Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач сільськогосподарське приватне-орендне підприємство «Золотий Колос» (далі - СПОП «Золотий Колос») звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 12 грудня 2012 року було укладено договора купівлі-продажу згідно яких СПОП «Золотий Колос» придбало у кожного з відповідачів майновий пай. Сторонами цих договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотні умови та проведено повний розрахунок. Однак вказані правочини не були нотаріально посвідчені. Це призвело до того, що на даний момент у позивача відсутня змога зареєструвати право власності на набуте майно, у зв'язку з чим він змушений був звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні вказані вимоги підтримав та просив їх задовольни з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надіславши на адресу суду колективну заяву в якій зазначають, що позовні вимоги визнають, згоду на укладення договорів купівлі-продажу надавали та кошти отримали. Заслухавши пояснення представника позивача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Згідно рішення товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб України» (далі - ТзОВ «Хлібороб України») від 15 березня 2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено майнові паї в натурі, а саме будівлі і споруди току (зерносклад 1968 року, піднавіс 1985 року, піднавіс 1985 року, сушка ОБВ-160 1988 року, комплекс зерноочисний стаціонарний 1977 року, вага десяткова 1976 року). Це майно вони отримали про що свідчить акту прийому передачі від 15 березня 2010 року. 22 вересня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TзOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 3'211 грн., або 0,33 %. [PERSON] 22 серпня 2012 року отримав свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TзOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 5'407 грн., або 0,55 %. 19 листопада 2007 року [PERSON] отримав свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TзOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 3'898 грн., або 0,40 %. [PERSON] 01 грудня 2003 року отримав свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г ТзОВ «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 3'936 грн., або 0,40 %. [PERSON] 28 березня 2006 року отримав свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 3'489 грн., або 0,35 %. [PERSON] 14 березня 2008 року отримала свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TзOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 4'929 грн., або 0,50 %. [PERSON] 23 вересня 2008 року отримав свідоцтво серії [NUMBER] на право власності на майновий пай члена с/г TзOB «Хлібороб України», частка визначена у розмірі 4'912 грн., або 0,43 %. 12 грудня 2012 року кожен із відповідачів та позивач уклали договір купівлі-продажу вказаних майнових паїв. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до фотокопій розписок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен з них отримав кошти за вказаними договорами купівлі-продажу і заявив, що майнових претензій не має. На підставі укладених договорів купівлі-продаж СПОП «Золотий Колос» виготовлено технічний паспорт від 25 вересня 2014 року на вказані будівлі. Отож сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договорів купівлі-продажу та відбулось їх повне виконання, однак, як встановлено у судовому засіданні, відповідачі відмовились від нотаріального посвідчення даних правочинів, пославшись на відсутність коштів. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. (ч. 3 ст. 334 ЦК України) Таким чином суд вважає, що існує достатньо підстав для того аби визнати договори купівлі-продажу паїв від 12 грудня 2012 року дійсними та визнати за позивачем право власності на набуте майно.

Outcome: approved