Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позиція сторін у справі У січні 2020 року Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах Київської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що Київською місцевою прокуратурою № 6 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019101060000264, зареєстрованому 05.09.2019 за фактом заволодіння невстановленими особами шляхом використання підроблених документів нерухомим майном, встановлено факт незаконного набуття права власності на квартиру [ADDRESS] . Встановлено, що вказана квартира перебувала у власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та якого згідно інформації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи було поховано за рахунок держави. Згідно листа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.09.2019, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1994. Відповідно до інформації Печерського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо [PERSON] , [INFO] , внесено актовий запис про смерть № 14297 від 13.09.2017. Актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей на зазначену особу не виявлено. Згідно інформації зі Спадкового реєстру: спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори, спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривались, заповіти/спадкові договори не складались. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Починаючи з 13.09.2018 орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме Київська міська рада, був зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , відумерлою. Однак, через неналежний захист державних інтересів міською радою, вказану заяву дотепер не подано. Право власності на таку спадщину виникає у територіальної громади за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено ч. 3 ст. 1277 ЦК України. Таким чином,квартира [ADDRESS] повинна належати територіальній громаді міста в особі Київської міської ради. Разом з цим, Київською місцевою прокуратурою № 6 встановлено факт незаконного набуття права власності на вказане майно фізичною особою. Так, після смерті [PERSON] , право власності на квартиру 15.09.2017 зареєстровано за [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено договір дарування квартири, серія та номер: 2735, виданий 31.07.2008, видавник: Дмитренко В.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. На теперішній час відомості щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дмитренко В.М. у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні, у зв`язку з цим інформацію щодо дійсності запису щодо реєстрації договору дарування витребувано з Київського державного нотаріального архіву. Так, відповідно до інформації Київського державного нотаріального архіву, за 31.07.2008 взагалі відсутній запис про посвідчення будь-якого договору дарування на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого на праві приватної власності за [PERSON] . На даний час, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер - 2853 від 22.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. Така обставина, як відсутність у [PERSON] будь-яких майнових прав на квартиру [ADDRESS] , прямо перешкоджала укладенню договору купівлі-продажу з [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.» Проте, позивачем подано позов про визнання договору недійсним, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою. А також позивач не є власником спірного майна, права якого порушені. Позивачем порушено норми глави 9 розділу IV ЦПК України, якою імперативно визначено, що розгляд справ про визнання спадщини відумерлою здійснюється в порядку окремого провадження і законом не передбачено виключень. Проте позивач в своєму позові окрім інших вимог зазначив і вимогу про визнання спадщини відумерлою мотивуючи тим, що це спір про право. Відповідачем здійснено перевірку дійсності зазначеного договору в єдиному державному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, витяг з якого додається, де зазначено, що договір зареєстровано 31.07.2017р. Про те відповідач не відомо за яких причин нотаріусом Дмитренко В. М. не передано до Державного нотаріального архіву копій відповідного договору дарування. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначено, що вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої прокурором позовної заяви вбачається спір про право, що підлягає розгляду виключно в порядку позовного провадження. Представник Київської міської ради направила до суду заяву, в якій вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42019101060000264, зареєстрованому 05.09.2019 за фактом заволодіння невстановленими особами шляхом використання підроблених документів нерухомим майном, за яким перевіряється факт незаконного набуття права власності на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира перебувала у власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та якого згідно інформації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи було поховано за рахунок держави. Згідно листа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.09.2019, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1994. Відповідно до інформації Печерського районного у м. Києві відділу РАЦС, щодо [PERSON] , [INFO] , внесено актовий запис про смерть № 14297 від 13.09.2017. Актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей на зазначену особу не виявлено. Згідно інформації зі Спадкового реєстру: спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори, спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривались, заповіти/спадкові договори не складались. На даний час, згідно з Інформаційною довідкою,на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38288625 від 22 листопада 2017 року власником квартири є [PERSON] .: реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 29.06.2010. До матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу, укладеного 22 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , за яким остання придбала квартиру [ADDRESS] . Також до матеріалів справи долучено копію договору дарування зазначеної квартири від 31 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, згідно з листом Київського державного нотаріального архіву від 16 травня 2019 року № 1394/01-21, за 31 липня 2008 року відсутній запис про посвідчення будь-якого договору дарування на квартиру [ADDRESS] зареєстрованого право приватної власності за [PERSON] . В справах 2-03 «Договори відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались» відсутні примірники договорів дарування стороною якого була б громадянка [PERSON] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. З огляду на викладене та з урахуванням статті 8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами територіальної громади та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, суд зазначає про наявність спору про право, адже встановлено факт заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - права власності на квартиру, а тому безпідставними є твердження представника відповідача про порушення позивачем норми глави 9 розділу IV ЦПК України. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (частина перша статті 1220 ЦК України). За приписами частин першої - третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно з частиною першою статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону Судом встановлено, що у померлого [PERSON] , [INFO] , відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, спадщину ніхто не приймав, а відтак спадщина є відумерлою та переходить у власність територіальної громади. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). У частині першій статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За приписами частин першої - другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що договір дарування квартири [ADDRESS] від 31.07.2008, укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] - з іншої сторони, є нікчемним у силу закону, оскільки вказаний договір порушує публічний порядок у зв`язку з тим, що спрямований на незаконне відчуження комунального майна, яке в силу норм закону щодо відумерлої спадщини, повинно перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. На наявність права власника на майно не впливає та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 17.10.2011 у справі № 5002-8/5447-2010, від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15 та від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15. Враховуючи, що подальше відчуження майна за договором купівлі-продажу здійснено після нікчемного правочину, є потреба у визнанні договору купівлі-продажу № 2853 від 22.11.2017 квартири [ADDRESS] , укладеногоміж [PERSON] та [PERSON] , недійсним у судовому порядку, оскільки вказаний договір порушує право власності територіальної громади на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до п. 4 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною другою статті 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно із п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Виходячи з того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім`я [PERSON] здійснена на підставі нікчемного правочину, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 37148340 від 19.09.2017, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1355603880000, підлягає скасуванню, як і наступна державна реєстрація. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по 4 204, 00 грн з кожного.

Outcome: approved