Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.11.1989 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося внаслідок наявності різних інтересів. З липня 2014 р. сімейні відносини не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Проживають окремо. Донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідач працює у КУ «Перша Сумська міська клінічна лікарня» лікарем, має постійний заробіток, на утриманні неповнолітніх дітей, окрім їхньої доньки, а також непрацездатних батьків не має, тому має змогу сплачувати аліменти. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % заробітку, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивач свої позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав їх та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що сторони з 03.11.1989 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦСу міськвиконкому м. Суми, актовий запис № 2592 (а.с. 5). Подружжя має доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з липня 2014 року між сторонами припинені подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 30 % заробітку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., а також на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved