Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року, станом на 11 березня 2015 року в сумі 18 135,62 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 390 875,86 гривень, яка складається із: 15 169,75 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 326 952,65 гривень - заборгованість за кредитом; в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 194,74 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 4 197,22 гривень; 1 559,83 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 33 618,92 гривень заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 1 375,30 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 29 641,75 гривень; 1 406,04 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 30 304,29 гривень - розрахована пеня; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 1827,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 1827,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2555/82/58951, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 21 420,00 доларів США. Кредит надано на строк 120 місяців, з 08 серпня 2007 року по 08 серпня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 13,50% річних (п. 1.4. кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов п. 1.2. якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язаннях боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року в повному обсязі цих зобов'язань. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, 08 лютого 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до п. 1.1. якої, строк кредиту збільшено на 92 календарних місяці. Дата остаточного погашення кредиту - 08 квітня 2025 року. Крім того, позичальнику на період з 08 лютого 2010 року до 08 лютого 2011 року надано кредитні канікули. Позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов'язання за кредитним договором. Загальна сума заборгованості позичальника - [PERSON] за кредитним договором № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року станом на 11 березня 2015 року становить 18 135,62 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 390 875,86 гривень, яка складається із: 15 169,75 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 326 952,65 гривень - заборгованість за кредитом; в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 194,74 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 4 197,22 гривень; 1 559,83 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 33 618,92 гривень заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 1 375,30 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 29 641,75 гривень; 1 406,04 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 30 304,29 гривень - розрахована пеня. 22 січня 2015 року позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-15398 та поручителю було направлено вимогу про необхідність виконання зобов'язань вих. № 114-0-0-00/15-15401, проте заборгованість погашена так і не була. Представники позивача в судовому засіданні 24 червня 2015 року, 06 жовтня 2015 року, 02 грудня 2015 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Додатково зазначили, що їм не відомо про укладання додаткового договору поруки у зв`язку із укладанням додаткової угоди до кредитного договору. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив подальший розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24 червня 2015 року, 06 жовтня 2015 року позовні вимоги визнав частково, пояснив суду, що дійсно отримував у банку кредит, однак він втратив деякі квитанції та не може стверджувати, що нарахована позивачем заборгованість відповідає дійсності. В подальшому в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причини не явки не повідомив. Відповідач [PERSON] судовому засіданні 24 червня 2015 року, 06 жовтня 2015 року позов не визнала, пояснила, що кредит отримував [PERSON] він і повинен за нього сплачувати. Про те, що з [PERSON] було укладено додаткову угоду 08 лютого 2010 року їй нічого не відомо, ні банк, ні [PERSON] їй про це не повідомляли. В подальшому в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила, подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2555/82/58951, за яким кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 21420,00 доларів США, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та Тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, кредит надається на 120 місяців з 08 серпня 2007 року по 08 серпня 2017 року (включно), згідно Графіку надання кредиту. Згідно п. 1.4. Розділу 1 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом складає 13,500% відсотки річних. Інфляційне застереження: сторони домовились, що кредитор має право без отримання будь-якої додаткової згоди позичальника коригувати (змінювати) процентну ставку протягом дії цього договору в випадках, передбачених п. 1.5.1.6. договору, та з дотриманням порядку, передбаченого п. 6.2. цього договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 5.1. Розділу 5 кредитного договору, позичальник зобов'язується: виконувати умови, передбачені цим договором. Здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 08 серпня 2017 року (включно) на рахунок, зазначений в п. 4.1. цього договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER], в «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату комісії за обслуговування кредиту на рахунок № 6111, в «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904. 08 лютого 2010 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року. Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди № 1, строк кредиту було збільшено на 92 календарних місяців, у зв'язку з чим: пункт 1.2. кредитного договору було викладено в наступній редакції: «Дата остаточного погашення кредиту «08» квітня 2025 р.». Пункт 1.2. кредитного договору викладено в наступній редакції: «Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 212 (місяців)». Згідно п. 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 16 422,00 доларів США, станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 367,71 доларів США, у тому числі: 178,50 доларів США - заборгованість з погашення суми кредиту; та 189,21 доларів США - заборгованість з погашення процентів. На підставі цієї додаткової угоди з 08 лютого 2010 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Відповідно до п. 3 додаткової угоди, тимчасово на період з 08 лютого 2010 року до 08 лютого 2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди, у такому порядку: протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом відповідно до умов кредитного договору становить 2 074,74 доларів США. Сукупна заборгованість за процентами підлягає сплаті позичальником на таких умовах: протягом кредитних канікул позичальник зобов'язується сплатити 7,25% сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення таких щомісячних платежів: 15 лютого 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 березня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 квітня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 травня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 червня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 липня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 серпня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 вересня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 жовтня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 листопада 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 грудня 2010 року підлягає сплаті 150,36 доларів США; 15 січня 2011 року підлягає сплаті 150,36 доларів США. Різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами, становить 270,42 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів (додаток до цієї додаткової угоди), у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов'язується здійснити погашення вищезазначеної заборгованості у майбутньому відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. Згідно п. 4 додаткової угоди, сторони погодили, що з 08 лютого 2010 року погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів (щомісячний рівними частинами платіж, який включає в себе погашення частини заборгованості за кредитом та процентів) відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. Дата погашення щомісячних ануїтетних платежів - 15 числа кожного календарного місяця. Якщо дата платежу припадає на небанківський день, в такому разі платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті платежу. Розмір щомісячного ануїтетного платежу може змінюватися відповідно до умов кредитного договору та/або цієї додаткової угоди. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 10.1. Розділу 10 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Як вбачається з наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальником були порушені умови кредитного договору по сплаті кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 11 березня 2015 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року становить 18 135,62 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 390 875,86 гривень, яка складається із: 15 169,75 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 326 952,65 гривень - заборгованість за кредитом; в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 194,74 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 4 197,22 гривень; 1 559,83 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 33 618,92 гривень заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 1 375,30 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 29 641,75 гривень; 1 406,04 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 30 304,29 гривень - розрахована пеня. В той же час, суд не може погодитися з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості в частині розрахованої пені за користування кредитом та сплати відсотків за користування кредитом. Пеня, відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником своїх зобов'язань. При цьому, пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як було встановлено судом, дійсно з боку відповідача [PERSON] має місце порушення умов кредитного договору, укладеного з позивачем. За вимог ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. Право на неустойку виникає незалежно він наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України) За вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, останнім розраховано до сплати позичальнику суму пені за період з 06 квітня 2012 року по 15 лютого 2015 року, яка складає 1 406,04 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 11 березня 2015 року складає 30 304,29 гривень. Як роз'яснено в п. 27 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Так, Верховний Суд України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року висловив правову позицію, яка полягає в тому, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що строки позовної давності до вимог про стягнення пені складає один рік, суд вважає за наявним застосування вимог ст. 258 ЦК України, та вважає за необхідне визначити розмір пені обмежившись періодом в один рік, що становить період 15 січня 2015 року - 15 лютого 2015 року та складає 358,71 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 7 731, 25 гривень. Відповідно до Розділу 6 кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового виконання. 22 січня 2015 року позивачем на адресу відповідачів були направлені вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки. В той же час, вказана вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором не була виконана позичальником та заборгованість погашена не була. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором з боку позичальника, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що складається з: 15 169,75 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 326 952,65 гривень - заборгованість за кредитом; в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 194,74 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 4 197,22 гривень; 1 559,83 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 33 618,92 гривень заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 1 375,30 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 29 641,75 гривень; 358,71 долари США, що еквівалентно по курсу НБУ - 7 731,25 гривень - розрахована пеня, а всього на загальну суму 17 088,29 доларів США, що в еквіваленті становить 368 302,82 гривень. Щодо заявлених позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON], то суд зазначає наступне. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Так, 08 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено договір поруки (з фізичною особою), за яким поручитель [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 договору поруки, сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України. Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Так, як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року, за умовами якого сторонами було змінено умови кредитного договору в частині погашення кредиту, зменшено розмір щомісячного платежу, визначено, що фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами. В той же час, судом встановлено, що будь-яких додаткових угод до договору поруки позивачем з поручителем укладено не було, позивачем не було повідомлено поручителя про укладення додаткової угоди, при цьому додатковою угодою до кредитного договору було змінено умови кредитування, при цьому змінено обсяг відповідальності, як позичальника, так і поручителя, враховуючи солідарний обов'язок по поверненню кредиту, з огляду на що, суд приходить до висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON], оскільки за вимог ч.1 ст. 559 ЦК України порука за договором поруки від 08 серпня 2007 року є припиненою. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2555/82/58951 від 08 серпня 2007 року у розмірі 17 088,29 доларів США, що в еквіваленті до гривні відповідно до курсу НБУ станом на 11 березня 2015 року (21,552936 гривень) становить 368 302,82 гривень. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3654 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial