Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач - ТОВ «ЗЕНІТ-3» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунарський районний відділ Управління державної міграційної служби в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.12.2013 року позивач придбав з прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 14.01.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу посвідчено право власності на квартиру, що раніше належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Однак, при переоформлені рахунків по сплаті з надання комунальних послуг в МКП «ОСНОВАНІЄ» з'ясувалося, що у вище вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які не знялись з реєстрації в добровільному порядку. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобов'язати відповідачів знятися з реєстрації з квартири [ADDRESS] в Комунарському районному відділі Управління державної міграційної служби в Запорізькій області. Під час розгляду справи у суді представником позивача надана уточнена позовна заява ТОВ «ЗЕНІТ-3» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунарський районний відділ Управління державної міграційної служби в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування, шляхом зняття з реєстраційного обліку, в якій, посилаючись на зазначені раніше обставини, просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS], усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою, стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ЗЕНІТ-3» 246 грн. 30 коп. витрат по сплаті позивачем судового збору. У судовому засіданні представник позивача Калініна-Заєць Ю.М., посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримала уточнені позовні вимоги, та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час, та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Згідно з даними поштових повідомлень, судові повістки про виклик у суд відповідачів повернуті у зв'язку з закінченням терміну зберігання. На підставі даних адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та належного їхнього повідомлення про час, дату і місце розгляду справи. 06.05.2014 року в газеті «Запорізька правда» № 51-52 (23432-23433) була розміщена об'ява про виклик відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу, за згодою представника позивача, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи - Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заперечень щодо позову не мав. Відповідно до вимог ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України неявка представників третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.01.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ від 30.12.2013 року, посвідчено, що ТОВ «ЗЕНІТ-3» в особі директора Маловічко О.А., діючої на підставі статуту, належить на праві власності майно, що складається з квартири за адресою: [ADDRESS], правовстановлюючим документом на яку є свідоцтво про право на спадщину, видане Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 29.11.2005 року за реєстровим № 5-249, що зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ 09.12.2005 року, яке придбане ТОВ «ЗЕНІТ-3» за 114 570 грн., що раніше належала [PERSON] Зазначений факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16125982 від 14.01.2014 року, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з довідкою Центру обслуговування абонентів № 14 від 23.01.2014 року за № 971 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним. Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю. За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Питання проживання не членів сім'ї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення. Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі. Як видно з матеріалів справи, відповідачі не укладали з власником житла (позивач по справі) договору найму квартири [ADDRESS], та не є членами сім'ї власника. Відповідачі не знімаються з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку, шляхом подачі відповідних заяв до Комунарського районного відділу державної міграційної служби у м. Запоріжжі. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе задовольнити позов, тобто визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved