Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. ПАТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПА Т «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року. 22.04.2008 року між Позивачем, та гр. [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № Г37.101.71201 (далі - кредитний договір). Згідно кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 4480 грн., та інше, зі сплатою 15,4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у звязку з чим і Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 26.06.2015 року. Отже сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.06.2015 року становить 9\~073,38 грн., та складається з: простроченого боргу 2\~391,02 грн., прострочених процентів 3\~854,55 грн., строкових процентів 122,13 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 2\~255,68 грн. та віндикаційних витрат в розмірі 450,00 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 29095410171201 та розрахунком заборгованості станом на 30.06.2015 року. Відповідач у судове засідання не прибув, проте його представник [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення по суті заявлених позовних вимог за якими просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку із спливом строку позовної давності. В обґрунтування заперечень зазначив наступне. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Кредитним договором № Г37.101.71201 від 22.04.2008 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] встановлено графік щомісячних внесків (Додаток № 1), що невідємною частиною кредитного договору. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Аналогічної позиції притримується Виший спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року та Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року. Враховуючи що 22.04.2009 року повинен був бути сплачений останній платіж за Кредитним договором № Г37.101.71201 від 22.04.2008 року, 22.04.2012 року сплив строк позовної давності за всіма платежами вказаного договору. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки Позивачем подано позов поза межами трьох річного строку позовної давності, Відповідач клопоче перед судом про застосування позовної давності до вимог, що були предявлені Позивачем за межами строку позовної давності встановленої ст. 257 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього пропуск строку позовної давності свідчить звернення ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] із позовом про стягнення боргу за вказаним кредитним договором та винесення Ужгородським міськрайонним судом ухвали від 05.09.2014 року про залишення без розгляду позову ПАТ «Ідея Банк» у справі № 308/325/14-ц (2/308/2430/14). Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. ПАТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПА Т «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року. 22.04.2008 року між Позивачем, та гр. [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № Г37.101.71201 (далі - кредитний договір). Згідно кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 4480 грн., та інше, зі сплатою 15,4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у звязку з чим і Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 26.06.2015 року. Отже сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.06.2015 року становить 9\~073,38 грн., та складається з: простроченого боргу 2\~391,02 грн., прострочених процентів 3\~854,55 грн., строкових процентів 122,13 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 2\~255,68 грн. та віндикаційних витрат в розмірі 450,00 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 29095410171201 та розрахунком заборгованості станом на 30.06.2015 року. У запереченнях на позовну заяву позивачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог, що були предявлені Позивачем за межами строку позовної давності встановленої ст. 257 Цивільного кодексу України. Тому судом зясовується питання щодо дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначено у ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 2.1 кредитного договору № Г37.101.71201 від 22.04.2008 року, укладеного між ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентними платежами, в 12 щомісячних внесках до 22 дня/числа кожного місяця, при чому перші 11 внески/внесків у рівній сум 447,76 гривень, а останній внесок 447,75 грн. Нарахування процентів та плати за кредитне обслуговування здійснюється щодня. Базою для нарахування процентів, є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за кредитне обслуговування є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту і відсотків (далі Графік щомісячних внесків) є невідємною частиною договору. Зазначеним договором не передбачено збільшення строку позовної давності сторонами. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-160цс14\~(постанова від 19.11.2014 року) відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України\~ стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічна правова позиція була також викладена Верховним Судом України у справі 6-31цс15 (постанова від 03.06.2015 року) та багатьох інших справах. Слід також зазначити, що відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір був укладений 22.04.2008 року, то відповідно до п. 2.1 цього договору, виданий кредит повинен був бути погашеним до 22.04.2009 року відповідно до існуючого графіку, дослідити який не надається можливим, оскільки останній не був наданий суду позивачем, тобто граничний строк спливу позовної давності у три роки сплинув 22.04.2012 року. Проте, у відповідності до ст. 264 ЦК України, перебіг цього строку був перерваний платежем від 26.06.2015 року на суму 1,00 грн., тому з цієї дати мав би початися перебіг позовної давності заново. Однак відповідач категорично заперечує сплату ним цього платежу. Суду не надано належних та допустимих доказів, що зазначений платіж був вчинений саме відповідачем. Тому суд позбавлений можливості достовірно встановити цей факт, який має суттєве значення для вирішення спору по суті. Відповідач визнає, що ним було дійсно здійснено оплату по кредиту останній раз 04.01.2012 року у сумі 500,00 грн., тобто фактично саме з цієї дати перебіг позовної давності починається заново тривалістю у три роки, який відповідно закінчився 04.01.2015 року, тобто до дати звернення позивачем до суду з відповідним позовом 10.07.2015 року, що у відповідності до вищезазначених норм закону є підставою для відмови у позові. У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 243,60 грн. слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed