Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON], збитків, завданих в наслідок ДТП в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті ДТП, що мало місце 02.07.2014 року, позивач виплатив страхувальнику, який зазнав збитків, суму страхового відшкодування в розмірі 9 955,24 грн. Оскільки ДТП сталось через порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, позивач просить стягнути з нього в порядку регресу вказану суму страхового відшкодування та судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином причини неявки суду невідомі. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 02 липня 2014 року в місті Києві по вул.. Червоноармійській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], пі керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], ДТП сталось в наслідок порушення відповідачем ПДР України. Вказане підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2014 року по справі № 3-8813/11 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України відносно останнього. Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаної ДТП автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, вартість яких виходячи з протоколу огляду транспортного засобу від 09.07.2014 р. склала 9 955,24 грн. Відповідно до полісу № АС 9404610 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Міцубісі» д/н [NUMBER] застрахована ПрАТ «СК «Альфа-страхування». Вказану суму за вирахуванням в розмірі 9 955,24 грн. було сплачено ПрАТ «Страхова компанія»Альфа Страхування» було сплачено ПрАТ «СК»Арсенал страхування» оскільки ПрАТ «СК»»Арсенал страхування» в свою чергу сплатив власнику наземного транспортного засобу «КІА» д/н [NUMBER], [PERSON] на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1310/13-Тз/К/01 суму страхового відшкодування в розмірі 11 478 грн. 60 коп. на підставі страхового акту від 10.07.2014 р. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved