Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач у лютому 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №225 від 28.06.1996 була передана [PERSON] . Позивач зверталась до державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. із заявою про прийняття спадщини на указане нерухоме майно, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Надати державному нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на нерухоме майно на ім`я спадкодавця позивач немає можливості, оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на своє ім`я. Також батько позивача не завершив приватизацію земельної ділянки площею 1000 кв.м. за указаною адресою та не отримав Державного акта про право власності на таку земельну ділянку. За даними інвентаризації, проведеної «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» Комунального підприємства Охтирської міської ради станом на 23.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди: під літ. «А-1ж» житловий будинок, житловою площею 18,8 кв.м., під літ «Б» сарай, під №1 ворота, під №2 огорожа. Реєстрація права власності станом на 23.02.2018 року відсутня, житловий будинок одноповерховий, з однієї житлової кімнати, загальною площею 33,3 кв.м., самочинно побутових будівель та перепланувань не виявлено, рік будівництва житлового будинку 1939 рік. Посилаючись на указані обставини позивач просить визнати за нею: 1) право власності на 1/3 частину житлового будинку та побутових будівель і споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] за технічним паспортом виготовленим станом на 23.02.2018 року КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» під літ. «А-1ж» житловий будинок, житловою площею 18,8 кв.м., під літ.«Б» - сарай, під №1 - ворота, під №2 - огорожа, на які мав право [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку спадкування за законом; 2) право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу на земельну ділянку загальною площею 1000 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була передана у приватну власність [PERSON] , який помер [INFO] на підставі рішення Тростянецької міської ради народних депутатів №225 від 28.06.1996 року. Ухвалою суду від 04.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 19.03.2020 року закрито підготовче провадження, замінено неналежного відповідача Тростянецьку міську раду на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] , витребувано додаткові письмові докази, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснила, що разом з братом і сестрою, які є відповідачами у справі прийняли спадщину після смерті батька. У державного нотаріуса отримали кожний свідоцтво про право на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач з разом з батьками проживала з народження. По-сусідству з ними за адресою: [ADDRESS] проживало подружжя [PERSON] та [PERSON] , які були самотніми, дітей не мали, були особами похилого віку і батьки позивача їх доглядали до смерті. Позивач зі слів батька пам`ятає, що указане подружжя мало оформити чи договір дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] або інший документ. [PERSON] зазначала, що будучи дитиною пам`ятає як за тиждень до смерті у 1970 році цих сусідів, які померли майже одночасно, приводили нотаріуса до них додому, але жодних документів у позивача на підтвердження цього факту немає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, надали заяви, в яких справу просили розглянути без їх участі, проти позову не заперечили. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у м.Тростянець Сумської області (а.с.7, 8, 9). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 59777541 від 11.03.2020 року, наданої державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа за №246/2014 та 27.06.2017 року видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частині кожному на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.51, 52, 53). Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 19.01.2020 року позивачу, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (а.с.11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , що свідчить про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (частини 1, 3 статті 1267 ЦК України). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Згідно з інформаційною довідкою від 23.02.2018 року №201, виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» станом на 23.02.2018 року реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відсутня. Будинок за вказаною адресою одноповерховий, з однієї житлової кімнати, загальною площею 33,3 кв.м., рік будівництва - 1939 рік, відсоток зносу 70 % (а.с.11, 12-16). У дослідженій судом інвентарній справі на спірний житловий будинок за адресою [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи на будинок, який би підтверджував право власності на нього [PERSON] (а.с.76-81). Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 13.04.2020 відсутні відомості про власника нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Відповідно до записів будинкової книги у спірному житловому будинку з 17.06.1953 року був прописаний [PERSON] , 1895 року народження, який помер [INFO] , а з [INFO] була також зареєстрована [PERSON] , 1985 року народження, яка померла [INFO] (а.с.23). Батько позивача [PERSON] був прописаний у спірному будинку з 27.10.1970 року, а [PERSON] та [PERSON] у зв`язку зі смертю були виписані за адресою: [ADDRESS] 18.11.1970 року у зв`язку зі смертю (а.с.24). Позивач не надала до суду доказів набуття її батьком за життя у власність житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також судом під час розгляду справи не установлено факту набуття [PERSON] у власність цього будинку відповідно до законодавства, яке було чинним на момент його прописки у спірному житловому будинку на підставі відповідного правовстановлюючого документа згідно з Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Відтак, оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку та побутових будівель і споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи вимоги позивача про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування, суд виходить з таких мотивів. Судом установлено, що за життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів №225 від 28.06.1996 року згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року №15-92 та статті 6 Земельного Кодексу України було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , орієнтовною площею 1000 кв.м. (а.с.17, 18. 19). Рішенням 36 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради від 22 липня 2020 року № 344 внесено зміни до Прокоповичу рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів №225 від 28.06.1996 року в частині адреси місцезнаходження земельної ділянки, яка передана у приватну власність [PERSON] , замість [ADDRESS] , указана [ADDRESS] . З листа відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 26.03.2020 року установлено, що у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та факту реєстрації земельної ділянки не встановлено (а.с.66). При вирішенні справи суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК України). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, тобто якщо відчужується будівля і споруда, яка розташовується на земельній ділянці, що належить на праві власності, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування права на майно, що належали останньому, у тому числі включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. Проте, оскільки після смерті [PERSON] спадщину, крім позивача прийняли і [PERSON] і [PERSON] , частки яких у спадщини є рівними, за позивачем слід визнати право на завершення приватизації на 1/3 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Отже, позов [PERSON] є підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial