Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», як правонаступник прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість по кредиту та відсотках, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання станом на 26.06.2012р. в розмірі 44027,68 грн., у зв`язку з невиконанням умов договору № DNH4KS11760238, укладеного 23.01.2006р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (далі договір). Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KS11760238 від 23.01.2006р. відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 23 459,56 грн. з відповідною відсотковою ставкою з визначеною датою погашення кредиту до 23.07.2009р. включно. Однак, 01.12.2010р. банку стало відомо, що [INFO] позичальник помер, тому 24.01.2011р. банк пред'явив свої вимоги до спадкоємців, а саме 29.09.2011р. направлено спадкоємцю [PERSON] лист-претензію. Однак, відповідач кредит не погашає та не сплачує відсотки. Тому просить позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та по відсотках, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання станом на 26.06.2012р. в розмірі 44027,68 грн. У підтвердження вимог покликається на копії кредитного договору, свідоцтва про смерть, розрахунок заборгованості та інші документи. У судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином повідомлений про дату судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] по належній довіреності від 23.12.2013р., у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, пояснила, що вимоги є безпідставними, оскільки сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 44027,68 грн. перевищує розмір спадкового майна, яке було успадковане [PERSON], так як оцінка спадкового майна становить 19013,54 грн. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки кінцева дата погашення кредиту була 23.07.2009р., позивач не використав протягом 3 років свого права звернення до суду, до 23.07.2012р., що являється підставою для відмови у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності, виходячи з таких мотивів. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 23.01.2006р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KS11760238 з визначеною датою погашення кредиту до 23.07.2009р. включно. (а.с. 13-14). У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, і не заперечено у попередньому судовому засіданні представником позивача, заборгованість за кредитним договором не була повернута в кінці терміну погашення кредиту, а саме до 23.07.2009р. включно. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведені вище мотиви, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову в цілому, оскільки позивачем не наведено жодних мотивів, які б давали підстави вважати, що строк звернення до суду пропущено з поважної причини.

Outcome: dismissed