Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 13 серпня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52150308796В у відповідності до якого останній отримав кредит у сумі 349450,00 гривень зі строком кредитування до 13.08.2019 року під 16,29% річних за користування кредитом. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується заявою на видачу/перерахування кредитних коштів від 13.08 2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було надане в приватне обтяження транспортний засіб: автомобіль марки - INFINITY, модель - G25, тип - легковий сєдан, 2012 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕВ №1м. Донецька УДАІ ГУМВС України у Донецькій області 11.08.2012 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн. У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем по поверненню кредитних коштів, по кредитному договору наявна заборгованість у розмірі 392429,33грн., а саме: заборгованість за кредитом - 274947,80грн., урахування індексу інфляції - 104442,53 грн. та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України становить -13039,00грн. Виходячи з викладеного, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 392429,33 грн. перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки - INFINITY, модель - G25, тип - легковий сєдан, 2012 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], шляхом надання дозволу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов'язаних з переоформленням даного транспортного засобу та зобов'язати [PERSON] передати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» предмет застави - автомобіль марки - INFINITY, модель - G25, тип - легковий сєдан, 2012 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 5886,44 грн. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справишляхом розміщення на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України» повістки - повідомлення. Однак, в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 13 серпня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52150308796В у відповідності до якого останній отримав кредит у сумі 349450,00 гривень зі строком кредитування до 13.08.2019 року під 16,29% річних за користування кредитом (а.с.4-10). Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується заявою на видачу/ перерахування кредитних коштів від 13.08.2012 року (а.с.11). В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було надане в приватне обтяження транспортний засіб: автомобіль марки - INFINITY, модель - G25, тип - легковий сєдан, 2012 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України у Донецькій області 11.08.2012 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.31-32). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.23-25). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн (а.с.26-27). У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем по поверненню кредитних коштів, по кредитному договору наявна заборгованість станом на 29.09.2016 року, яка складає 392429,33грн., а саме: заборгованість за кредитом - 274947,80грн., урахування індексу інфляції - 104442,53 грн. та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України становить - 13039,00грн. (а.с.9-10). За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Приписами ч. ч. 1, 2 ст.590 ЦК України визначено,що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання по поверненню кредитних коштів, по Кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 392429,33 гривень. У зв'язку з чим, порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Отже, у банка виникло законне право вимагати від відповідача погашення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 59 ЦПК України, допустимими доказами на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги. У зв'язку з чим, первісним кредитором - ПАТ «ВТБ Банк» відступлено новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги за кредитним договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує належні первісному кредитору права заставодержателя в зобов'язаннях за договорами застави, укладеними між первісним кредитором - ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON], що укладені в якості виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Доказів, які б спростовували , що відступлення права вимоги за договором факторингу не відбулося та даних щодо інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна - автомобіля матеріали справи не містять. Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відсутність такої реєстрації до ухвалення судом рішення про звернення стягнення не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення. Згідно із ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Згідно із статтею 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 5886,44 гривень, що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 12 жовтня 2016 року (а.с.1). За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved