`язку із нібито похилим віком власника квартири. В цей же день, 31 серпня 2015 року, [PERSON] згідно відведеної їй Невідомою особою ролі, в приміщенні приватного нотаріуса Ганночки О.В. у [ADDRESS] за його особистої присутності, а також удаваного власника квартири [PERSON] , використовуючи надані Особою 1 підроблені документи, передала їх нотаріусу для посвідчення договору купівлі-продажу та державної реєстрації квартири [ADDRESS] на потерпілого [PERSON] , який придбав дану квартиру за 16000 доларів США, що за курсом НБУ на момент укладання договору становить 338966,56 грн, передавши вказану суму [PERSON] та сплативши з неї 500 доларів США за послуги нотаріуса та податок, внаслідок чого йому було завдано шкоду у великих розмірах. Відразу після вчинення вказаних протиправних дій [PERSON] , вийшовши з приміщення нотаріальної контори, передав грошові кошти в сумі 15500 доларів США Невідомій особі, яка розподілила їх між учасниками групи. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 1114 від 15 листопада 2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 31 серпня 2015 року складає 321760 грн. (321760:609=528,34), що в 528,34 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і становить великий розмір (а.с.9-21). Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки Управління майном комунальної власності міста № 01-05/01.1-09/826 від 25.04.2016 року рішення щодо приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося (а.с.22). Таким чином, право укладати договір купівлі-продажу з боку продавця станом на 31.08.2015 року належало лише власнику майна територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради. Договір купівлі-продажу від 31.08.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] порушує публічний порядок, так як був спрямований на незаконне заволодіння квартирою [ADDRESS] , а тому позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до абз.1-3 п.1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону), до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав. Згідно з абз.1-3 ч.3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України ( у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону), проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є спеціальним законом у сфері державної реєстрації прав та визначає порядок скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, тому зміст позовних вимог є обгрунованим та позовні вимоги в частині припинення права [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, скасування свідоцтва про право власності на житло від 17 лютого 1997 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] та припинення права [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] такими, що пілягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved