Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Українське зерно» 08.09.2017 рокузвернувся до суду з позовом до [PERSON] про сплату заборгованості за договором поставки, пені, процентів та інфляційних за порушення строків оплати товару, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь: основний борг за поставлений комбікорм у розмірі 65951,34 гривень, пеню у розмірі 83011,91 гривень, 10% річних в розмірі 19218,14 гривень, інфляційні в розмірі 13489,39 гривень, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2777,58 гривень. Вобґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.11.2014 року між ТОВ «Українське зерно» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Українське зерно» зобов'язалося передати відповідачу у власність білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки) премікси, товар за погодженням сторін,а покупець зобов'язався прийняти його та оплатити на умовах, передбачених договором поставки. Відповідно до п.11.2 договору поставки, договір набуває чинності з 24.11.2014 року і діє до 31.12.2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору. На виконання договору поставки позивач передав у власність відповідача комбікорм на загальну суму 495463,88 гривень, що підтверджується видатковими накладними та актами звірки взаємних розрахунків від 09.06.2015 року, 01.06.2015 року - 09.06.2015 року. Відповідно до п.5.1 договору поставки, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки є дата видаткової накладної постачальника. Проте, строки оплати поставленого товару відповідачем порушено. Всього відповідачем оплату за поставлений товар здійснено частково в розмірі 429512,54 гривень, інших платежів в рахунок погашення заборгованості за отриманий товар від відповідача не надходило. Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року, товар складає 65951,34 гривень. Відповідно до п.8.3 договору поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року, у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені, від простроченої до сплати суми, за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми. Відповідно до п.10.3 договору поставки, для штрафних санкцій, передбачених умовами договору, строк позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов'язань. Розмір пені за прострочення здійснення оплати в період з 27.01.2015 року по 03.07.2017 року склав 83011,91 гривень. Розмір 10% річних за прострочення здійснення оплати в період з 27.01.2015 року по 03.07.2017 року склав 19218,14 гривень. Також, сума інфляційних склала 13489,39 гривень. Під час укладення договору поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року відповідач був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Проте, відповідно до відомостей з ЄДР, номер запису 25880060002035107 від 17.08.2015 року, було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] Таким чином, як фізична особа, відповідач повинен сплатити позивачу 181670,78 гривень (65951,34 гривень основного боргу + 83011,91 гривень пені +19218,14 гривень 10% річних +13489,39 гривень інфляційних ). Ухвалою суду від 27.09.2017 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 25.01.2018 року провадження у даній справі в частині позовних вимог ТОВ «Українське зерно» до [PERSON] про стягнення 2500 гривень було закрито. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Українське зерно» - Кучеренко В.М. позов підтримала, пояснила, що відповідач як ФОП припинив свою діяльність, але він повинен погасити борг; 30.10.2017 року відповідач сплатив позивачу 2500 гривень основного боргу; пеню позивач просить стягнути у межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25.01.2018 року позов визнав частково. Пояснив, що в 2014 році він відкрив підприємницьку діяльність, через рік він її закрив; борг він не відмовляється платити; в накладних за товар він розписувався, але товар не бачив, бо довіряв своїм знайомим; пеню, інфляційні він не визнає, бо не знав про борг. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що відповідач про борг не знав, тому визнає лише основний борг та судові витрати. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24.11.2014 року між ТОВ «Українське зерно» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Українське зерно» зобов'язалося передати відповідачу у власність білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки) премікси, товар за погодженням сторін,а покупець зобов'язався прийняти його та оплатити на умовах, передбачених договором поставки (а.с.34-37). Відповідно до п.11.2 договору поставки, договір набуває чинності з 24.11.2014 року і діє до 31.12.2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору На виконання договору поставки позивач передав у власність відповідача комбікорм на загальну суму 495463,88 гривень, що підтверджується видатковими накладними та актами звірки взаємних розрахунків від 09.06.2015 року, 01.06.2015 року - 09.06.2015 року (а.с.38-59). Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, строки оплати поставленого товару відповідачем порушено. Всього відповідачем оплату за поставлений товар здійснено частково в розмірі 429512,54 гривень, інших платежів в рахунок погашення заборгованості за отриманий товар від відповідача не надходило. Враховуючи сплачені відповідачем кошти в сумі 2500 гривень, основний борг за поставлений комбікорм склав 63451,34 гривень. Розмір пені за прострочення здійснення оплати в період з 27.01.2015 року по 03.07.2017 року склав 83011,91 гривень. Розмір 10% річних за прострочення здійснення оплати в період з 27.01.2015 року по 03.07.2017 року склав 19218,14 гривень. Також, сума інфляційних склала 13489,39 гривень (а.с.20-24 - розрахунки). Під час укладення договору поставки №24/11/14-Р від 24.11.2014 року відповідач був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Відповідно до відомостей з ЄДР, номер запису 25880060002035107 від 17.08.2015 року, було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.29-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що у відповідача створилась заборгованість за договором поставки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача тастягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки, пеню, проценти та інфляційні за порушення строків оплати товару в загальному розмірі 179170,78 гривень. В порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2777,58 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved