Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Представник [PERSON] за угодою [PERSON], заінтересована особа Ужгородський ЗАГС, Ужгородський міський нотаріальний округ звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення юридичного факту. Заява вмотивована тим, що протягом останніх десяти років [PERSON], спільно проживала з своїм чоловіком, [PERSON], і вели з ним спільне господарство. Так, згідно із договорами дарування укладених 27 лютого 2014 року, заявник та [PERSON] придбали у дар у спільну часткову власність від [PERSON] в рівних частинах по 1\\2 частині квартири кожний на праві приватної власності за [ADDRESS]. Дані договори посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міською нотаріального округу Рак О.І. від 27.02.2014 за реєстром 629. Довідкою від 09 липня 2014 року № 137, виданою директором ПрАТ «Житлово-побутове підприємство» підтверджено, що заявник дійсно проживає в даній квартирі, а саме за № 122 у будинку [ADDRESS]. Поряд з цим, [PERSON] укладено договір за № 122 від 01.07.2014 з ПрАТ «ЖПП» по надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім цього, 10.07.2014 р. [PERSON] укладено договір з комунальним підприємством «ВУ водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород» про надання послуг з водопостачання та водовідведення», а також договір № 05-22022 про користування електричною електроенергією. Крім цього, цей факт підтверджується, сплаченими квитанціями за оплату комунальних послуг. Встановлення факту родинних відносин із [PERSON] заявнику потрібне для подальшого оформлення спадкових прав, адже заявник зі своїм чоловіком [PERSON], придбали дану квартиру для спільного проживання як чоловік і дружина. Окрім цього, заявник вказує, що зазначені заявником обставини можуть підтвердити свідки: [PERSON], проживає по [ADDRESS]; [PERSON] проживає по [ADDRESS]; [PERSON] проживає по [ADDRESS]. [INFO]. [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER]). Після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину шляхом постійного проживання. Крім [PERSON] з чоловіком у даній квартирі більше ніхто не проживає. Інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку чоловіка після його смерті відсутні. У зв'язку з тим, що заявник хворіла, були відсутні кошти для консультації, оскільки юридично неграмотна, своєчасно не звернулась про визнання заявника дружиною [PERSON] та встановлення права власності на майно. 27.03.2015 р. представник [PERSON] за угодою [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої уточнив заявлені вимоги та просив встановити факт проживання без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] протягом дев'яти років, в тому числі в квартирі за №122 у будинку [ADDRESS] з 27.02.2014 до дня його смерті однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу. 27.05.2015 р. представником позивача було надано заяву, згідно якої зазначає, що протягом останніх десяти років [PERSON], спільно проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] за адресою [ADDRESS], а вже після обміну будинку на квартиру за №122 у будинку [ADDRESS] проживали разом за цією адресою до дня смерті [PERSON]. Ухвалою суду від 06.04.2015 року до участі в справі в якості заінтересованих осіб було залучено відділ реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУЮ та першу Ужгородську державну нотаріальну контору. Представник [PERSON] за угодою [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділ реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУЮ в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - приватний нотаріус Ужгородського міською нотаріального округу Рак О.І. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Представник заінтересованої особи - першої Ужгородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду заінтересовану особу було належним чином повідомлено, відомості про причини неявки до суду не поступали. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності представників заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії попереднього договору укладеного 24.02.2014 р., [PERSON] та [PERSON], а саме п. 2 договору встановлено, що сторони зобов'язуються до п'ятнадцятого числа травня місяця дві тисячі чотирнадцятого року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,0511, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться за адресою: [ADDRESS], визначивши ціну продажу у розмірі 172000(сто сімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок. Згідно поданої заявником копії розписки від [INFO] [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] квартиру а адресою [ADDRESS] та доплату в розмірі 5000 дол. США в обмін на будинок за адресою [ADDRESS]. Згідно з копіями договорів дарування укладених 27 лютого 2014 року, [PERSON] та [PERSON] придбали у дар у спільну часткову власність від [PERSON] в рівних частинах по 1\\2 частині квартири кожний на праві приватної власності за [ADDRESS]. Дані договори посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міською нотаріального округу Рак О.І. від 27.02.2014 за реєстром 629. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] р.н.був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 01.02.2001 року. Згідно з копією довідкою від 09 липня 2014 року № 137, виданою директором ПрАТ «Житлово-побутове підприємство» [PERSON] дійсно проживає в квартирі за адресою [ADDRESS]. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] укладено договір за № 122 від 01.07.2014 з ПрАТ «ЖПП» по надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 10.07.2014 р. [PERSON] укладено договір з комунальним підприємством «ВУ водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород» про надання послуг з водопостачання та водовідведення», а також договір № 05-22022 про користування електричною електроенергією, за адресою квартири [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. у віці 47 років, про що 13.05.2014 року складено відповідний актовий запис №485, місце смерті м. Ужгород. [PERSON] звернувшись до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу з заявою про заведення спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO], отримала відмову. Крім того, їй було роз'яснено, що заявнику необхідно звернутися до суд з приводу вирішення питання про прийняття спадщини та встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини. Згідно листа відділу реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУЮ від 07.05.2015 року відносно гр.. [PERSON], який помер [INFO], актові записи про шлюб та народження дітей відсутні. Крім того, в долучених до справи нотаріально засвідчених заявах (Приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Петрунь О.Є. від 26.05.2015 р. ) громадян [PERSON], та [PERSON], що проживали по сусідству на вул. Доманинській в будинках відповідно 185, 193, останні стверджують, що [PERSON] дійсно проживала з 2001 року по лютий 2014 року з [PERSON] за адресою [ADDRESS], вела з [PERSON] спільне господарство та проводила оплату за комунальні послуги. Окрім цього заявник вказує, що встановлення факту заявнику потрібне для подальшого оформлення спадкових прав, оскільки придбали квартиру для спільного проживання, за адресою квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки». Згідно ч.4 статті 3 Сімейного кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із положеннями ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК. Указана норма поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Якщо під час розгляду заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю суд установить, що це пов'язано з наступним вирішенням спору про право власності на нажите за період такого проживання майно, то згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України суд повинен залишити таку заяву без розгляду і роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. звернуто увагу, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Та сама позиція закріплена листом ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13: При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7)». Пунктом 2 Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. встановлено, - «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що з 2001 року по 27 лютого 2014 року [PERSON] разом з [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS], та вели спільне господарство, а з 27 лютого 2014 року по день смерті [PERSON] після придбання квартири для спільного проживання, проживали за адресою [ADDRESS] та вели спільне господарство. Отже, відносини сторін набули ознак сімейного союзу чоловіка та жінки, вони мали спільні сімейні права та обов'язки. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає що заява обґрунтована, а тому вона підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved