Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви б/н від 19 травня 2011 року відповідач отримала кредитну картку «Універсальна», яка 19.04.2013 року була переоформлена на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Оскільки відповідачем не були виконані належним чином прийняті на себе зобовязання за договором, станом на 19 квітня 2016 року утворилася заборгованість 16381 грн. 32 коп., а тому просить стягнути борг по договору № б/н від 19.04.2013 року на свою користь та судовий збір. Представник позивача та відповідачка в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи сповіщені належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтриманні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову через необгрунтованість позовних вимог. Просив також застосувати строк позовної давності Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до заяви б/н від 19 травня 2011 року відповідач отримала кредитну картку «Універсальна», яка 19.04.2013 року була переоформлена на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку наданого позивачем, загальний розмір заборгованості станом на 19 квітня 2016 року складає 16381 грн. 32 коп. з них: - 8288 грн. 63 коп. - заборгованість за кредитом; - 6136 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. штраф (фіксована частина). - 756, 25 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Враховуючи вищевикладене, кредит та проценти за користування кредитом, вважається істотною умовою даного договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною, сторонами). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недотриманням письмової форми, є нікчемним. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач керується Умовами та Правилами надання банківських послуг, посилаючись на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-911 від 17.08.2010 року та Тарифами [PERSON], які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, вона 19 травня 2011 року підписана [PERSON] (а.с. 9). Вказана обставина не заперечується відповідачкою. В той же час суду не надано доказів на підтвердження того, що позичальником підписані Умови та правила надання банківських послуг та [PERSON], а тому відсутні підстави стверджувати, що відповідачка погодилася саме на ці умови надання кредиту, підписуючи заяву позичальника. Такі ж висновки зроблено Верховним Судом України у постановах № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, № 6-698цс15 від 10.06.2015 року, № 6-757цс15 від 01.07.2015 року, № 6-1926цс15 від 04.11.2015 року. Статтею 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що 19 квітня 2013 року відбулося пререоформлення кредитної картки «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Надані представником позивача копії фотографій (а.с.94, 95) суд не може прийняти до уваги як належний доказ на підтвердження обставин здійснення волевиявлення відповідачки, спрямованого на виникнення договірних відносин з позивачем. Також вказані фотографії не дають можливості встановити дійсного строку виникнення правовідносин та строк їх дії. Таким чином позивачем не доведено обставини укладення між ним та відповідачкою кредитного договору № б/н від 19 квітня 2013 року, заборгованість по якому він просить стягнути з відповідачки. Суд також вважає слушним доводи відповідача щодо необхідності перевірки дотримання вимог закону щодо строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно п. 2.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений у Памятці клієнта і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата одержання картки, зазначена у заяві (а.с. 11-24). Пунктом 2.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці картки, включно, а згідно п. 2.1.2.12. після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява власника про закриття картрахунку. В той же час суд позбавлений можливості здійснити перевірку дотримання строку позовної давності, оскільки надані позивачем докази не дають можливості встановити граничний строк дії картки. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. \~ З огляду на вищевикладене позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed