Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційнИЙ банк «ПраВЕКС - Банк» звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Берегівська О.А. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі,. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, подали до суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій вказали, що позовні вимоги не визнають. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що 17 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3636-036/07Р згідно умов якого останній отримав кредит на загальну суму 180 200 гривень зі строком повернення до 17 вересня 2031 року із сплатою 14,49 % річних (а.с.6-9). З метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, 17 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 3636-036/07 р., відповідно до умов якого остання виступала поручителем [PERSON] і зобов'язувалась нести солідарну майнову відповідальність за виконання ним взятих зобов'язань (а.с.12). Позичальник [PERSON] допустив прострочку виконання зобов'язань за кредитним договором у результаті чого у нього станом на 14 серпня 2013 року виникла заборгованість в сумі 687 355,22 гривень, із них: 179 573,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 78 195, 31 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 237 223,04 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 192 363,86 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. 09.10.2013 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» надіслав вимогу [PERSON] та [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 3636-036/07Р ( а.с.17-18). Відтак, ПАТ КБ «Правекс-Банк», 22 листопада 2013 року, обґрунтовано звернувся з позовом до Боржника та Поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 3636-036/07Р від 17.09.2007 року. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як зазначено у п.4.1 Договору поруки № 3636-036/07Р від 17 вересня 2007 року, цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 17 вересня 2034 року. Також у п.1.3 Договору поруки № 3636-036/07р від 17 вересня 2007 року зазначено, що поручитель (у даному випадку [PERSON].) дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов'язання Позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або до даного договору Кредитором в односторонньому порядку. Таким чином, при укладенні договору поруки 17.09.2007 року [PERSON] дала згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов'язання Позичальника в тому числі на збільшення розміру процентної ставки за кредитом. З урахуванням зазначених обставин підлягає до задоволення позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 179 573 гривень, та відсотків за користування кредитом в сумі 237 223,04 гривень. У той же час, не можуть бути повністю задоволеними вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» щодо стягнення з відповідачів 78195,31 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, та 192 363,86 гривень пені за несвоєчасне повернення відсотків. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної даності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3636-036/07Р від 17.09.2007 року убачається, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту, в сумі 78 195,31 гривень нарахована відповідачам за період з 11.12.2007 року по 20.05.2012 року, а пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 192 363,86 нарахована за період з 11.12.2007 року по 20.05.2012 року. Тому розмір заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту, згідно представлених розрахунків, буде обчислюватися з 22.11.2012 року по 22.11.2013 року і становитиме 0 гривні 00 коп., а розмір заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків, згідно представлених розрахунків, буде обчислюватися з 22.11.2012 року по 22.11.2013 року і становитиме 0 гривень 00 копійок.( а.с.10-11) На підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» суму заборгованості в розмірі 416 796, 04 гривень , яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 179 573,00грн. ; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 237 223, 04 гривень . Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача, понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті, а саме судовий збір у розмірі 3441,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial