Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду і просить визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 19.04.05 між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» (далі - відповідач) та [PERSON] як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» (далі - позивач) було укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 29-02/С-3 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого відповідач приймає позивача у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у [ADDRESS] шляхом фінансування Позивачем цього будівництва в обсягах, визначених умовами Договору. Свої зобов'язання по сплаті коштів за об'єкт інвестування позивач виконав вчасно та в повному розмірі. Проте відповідач взяті на себе зобов'язання по укладеному договору не виконав, що призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. При цьому у позивача відсутні документи які б забезпечували його право на майно до завершення його будівництва. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.04.05 між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та [PERSON] як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» було укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 29-02/С-3, згідно п. 1.1. якого відповідач приймає позивача у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у [ADDRESS] шляхом фінансування позивачем цього будівництва в обсягах, визначених умовами Договору. Згідно п. 1.3 Договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 13.10.06, позивач фінансує двокімнатну квартиру [ADDRESS] (далі - об'єкт інвестування), запланований початок будівництва - 1 квартал 2006 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2007 року, а згідно п. 1.4.2. Договору фінансування об'єкту інвестування здійснюється на умовах наступного графіку: 1 етап - фінансування 93 % планової загальної площі квартири вноситься з моменту початку фінансування за ціною 3 300,00 грн. за 1 кв.м. до 20.04.05, 2 етап - залишок фінансування вноситься після кінцевого уточнення БТІ загальної площі об'єкту по ціні, що діє на момент внесення коштів. Одним із обов'язків відповідача згідно п. 3.2.3. Договору є введення будинку в експлуатацію у визначені Договором строки. На виконання зобов'язань за Договором позивач у встановлені строки здійснив в повному обсязі фінансування об'єкту інвестування в розмірі 290 850,00 грн., що становить 100% інвестиційної вартості об'єкту та підтверджується довідкою від 29.03.07 № 068-03/07, виданою АТЗТ «ДВК», та квитанціями № 875 від 07.11.05, № 34996331 від 17.03.07, № 34808978 від 15.03.07, від 29.12.06, № 93 від 14.12.05, № 47 від 13.10.06, № 947 від 28.12.05, № 212 від 09.04.05, № 12 від 01.03.07, № 21 від 07.03.07. Позивач у позовній заяві вказав, що відповідач не виконав умови Договору, зокрема з 2006 року, по теперішній час, не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку у [ADDRESS], не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію та не передав позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на проінвестовану квартиру [NUMBER] (№ 6 згідно креслень) загальною площею 71,01 кв.м., чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань, та що призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Усі усні та письмові звернення позивача до відповідача стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, не дали позитивних результатів. По факту вчинення шахрайських дій СВ Оболонським РУГУ МВС України порушено кримінальну справу №55-1749 за ч. 4 ст.ст. 190 КК України, а позивача та інших постраждалих інвесторів визнано потерпілими сторонами у кримінальній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Положеннями ст.876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 ч.1 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена/створена/ особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно п.5 ст.7, ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. На думку суду, оскільки позивачем профінансовано двокімнатну квартиру [ADDRESS] у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт інвестування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання майнового права за позивачем не надає право йому здійснювати оформлення права власності на вказані об'єкти нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом набуття позивачем речових прав у вигляді майнових прав на вказані об'єкти інвестування. На підставі викладеного та

Outcome: approved