Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за договором позики. В обґрунтування вказує, що 6 липня 2012 року між [PERSON] та ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» було укладено договір безпроцентної цільової позики, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність [PERSON] грошові кошти, а відповідач зобов`язався використати позику за цільовим призначенням і повернути позивачу у визначений договором строк. Відповідно до пункту 1.4. договору розмір позики складав 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень). Згідно з п. 2.1. договору строк повернення - до 06.07.2017 року. Цільове призначення - придбання відповідачем житла (п.2.1. договору). Позивачем було виконано умови договору і передано відповідачеві грошові кошти, що посвідчується видатковим касовим ордером. За кошти одержані у позику за договором [PERSON] було придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира перебуває у власності [PERSON] і на цей час. Протягом строку дії договору [PERSON] сплатив частину суми позики: 756 458, 88 грн (сімсот п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім грн 88 коп). В порушення пункту 2.4. Договору [PERSON] не повернув позивачу суму позики в повному обсязі в строк до 06.07.2017 року. Окрім того, позивач вказує, що як вбачається з розділу три договору позики виконання зобов`язання за договором позики було забезпечено порукою. Поручителем за договором безпроцентної цільової позики є [PERSON] . Згідно з п.3.1. та п. 3.2. договору [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] свого обов`язку за договором у повному обсязі. Відповідно до п. 3.3. договору [PERSON] відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON] Посилаючись на ст.ст.526-530, 553-555, 1046-1049 ЦК України та беручи до уваги уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь суми основного боргу в розмірі 2 195 541,12 грн., 354 865,82 грн. - інфляційне збільшення боргу, 109 290,69 грн. - три відсотки річних та судові витрати в розмірі 40 615,47 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] 05.12.2017 року за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено третю особу - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України. 22.02.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог до [PERSON] , свою позицію обґрунтовує тим, що як вбачається, із матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 03.08.2017 р., а договір поруки припинив свою дію 06.07.2017 р., таким чином, на момент звернення позивача до суду строк, протягом якого позивач, як кредитор, міг реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання, закінчився, а позивач відповідно втратив своє суб`єктивне право (право вимоги до [PERSON] ). 27.02.2018 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що заперечення представника [PERSON] не підтверджуються доказами, а тому позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 04.05.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подала до суду заперечення на відповідь на відзив. 12.09.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №756/2677/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про визнання частково недійсним договору позики від 06.07.2012 року. 28.01.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про зупинення провадження у справі до вирішення пов`язаної з нею цивільної справи №756/2677/18. В задоволенні вказаних клопотань судом було відмовлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позові та просила задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, з посиланням на припинення договору поруки та просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 6 липня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір безпроцентної цільової позики, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність [PERSON] грошові кошти, шляхом видачі коштів з каси позивача, а відповідач зобов`язався використати позику за цільовим призначенням і повернути позивачу у визначений договором строк. (а.с.13-14). Відповідно до пункту 1.4. Договору розмір позики складав 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень). Пунктом 1.3 Договору встановлено, що цільовим призначенням позики є придбання квартири. Згідно з п. 2.1. Договору, позика надається на строк 5 років і має бути повернута до 06.07. 2017 року. Позивач виконав зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав грошові кошти в розмірі обумовлені сторонами, що підтверджується видатковим касовим ордером №1286 (а.с.15). Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.194-196) заборгованість відповідача станом на 26.02.2019 року складає: основний борг в розмірі 2 195 541 грн. 12 коп.; інфляційне збільшення боргу - 354 865 грн. 82 коп., три відсотки річних - 109 290 грн. 69 коп. Вказаний розмір заборгованості відповідачем [PERSON] не спростовано. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було встановлено, що станом на день звернення до суду відповідач - [PERSON] взяті на себе зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав та борг за договором позики не повернув в обумовлені строки та розміри, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] підлягають стягненню сума основного боргу - 2195541 грн. 12 коп., 354865 грн.82 коп. - інфляційне збільшення боргу та 109290 грн. 69 коп. - 3 % річних. В цій частині суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення судом. Окрім того, судом встановлено, що виконання за договором позики від 06.07.2012 року було забезпечено порукою, поручителем за яким є [PERSON] . (а.с.13-14). Відповідно до п.3.1 Договору, поручитель поручається перед позикодавцем за виконання позичальником свого обов`язку за цим Договором. Відповідно до ст.546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.п.3.3 - 3.4 Договору, поручитель відповідає перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник. Строк дії цього Договору поруки відповідає строку дії забезпеченого ним Договору Позики. Відповідно до п.4.3 Договору, термін дії даного договору: з дати підписання його сторонами та до 06.07.2017 року. Окрім того, згідно п. 2.1. Договору, позика надається на строк 5 років і має бути повернута до 06.07. 2017 року. Остаточний розрахунок щодо повернення позики має бути здійснено не пізніше 06.07.2017 р. (п.2.4 Договору). Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Верховний Суд в постанові від 05.06.2019 року у справі №554/1566/17 зазначив, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення, оскільки строк дії договору поруки відповідає строку дії забезпеченого ним договору позики, термін дії якого встановлений до 06.07.2017 року, а відтак строку дії договору поруки закінчився 06.07.2017 року і порука вважається такою що припинила свою дії. Згідно ст.ст.133,141 ЦПК України, з відповідача - [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 40615 грн. 47 коп. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно платіжного доручення №880 від 12.03.2018 року позивач сплатив кошти за отримання правової допомоги в розмірі 12 000 грн., які необхідно відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути на його користь з відповідача - [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial