Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на слідуючи обставини. З травня 2012 року по березень 2014 року позивач сумісно проживала з відповідачем по справі, [PERSON]. Шлюб сторони не укладали. Від сумісного проживання сторони у справі мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. В березні 2014 року відповідач припинив з позивачем будь-які стосунки і переїхав проживати до іншого помешкання. Відповідач являючись батьком неповнолітньої дитини він зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на її утримання, але в добровільному порядку він свого батьківського обов'язку не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Інших дітей на утриманні відповідача немає, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. У відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи ту обставину, що відповідач на даний час ніде не працює, позивач вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач проти позову позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував, а на утримання дружини заперечував, оскільки в період по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років , вона працює, тобто, має постійне місце роботи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER], виданого 13.02.2013 року відділом ДРАЦС Томаківського РУЮ Дніпропетровської області, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками [PERSON]. На утримання дитини відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, син проживає з матір'ю. Довідка Томаківскої селищної ради Дніпропетровської області є підтвердженням того факту, що малолітній [PERSON] дійсно проживає разом з позивачем у справі та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний у вищевказаному свідоцтві батьком дитини, а тому зобов'язаний утримувати її до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісяця, то , суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки позивачка має постійне місце роботи, що також сама позивачка підтвердила в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов частково. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial