Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач у вересні 2019 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати наказ Запорізького національного університету про звільнення №791-к від 30.08.2019 року незаконним; поновити його на займаній посаді; зобов`язати відповідача внести в трудову книжку запис про поновлення на роботі; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування якого вказав, що його було прийнято на роботу Запорізький національний університет на посаду викладача. 03.09.2018 року укладено контракт №03-42/88 на термін дії з 01.09.2018 року до 31.08.2021 року. Наказом №791-к від 30.08.2019 року його 31.08.2019 року звільнено з посади доцента кафедри прикладної фізики і нано матеріалів за п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці. Вважає звільнення незаконним та безпідставним, оскільки відповідач в наказі про звільнення з займаної посади не вказав на пункт контракту на підставі якого проводиться звільнення, послався на п.6 ст.36 КЗпП України, замість того, щоб надати зміни до контракту, відповідач надав листа №03-5388 від 19.06.2019 року в якому зазначив, що у випадку не згоди перейти працювати на 0,5 ставки на посаді доцента, його буде звільнено. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2019 року залучено в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] 24.10.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, з причини його безпідставності та необґрунтованості. 01.11.2019 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на відзив в яких представник позивача зазначає, що відповідачем не представлено жодних письмових доказів про внесення сторонами контракту змін до його умов в частині зміни заробітної плати, а також змін в організації виробництва і праці. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 11.11.2019 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на заперечення на відзив на позовну заяву в яких третя особа вказує, що наказом №254 від 06.06.2019 року «Про зміну істотних умов праці науково-педагогічних працівників кафедри прикладної фізики і нано матеріалів» було встановлено, що науково-педагогічним працівникам кафедри прикладної фізики і наноматеріалів та кафедри фізики твердого тіла з 01.09.2019 року будуть змінені істотні умови праці, у зв`язку зі зменшенням роботи, з однієї ставки на частку ставки. Також представник відповідача зазначив, що на кафедрі прикладної фізики і наноматеріалів відбулись зміни в організації виробництва, тому, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України. Порушень умов Контракту адміністрацією ЗНУ не було, всі процедури відбуваються відповідно до норм чинного законодавства та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, визнати наказ про звільнення позивача №791-к від 30.08.2019 року незаконним, поновити його на займаній посаді, зобов`язати відповідача внести в його трудову книжку запис про поновлення на роботі, та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суду надали пояснення аналогічні, викладеним у позові та запереченні на відзив. Представник відповідача Борисов К.Б. у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у письмовому відзиву на позовну заяву та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з такого. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 03.09.2018 року між [PERSON] та Запорізьким національним університетом в особі ректора [PERSON] укладено контракт №0342/88 відповідно до якого позивач призначається на посаду доцента кафедри прикладної фізики і наноматеріалів на термін з 01.09.2018 року до 31.08.2021 року. Відповідно наказу ректора Запорізького національного університету [PERSON] №791-к від 30.08.2019 року [PERSON] звільнено з посади доцента кафедри прикладної фізики і наноматеріалів з 31.08.2019 року за п.6 ст.36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці. Підставою для видання такого наказу слугувало службове подання завідувача кафедри прикладної фізики і наноматеріалів [PERSON] , витяг з протоколу №9 від 23.05.2019 року засідання Вченої ради Запорізького національного університету, попередження про зміну істотних умов праці від 19.06.2019 року №03-53/88, акт про відмову написання заяви на переведення від 23.08.2019 року З листа т.в.о. ректора Запорізького національного університету Бондар О.Г. №03-53/88 від 19.06.2019 року вбачається, що адміністрація ЗНУ попереджає позивача, що у зв`язку зі зміною умов праці щодо зменшення навчального навантаження науково-педагогічних працівників кафедри, відбудеться зміна істотних умов праці, а саме: з 01.09.2019 року по 31.08.2020 року в рамках раніше укладеного контракту позивача буде переведено на 0,5 ставки доцента кафедри прикладної фізики і наноматеріалів, як основне місце роботи та запропоновано позивачу до 23.08.2019 року подати заяву про згоду або відмову на переведення. 23.08.2019 року співробітник відділу кадрів ЗНУ склала акт про відмову позивача написання заяви про згоду працювати в нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці (зменшення навчального навантаження). Т.в.о. ректора ЗНУ Бондар О.Г. 06.06.2019 року видано наказ №254 про зміну істотних умов праці науково-педагогічних працівників кафедри прикладної фізики і наноматеріалів в якому зазначено, що науково-педагогічним працівникам кафедри прикладної фізики і наноматеріалів та кафедри фізики твердого тіла з 01.09.2019 року будуть змінені істотні умови праці, у зв`язку зі зменшенням роботи, з однієї ставки на частку ставки. Відповідно до п.4.1 Контракту № 03-42/88 від 03.09.2019 року укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що працівникові ЗНУ за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, виплачується заробітна плата (оклад) за рахунок коштів ЗНУ в розмірі 6026,00 гривень, доплати: за науковий ступінь 15%, вчене звання 25% від посадового окладу, але не менше ніж це встановлено рішенням уряду України з урахуванням економічного і фінансового становища ЗНУ, факультету, кафедри. Пунктом 6 вищевказаного контракту передбачені зміни та розірвання контракту. Відповідно п.п.6.1.5 Контракту № 03-42/88 від 03.09.2019 року укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що з ініціативи ЗНУ дострокове розірвання контракту може бути тільки за умов, передбачених чинним трудовим законодавством, а також невиконання працівником умов, викладених у третьому розділі цього контракту; п.п.6.1.6 З інших підстав, передбачених чинним трудовим законодавством. Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, а також особливості порядку звільнення чи продовження дії контракту. У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року N170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. Відповідно п.6 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Відповідно ч.6 ст.55 ЗУ «Про вищу освіту» педагогічні працівники призначаються на посаду та звільняються з посади керівником закладу вищої освіти. Педагогічні працівники кожні п`ять років проходять атестацію. За результатами атестації визначається відповідність працівників займаній посаді, присвоюються кваліфікаційні категорії, педагогічні звання. Таким чином, позивача було звільнено без порушення процедури, тому згідно із статтею 235 КЗпП України, відсутні правові підстави для визнання звільнення незаконним і поновлення його на роботі. За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд не встановив порушень відповідачем трудових прав [PERSON] , за захистом яких останній звернувся до суду, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed