Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач - ТзДВ «СК «Київ Ре» звернувся з позовом про стягнення коштів в порядку регресу в сумі 79 011, 57 грн. з відповідача - [PERSON], посилаючись на наступні обставини. 27 грудня 2013 року між [PERSON] та ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9409606. Забезпечений транспортний засіб за цим Полісом - автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER]. 14 липня 2014 року в м. Київ на перехресті вул. Лесі Українки та Дружби народів мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фольксваген» державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].), «Ніссан», державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].), та «Фольксваген» державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].). 27 серпня 2014 року Печерським районним судом м, Києва винесено постанову, якою відповідача було визнано винним в вказаній ДТП. Оскільки відповідача визнано винним в ДТП, а також те, що цивільно-правова відповідальність, відповідача була застрахована у позивача , згідно Полісу № АС/9409606, потерпілі в ДТП - [PERSON] та [PERSON] звернулися до позивача з заявами на виплату страхового відшкодування за завдану шкоду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому Полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи. Враховуючи вимоги чинного законодавства, позивач, після звернення потерпілих із відповідними заявами, вжив всіх заходів для виплати відшкодування потерпілим в ДТП, виплативши на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 31426,52 грн.; на користь [PERSON] в розмірі 46835,05 грн. Крім того, позивач додатково витратив 750, 00 грн. на послуги аварійних комісарів, які займалися встановленням розміру збитку та збором документів по справах. Таким чином, позивачу завдано матеріального збитку в сумі 79 011, 57 грн. Вказану шкоду на підставі ст. 1194 ЦК України позивач і просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з наведених вище підстав, з приводу наданих відповідачем письмових заперечень по суті заявленого позову просив долучити до матеріалів справи правову позицію, викладену Верховним Судом України у справі №6-1цс14 від 12.02.2014р. і застосувати її при вирішенні даного спору. Представник відповідача підтримав надані суду письмові заперечення, просив звернути увагу на нову правову позицію, викладену Верховним Судом України у справі №6-284цс15 від 16.09.2015р. і застосувати її до спірних правовідносин, відмовивши в позові. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, становив наступне. 27 грудня 2013 року між [PERSON] та ТзДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9409606. Забезпечений транспортний засіб за цим Полісом - автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER]. 14 липня 2014 року в м. Київ на перехресті вул. Лесі Українки та Дружби народів мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фольксваген» державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].), «Ніссан», державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].), та «Фольксваген» державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON].). 27 серпня 2014 року Печерським районним судом м, Києва винесено постанову, якою відповідача було визнано винним в вказаній ДТП. Оскільки відповідача визнано винним в ДТП, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у позивача згідно Полісу № АС/9409606, потерпілі в ДТП - [PERSON] та [PERSON] звернулися до позивача з заявами на виплату страхового відшкодування за завдану шкоду. Після звернення потерпілих із відповідними заявами, позивач виплатив відшкодування потерпілим в ДТП, сплативши на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 31426,52 грн.; на користь ТОВ «Автоальянс Київ» за заявою [PERSON] в розмірі 46835,05 грн. Відповідно до підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема у випадку, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV. Підпункт 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV передбачає обовязок водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правової позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15: «Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків». Виходячи з вищевикладеного, суд приймає до уваги, як обґрунтовані, доводи відповідача про те, що даний страховий випадок зафіксований правоохоронними органами, є повідомлення про ДТП від [PERSON] та [PERSON]; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2014 року і позивач це визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Саме цей правовий висновок щодо застосування підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно з ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має бути врахований при застосуванні зазначеної правової норми. Суд критично оцінює доводи представника позивача про можливість застосування правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові по справі №6-1цс14 від 12.02.2014р., оскільки вказана правова позиція викладена щодо застосування статей 33, 38 Закону в іншій редакції, - до внесення змін Законом України від 17.02.2011р. Отже, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed