Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 02011962783 від 28 травня 2008 року у розмірі 126 727 гривень 64 копійки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 267 гривень 28 копійок. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором станом на 10.10.2013 р. вона має прострочену заборгованість за кредитом у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача Грицай В.О. надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, що підтверджено судовими повістками, в судове засідання повторно не з'явилася. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. 28 травня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» уклало з відповідачем [PERSON] кредитний договір № 02011962783, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 74 900,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 10.06.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних від непогашеної суми кредиту, разової комісії за надання кредиту та комісії за управління кредитом у розмірі 1,5 % та 0,2 % від початкової суми кредиту відповідно (а.с.6-8). 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», яке, в свою чергу, зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 02011962783 від 28.05.2008 р. (а.с.16-20). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи договір № 02011962783 від 28.05.2008 р., зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісіями та іншими передбаченими договором витратами щомісячними платежами, розмір та періодичність яких визначена Графіком платежів, який є додатком № 1 та невід'ємною частиною договору (а.с.6-9). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 10.10.2013 р. за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитом, становить 126 727,64 гривень і складається з заборгованості за: кредитом - 69 490,59 грн., відсотками - 29 145,64 грн., комісією - 8 838, 45 грн. та штрафу - 19 252,96 грн. (а.с.24). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором № 02011962783 від 28 травня 2008 року [PERSON] порушила встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом у розмірі 69 490,59 грн., відсотками у розмірі 29 145,64 грн. та комісією у розмірі 8 838,45 грн. підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо стягнення з відповідачки неустойки (штрафу) за порушення нею обов'язків зі сплати кредиту підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦПК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) має бути обмежено останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починатися з місяця, з якого вона нараховується, в межах строку позовної вимоги за основною вимогою. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в межах строку позовної давності, виходячи з дати подання позову до суду - 02 грудня 2013 року та наданої у розрахунку заборгованості періодичності платежів, а саме: з 10 грудня 2012 року по 02 грудня 2013 року, що становить 3 067,20 гривень. Відповідно, судові витрати, понесені позивачем, в порядку ст. 88 ЦК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial