Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № CL-B00/G003/2008, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 30 257,43 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, строком до 21.02.2014 року. Також 16.02.2009 року, 22.06.2009 року, 13.04.2010 року, 26.01.2012 року було укладено додаткові договори до Кредитного договору № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року, які є його невід'ємною частиною. 29.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-B00/G003/2008, а також 22.06.2009 року, 26.01.2012 року було укладено Додаткові договори до Договору поруки № SR-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року, які є його невід'ємною частиною, відповідно до умов яких відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести повну солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами). 20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» продало (відступило) TOB «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель на загальну суму заборгованості 15 526191,43 доларів США, 15 695892,13 грн., 937 136,75 швейцарських франків, 7 358,68 євро. Згідно умов даного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, у тому числі, за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) та Договором поруки № SR-B00/G003/2008 (з додатковими угодами), укладеними з відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) у розмірі 11 905,32 доларів США, що еквівалентно 140 972,19 грн. (тіло кредиту), а також була нарахована пеня у розмірі 514 548,52 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за Кредитним договором № CNL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року у розмірі 11 905,32 доларів США, що станом на 04.07.2014 року еквівалентно 140 972,19 грн., пеню у розмірі 514 548, 52 грн., а також судовий збір у розмірі 3654 грн. У судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за довіреністю Марейчик Н.О. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 512, 514, 516, 526, 530, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077-1079 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 29.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № CL-B00/G003/2008, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 30 257,43 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, строком до 21.02.2014 року. Також 16.02.2009 року, 22.06.2009 року, 13.04.2010 року, 26.01.2012 року було укладено додаткові договори до Кредитного договору № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року, які є його невід'ємною частиною. Кредитні кошти були отримані Позичальником [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 12 від 29.02.2008 року (а.с.23). Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 29.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-B00/G003/2008, а також 22.06.2009 року, 26.01.2012 року було укладено Додаткові договори до Договору поруки № SR-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року, які є його невід'ємною частиною, відповідно до умов яких відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести повну солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами). Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» продало (відступило) TOB «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель на загальну суму заборгованості 15 526191,43 доларів США, 15 695892,13 грн., 937 136,75 швейцарських франків, 7 358,68 євро. Згідно умов даного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, у тому числі, за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) та Договором поруки № SR-B00/G003/2008 (з додатковими угодами), укладеними з відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Даний договір купівлі-продажу кредитного портфелю є укладеним, оскільки TOB «ОТП Факторинг Україна» було сплачено ПАТ «ОТП Банк» винагороду у розмірі 69 841 178, 04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2373 від 20.07.2011 року. Позивач TOB «ОТП Факторинг Україна» повідомляв Позичальника [PERSON] та Поручителя [PERSON] про зміну Кредитора з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг», що вбачається із досудових вимог № 21051405, № 21051406 від 21.05.2014 року (а.с. 34-37). Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) та Договором поруки № SR-B00/G003/2008 (з додатковими угодами). Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) у розмірі 11 905, 32 доларів США, що еквівалентно 140 972,19 грн. (тіло кредиту), а також була нарахована пеня у розмірі 514 548,52 грн. (розрахунок заборгованості, а.с. 38). TOB «ОТП Факторинг Україна» повідомляло Позичальника [PERSON] та Поручителя [PERSON] про необхідність погашення заборгованості за Кредитним договором № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 року (з додатковими угодами) шляхом направлення досудових вимог № 21051405, № 21051406 від 21.05.2014 року (а.с. 34-37), однак заборгованість погашена не була. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань по поверненню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, становить 514 548,52 грн., що значно перевищує розмір збитків 140 972,19 грн. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Згідно Правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року, справа № 6-100 цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 100 000 грн. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, а саме випливають з договору кредиту та договору поруки, встановив, що права позивача відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 2409,72 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial