Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач\~ свої вимоги мотивує тим, що з 23 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року працював у ТОВ «Лівобережний трейд». При звільненні йому не була виплачена заробітна плата в розмірі 8298,33 грн. Внаслідок чого йому було завдано моральних страждань у вигляді приниження честі, гідності, ігнорування його прав, втратою ділової репутації. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8 298,33 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 19 758,00 грн. та 10\~000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений. Надав письмовий відзив, в якому зазначив, що всі виплати з оплати праці з позивачем проведені. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. від 8 серпня 2018 року позов залишено без руху. Згідно розпорядження №275 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи справа передана судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 6 вересня 2018 2018 року відкрито провадження у справі призначено судове засідання на 11 жовтня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 11 жовтня 2018 року відкладено розгляд справи до 12 грудня 2018 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. 12 грудня 2018 року відкладено розгляд справи до 9 січня 2019 року у звязку зі знаходженням головуючого судді у відрядженні. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: З 23 квітня 2018 року по 31 травня 218 року [PERSON] працював у ТОВ «Лівобережний трейд»,що підтверджується копією трудової книжки (а.с.49-50). Наказом ТОВ «ЛІВОБЕРЕЖНИЙ ТРЕЙД» №12-к від 19 квітня 2018 року прийнято [PERSON] з 23.04.2018 року на основне місце роботи на повний робочий день на посаду територіального менеджера з терміном випробуванням 3 місяці (а.с.48). Наказом ТОВ «ЛІВОБЕРЕЖНИЙ ТРЕЙД» №20-к від 24 травня 2018 року звільнено [PERSON] , територіального менеджера, 31 травня 2018 року за власним бажанням (а.с.52). Згідно штатного розкладу за квітень, травень 2018 року розмір посадового окладу «територіального менеджера» становить 3851,00 грн. (а.с.50-51). З розрахункових листів, відомостей розподілу виплат ТОВ «ЛІВОБЕРЕЖНИЙ ТРЕЙД» та платіжних доручень №126, 167,184 вбачається, що позивачу нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 930,02 грн за відпрацьовані 6 робочих днів у квітня 2018 року; 1395,03 грн. - за першу половину травня 2018 року: 1937,52 грн. за другу половину травня 2018 року та компенсацію за 2 дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.53-63). Позивач зазначає, що з ним не в повній мірі проведено розрахунок по оплаті праці, оскільки його посадовий оклад становив 9\~000,00 грн., на підтвердження своєї позиції посилається на виписки по картам за період з 1 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року. Однак, суд не може прийняти їх як належний доказ по справі, оскільки вони не мають реквізитів офіційного документа, не зрозуміло ким вони видані, яких карток та переводів стосуються, не можна достовірно вважати, що вони відображають рух коштів саме по картці позивача. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення трудових прав, позивачем в судове засідання надано не було. Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то з матеріалів справи взагалі незрозуміло про який вимушений прогул йдеться мова, адже позивач звільнився за власним бажанням, свого звільнення не оскаржував. Тому вказана вимога є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Згідно до ст.\~237-1\~КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~\~ Вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є похідною від вимоги позивача про стягнення заробітної плати. Оскільки, вона позивачем не доведене порушення його прав на отримання заробітної плати, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд також не вбачає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed