Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 68705,94 грн. за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 03.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № СL-152621. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № СL-152621 від 03.12.2018 року станом на 17.01.2020 рік заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 68705,94 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 52310,23грн.; заборгованості за відсотками 14672,71грн.; заборгованості за пенею 1723,00 грн. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № СL-152621 у розмірі 68705,94 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.; понесені витрати на правничу допомогу та витрати у зв`язку із явкою позивача до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ «Кредобанк». До судового засідання відповідач не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.Неодноразово надсилав заяву про перенесення розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. 03.12.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № СL-152621 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 55000,00 грн., строком до 02.12.2022року. Відповідно до п.4.1. Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 47,69 % річних. Відповідно до п.6.1 Договору, Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Крім того, згідно п.6.3 Договору, Позичальник мав щомісячно здійснювати повернення суми заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум ануїтетного платежу (розмір якого визначається пунктом 6.2 Договору). Згідно п.6.2 Договору Позичальник здійснює погашення заборгованості відповідно до Графіку платежів. Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 48 щомісячних платежів по 2609 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 48 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми Щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 03.12.2018 по 02.12.2022 погашаються в однаковому порядку. Також, згідно п.4.5 Договору, реальна річна процентна ставка складає 59,6 % річних. Відповідно до п.4.2, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої згідно цього пункту Договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за вищезазначеним Кредитним договором виконав повністю надав відповідачу кредит в сумі 55000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 68452108;№68452094;№68452121 від 03.12.2018 року. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 17.01.2020 року утворилась заборгованість в сумі 68705,94 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 52310,23 грн.; заборгованості за відсотками 14672,71 грн.; заборгованості за пенею 1723,00 грн. Наразі вищезазначена заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивачем подано достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявністю заборгованості за договором про надання банківських послуг від 03.12.2018 року та те, що відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, позовні вимоги АТ «Кредобанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № CL-152621 від 03.12.2018 року. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню оскільки з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вказано в Постанові Верховного суду від 17.10.2018 року №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів даної справи позивач додає до позовної заяви тільки попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, однак не додає до позовної заяви документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). За перевіркою матеріалів справи суд знаходить не доведеними та документально не підтвердженими витрати позивача на правничу допомогу, оскільки стороною позивача не було надано розрахунок таких витрат та доказів сплати таких послуг. Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial