Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач у березні 2016 р. звернувся до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.1978 р. батько позивача - [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення, а саме, квартиру [ADDRESS] , в якій був зареєстрованим до дня своєї смерті - [INFO] . Зазначає, що він, позивач, проживав у спірній квартирі з дня народження і до 22.03.2018, при цьому з 10.12.1992 по 14.06.2012р був зареєстрованим у зазначеному житловому приміщенні. Зазначає, що за бажанням батька, який мав намір приватизувати квартиру одноособово, позивач знявся з реєстрації. Проте, батько через своюу хворобу не встиг реалізувати таке право. Далі позивач зазначає, що за весь період проживання у квартирі позивач разом з батьком дбали про квартиру, займалися її утриманням, сплачували комунальні послуги. 12.10.2015р. батько видав на його ім`я довіреність про право приватизації та розпорядження депозитними рахунками, грошовими коштами. [INFO] батько позивача помер. Позивач продовжував проживати у спірній квартирі, займався утриманням житла, сплачував комунальні послуги. Далі позивач зазначає, що 22.03.2018 [PERSON] , яка виявилась старшим майстром КП ШЕУ Святошинського району м. Києва, проникла до спірної квартири, шляхом зламу дверних замків, вивезла речі позивача у невідомому напрямку та опечатала квартиру. Вказані дії позивач вважає неправомірними, зазначає, що на законних підставах вселився та проживав у квартирі. Домовленість про порядок користування жилим приміщенням з батьком не укладали, користувались квартирою на рівних умовах, вселений був за згодою наймача та його дружини, яка на момент вселення також була зареєстрована у спірній квартирі. Вказане житло є постійним місцем проживання позивача, згоди на своє виселення не надавав. З огляду на викладене, позивач, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову від 23.04.2018 (т. 1 а.с. 102-105), просить визнати за ним право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Чалої А.П. від 18.03.2016 відкрито провадження у справі (т.1 а.с. 35). Ухвалою суду від 21.06.2016 залучено до участі у справі співвідповідача Київську міську раду (т. 1 а.с. 46-47). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва №950 від 18.10.2016, у зв`язку з закінченням повноважень судді Чалої А.П., призначено автоматизований розподіл судової справи (т. 1 а.с. 57). Ухвалою суду від 02.11.2016 справу прийнято до провадження судді Макаренка В.В. (т. 1 а.с. 58). 07.03.2017 від представника Київської міської ради надійшли письмові заперечення, у задоволенні позову просить відмовити через відсутність доказів, які б підтверджували бажання наймача [PERSON] приватизувати спірне житло, вселення позивача до житлового приміщення як члена сім`ї наймача за згодою останнього, їх спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків. Не надано доказів того, що спірне приміщення було постійним місцем проживання позивача, він значиться зареєстрованим за іншою адресою. Поданий позивачем акт КП «РЕО-6» від 16.02.2016 про проживання у квартирі, не є доказом підтвердження факту проживання з наймачем у квартирі, підприємство не уповноважене на видачу таких документів. Докази порушення прав позивача відсутні (т. 1 а.с. 66-69). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва №628 від 07.03.2017, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Макаренка В.В., призначено автоматизований розподіл судової справи (т. 1 а.с. 72). Ухвалою суду від 15.03.2017 справу прийнято до провадження судді Шум Л.М. (т. 1 а.с. 74). Ухвалою суду від 28.03.2018 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо передачі права користування, реєстрації місця проживання та вселення будь-яких осіб до квартири [ADDRESS] , до розгляду справи по суті (витяг а. с. 92-93). Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018 про забезпечення позову скасовано, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (витяг а.с. 83-87). Ухвалою суду від 26.04.2018 вирішено проводити розгляд справи у загальному порядку, розпочато та відкладено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 158-159). Ухвалою суду від 29.10.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва (т. 1 а.с. 201-202). 30.11.2018 від представника Святошинської РДА в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечує, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що за життя наймач [PERSON] звертався до відповідних органів із заявою про реєстрацію за адресою свого місця проживання будь-кого із членів своєї родини. Після зняття позивача з реєстраційного обліку за адресою місцезнаходження спірної квартири 14.06.2012, останній був зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , докази постійного проживання у спірній квартирі у матеріалах справи відсутні. Додані до матеріалів справи документи не підтверджують позовних вимог (т. 1 а.с. 205-207). Ухвалою суду від 17.01.2019 залишено без задоволення заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову (т. 1 а.с. 228-229). Ухвалою суду від 19.02.2019 задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову, заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання та вселення будь-яких інших осіб у квартиру [ADDRESS] до розгляду справи по суті (витяг а.с. 101-102). Постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2019 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2019 скасовано, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову (витяг а.с. 170-175). 11.03.2019 в судовому засіданні протокольно залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , про що занесено запис до журналу судового засідання (т. 2 а.с. 28). Також в судовому засіданні 11.03.2019 представником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва надано письмові пояснення, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, зазначає на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, в тому числі щодо проживання позивача у спірному житлі, наявність права на користування, проживання та приватизацію квартири, постійного проживання з батьком у квартирі, звернення останнього до органів приватизації із відповідною заявою. Крім того, починаючи з 23.03.2018 спірна квартира перебуває у володінні та користуванні комунального підприємства як службове житло на підставі акту №2 від 23.03.2018 р, виданого Святошинською РДА у м. Києві. З 21.06.2018 р. спірна квартира [ADDRESS] передана як службове житло у користування [PERSON] , яка працює майстром на підприємстві, на підставі розпорядження Святошинської РДА у м. Києві №295 від 17.05.2018, після чого [PERSON] видано ордер на житло та здійснено її реєстрацію у спірній квартирі (т.2 а.с. 15-17). Ухвалою суду від 06.06.2019 провадження по справі зупинено до вирішення по суті клопотання про відвід судді Шум Л.М. (т. 2 а.с. 33-34). Ухвалою судді Журибеди О.М. від 11.06.2019 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді (т. 2 а.с. 36-37). 07.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Святошинської РДА в м. Києві, в якому проти позовних вимог заперечує, зазначає, що у спірній квартирі проживав та був зареєстрованим [PERSON] , який помер [INFO] , після чого спірне житлове приміщення стало вільним та передано до відання адміністрації, включено до числа службових жилих приміщень КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва (т. 2 а.с. 38-40). Ухвалою суду від 30.09.2019 відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі (т. 2 а.с. 56-57). Ухвалою суду від 30.09.2019 закрито підготовче провадження у справі, за згодою сторін, в цей же день, справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 59-60). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав їх необгрунтованості та безпідставності, вимоги, викладеніу відзиві на позовну заяву підтримав. Представник третьої особи Крижанівської О.Б. проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача КМР, представники третіх осіб Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (т. 1 39,52, 61, 76, 98, 180, 182-183, т. 2 а.с. 2-4, 6, 48-50), а тому суд вважає за можливим проводити розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.1978 [PERSON] на сім`ю з однієї особи отримав ордер №10085 на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення Ленінградської районної ради №430 від 11.09.1978 (т. 1 а.с. 5-6). Квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати, жилою площею 12,6 кв.м, загальною площею 22,98 кв.м. (т. 1 а.с. 115-116). За вказаною адресою [PERSON] був зареєстрованим з 28.12.1978 р. (т. 1 а.с. 9). 12.05.1987 р. у вищевказану квартиру була зареєстрована дружина наймача [PERSON] , 01.11.1992 р. зареєстровано сина наймача [PERSON] - позивача по справі, що підтверджується довідкою форми №3 від 15.11.2006 (т. 1 а.с. 8, 113). Судом встановлено , що після розлучення із [PERSON] , 14.06.2012р . [PERSON] разом із сином знялись з реєстраційного обліку і 03.07.2012 зареєструвались за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 10-11, 107). Відповідно до паспортних даних, 13.09.2016 р. позивач знятий з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 107). Судом встановлено, що 12.10.2015 р. [PERSON] уповноважив нотаріально посвідченою довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за №2511, [PERSON] , в тому числі щодо питань приватизації квартири [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 118). Проте, 13.10.2015р. [PERSON] - батько позивача помер (т. 1 а.с. 22). На підставі п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за вищевказаною довіреністю (яка фактично діяла 1 день) припинено, у зв`язку зі смертю [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки від 30.03.2018 квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (т. 1 а.с. 129). 22.03.2018 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР передав Святошинській РДА в м. Києві на підставі акту №34 під службове житло для вирішення питань працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення квартиру [ADDRESS] (т. 2 а.с. 42). 23.03.2018 відповідно до акту №2 Святошинська РДА в м. Києві передала КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» під службове житло для вирішення питань працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення квартиру [ADDRESS] (т. 2 а.с. 43). Розпорядженням Святошинської РДА в м. Києві №225 від 13.04.2018, спірну квартиру включено до числа службових жилих приміщень КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» (т. 2 а.с. 44). 28.05.2018 р. [PERSON] , яка працює майстром в КП «ШЕУ» видано ордер №523 на право зайняття службового жилого приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі розпорядження Святошинської РДА від 17.05.2018 №295 (т. 2 а.с. 19). З 21.06.2018р. [PERSON] разом зі своєю донькою зареєстровані у вказаній спірній квартирі (т. 2 а.с. 20-23). Згідно з частиною першою статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Аналізуючи зазначені положення діючого законодавства у їх сукупності, суд вважає, що підстави для визнання права користування квартирою за [PERSON] відсутні, оскільки вказане житлове приміщення загальною площею 22,98 кв.м. було надано для вселення лише одній особі, а саме, батьку позивача - [PERSON] Сам же позивач лише деякий період часу був зареєстрованим у спірній квартирі (з 01.11.1992 по 14.06.2012). Докази, які б підтверджували наміри чи бажання наймача [PERSON] на приватизацію житла, на вселення до спірного житлового приміщення сина, позивача по справі, суду ні позивачем ні його представником не надано та в ході розгляду справи не встановлено. Посилання позивача про бажання батька приватизувати спірне житло на підставі чого останнім було видано довіреність, суд не приймає до уваги, оскільки вказаний документ виданий за 1 день до смерті батька. Наймач проживав у квартирі майже 37 років, а тому мав достатньо часу для врегулювання питання щодо приватизації майна. Проте, даним правом не скористався. Інших доказів, які б підтверджували спробу розпочати приватизацію житла суду надано не було. Встановлено, що [PERSON] має у встановленому законом порядку зареєстроване місце проживання у м. Києві. Жодних інших належних та допустимих доказів спільного постійного проживання позивача у спірному житловому приміщенні, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, суду не було надано. Суд, критично відноситься до наданого позивачем акту проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , затвердженого ЖЕД №6 від 16.02.2016 та підтвердженого підписами сусідів, оскільки даний документ складався на підставі заяви [PERSON] , про що зазначено в самому акті, відомості про які не перевірялися уповноваженими особами (т. 1 а.с. 119). Посилання як на доказ постійного проживання у спірній квартирі з червня 2012 р., на квитанції про сплату позивачем комунальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки суду надано квитанції за жовтень-грудень 2015 р., частково за 2016 р. та 2017 р. (т. 1 а.с. 131-151), що не може свідчити про безперервність проживання з наймачем та утримання квартири. Також суд не приймає до уваги пояснення, надані свідком [PERSON] в судовому засіданні з приводу того, що позивач проживав у спірній квартирі як за життя батька [PERSON] , так і після його смерті, оскільки свідок зазначила, що у даній квартирі не була жодного разу, з нині померлим батьком позивача не спілкувалася, самого позивача бачила декілька разів. Суд також звертає увагу на те, що на даний час квартира передана до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» під службове житло на підставі розпорядження Святошинської РДА в м. Києві. Вказане житлове приміщення на підставі ордеру передано [PERSON] та зареєстровано у встановленому законом порядку. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 58, 61,63, 64 ЖК Української РСР, та

Outcome: dismissed