Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у червні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 470. Від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2011 року. Зазначила, що поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем не збирається, спільне проживання та збереження сімї неможливе і суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 27.06.2017 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 27.06.2017 року просив суд\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не\~ заперечував\~ щодо розірвання шлюбу. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 03 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 470, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилася\~спільна дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 514 від 15 травня 2007 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з січня 2011 року, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та поділу мана відсутні. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки позивач та відповідач не бажають поновлювати, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved