Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач у квітні місяці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про розподіл спільного майна подружжя у вигляді квартири [ADDRESS], будинку [ADDRESS], автомобіля марки «Ssang yong Reхton», стверджуючи, що зазначене майно придбане сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, що сьогодні виник спір між сторонами щодо володіння і користування вказаним майном, що відсутня технічна можливість поділити нерухоме майно у відповідності до ідеальних часток в самостійні об'єкти нерухомості. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири, 1\\2 частину будинку і на 1\\2 частину автомобіля. Відповідач (представник) позов визнав в судовому засіданні. Представник ПАТ «Правекс Банк» до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений, з позовом ознайомлений, надав письмові пояснення. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2015 рік - рішення Київського райсуду м.Одеси, ухвалене 03.08.2015 року по справі за №520\\4880\\15-ц про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають чотирьох дітей - дочка [PERSON],1999 року і троє дітей неповнолітні. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність квартиру [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2004 року (на підставі договору іпотеки від 20.05.2004 року квартира передана в іпотеку ПАТ «Правекс-Банк»); будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2005 року; автомобіль марки «Ssang yong Reхton» на підставі довідки-рахунку від 20.09.2007 року. Реєстрація прав на вищевказане майно здійснена у відповідності до вимог закону на ім'я відповідача. Позивачева сторона доводить, що квартира, будинок і автомобіль були придбані на спільні грошові кошти подружжя в інтересах сім'ї. Після розірвання шлюбу сторони недійшли згоди щодо розподілу спільного майна. У зв'язку з тим, що технічно неможливо виділити в натурі 1\\2 частину спірної квартири, 1\\2 частину спірного будинку і 1\\2 частину автомобіля, а ні одна із сторін не бажає отримувати грошову компенсацію своєї частки у спільному майні, позивач вимагає визнати за нею право власності на ідеальну частку в квартирі, в будинку і в автомобілі. На обґрунтування своїх вимог позивача посилався на копію рішення Київського райсуду м.Одеси про розірвання шлюбу між сторонами по цій справі, договір купівлі-продажу квартири, договір кредиту, який укладався з метою придбання саме квартири, договір іпотеки, договір купівлі-продажу будинку, витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку сервісного центру МВС України в Одеській області щодо реєстрації автомобіля на ім'я відповідача, висновок №538 від 20.07.2017 року будівельно-технічної експертизи про неможливість з технічної точки зору поділити в натурі на дві рівні частини квартиру [ADDRESS]. Відповідач позов визнав в судовому засіданні і не заперечував проти визнання за [PERSON] права власності на 1\\2 частину квартири, 1\\2 частину будинку і 1\\2 частину автомобіля. Відповідачева сторона також пояснила, що намагалась неодноразово вирішити спір з [PERSON] про розподіл спільного майна поза судом і пропонувала поділити спірне майно шляхом продажу і розподілу грошових коштів, шляхом обміну спірного майна на інші об'єкти нерухомості, шляхом передачі всього майна у власність дітей. [PERSON] ухиляється від реального розподілу майна. При вищевикладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Суд встановив і сторони визнали, що спірні квартира, будинок і автомобіль були набуті відповідачем у власність за час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем за спільні грошові кошти подружжя з метою забезпечення належних умов для проживання і відпочинку сім'ї . Ст.60 СК України передбачає, що « майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку відсутні як шлюбний договір так і домовленість між подружжям щодо розміру часток у спільному майні. Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі (у даному випадку це підтверджено експертним висновком), проводиться в ідеальних частках. У цьому випадку кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном відповідно до своєї частки. Суд встановив і сторони визнали, що ні позивач ні відповідачка не бажають отримувати (або сплачувати) грошову компенсацію вартості 1\\2 частини квартири, 1\\2 частини будинку і 1\\2 частини автомобіля. З огляду на викладене, суд, визнає за позивачем право власності на 1\\2 частину квартири, 1\\2 часину будинку і 1\\2 частину автомобіля, які залишається у спільній власності колишнього подружжя. У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати у вигляді судового збору: з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1518,29 грн (з урахуванням квитанції про часткову сплату судового збору), з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2070 грн 50 коп.

Outcome: approved