Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.06.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад і на виконання умов договору фізичною особою надано банку грошові кошти у розмірі 34 576,00 доларів США. 04.02.2015 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договором - заявою та позивач отримала право вимоги до банку щодо повернення частини вкладу у розмірі 6 915,20 грн., що на момент укладення договору становило 115 691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором. Також відповідно до п. 2.2. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор сповістив ПАТ 2Фінанси та кредит» про заміну кредитора. 27.02.2015 р. позивач звернувся до банку з вимогою отримати грошові кошти, проте ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було надано жодної відповіді з цього приводу, кошти не повернені. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з відповідача на корись [PERSON] суму вкладу з нарахованими відсотками, а всього 6 915,20 доларів США. В подальшому представник [PERSON] збільшив вимоги та остаточно просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача 7 204,15 доларів США, з яких 6 915,20 доларів США вклад за договором, 231,54 долари США = відсотки за договором, 57,41 доларів США 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.02.2015 р. по 08.06.2015 р. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що у випадку коли вкладник надав банку заяву про отримання суми вкладу шляхом видачі готівки, але не вимагає отримання строкового вкладу після закінчення строку його розміщення договір вважається продовженим, позивач не надає доказів про досудове врегулювання спору між сторонами. Крім того позивач н повідомив банк про укладання договору, яким до того ж не визначено розмір прав вимоги, що були відступлені. Позивачем нараховано 3% річних у сумі 57,41 доларів США, проте не надає жодного доказу щодо звернення до відповідача з вимогою повернення коштів. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 16 червня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір - заява № 335816/47079-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. В іноземній валюті. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. На виконання умов договору [PERSON] передав банку грошові кошти у розмірі 34 576,00 доларів США на строк до 16 січня 2015 р. В свою чергу банк взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти після закінчення строку дії договору та виплатити вкладникові проценти у розмірі 12,10% річних. Дані обставини не заперечувались представниками сторін. Також, як свідчать матеріали справи 04.02.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги. За умовами зазначеного договору [PERSON] (як первісний кредитор) передав [PERSON] (новому кредитору), а новий кредитор прийняв право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», що належать первісного кредиторові і став кредитором за договором - заявою № 335816/47079-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. В іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За приписами ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за (правочином). При цьому згідно до положень ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що ї правочин на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яки передається новому кредиторові. В свою чергу згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Як свідчать умови договору про відступлення права вимоги, за угодою до новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6 915,20 доларів США, що на момент укладення договору становить 115 691,30 грн. та процентів нарахованих на всю суму вкладу за основним договором,а також право стягнення з боржника штрафних санкції. . Як зазначає представник позивача [PERSON] 04.02.2015 р. повідомила банк про щодо відступлення права вимоги та 27.02.2015 р. просила банк повернути частину вкладу разом із нарахованими відсотками. В свою чергу представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стверджує, що [PERSON] не повідомляла банк про те, що є новим кредитором та не вимагала повернення грошових коштів. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Як свідчать матеріали справи позивач 05.03.2015 р. направляв в адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про відступлення права вимоги та заяву про повернення частини вкладу внесеного на підставі договору - заяви № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. В іноземній валюті від 16 червня 2014 року у розмірі 6 915,20 доларів США разом із нарахованими відсотками. Представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалась та обставина, що вимога [PERSON] виконана не була. Згідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач надав розрахунок відсотки за договором становлять 231,54 долари США. Дана сума не оспорювалась. Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги ту обставину, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 6 915,20 доларів США та нараховані за основним зобов'язанням проценти у сумі 231,54 долари США, а всього . Також представник позивача просить суд стягнути з банку 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 57,41 доларів США за період з 28.02.2015 р. коли [PERSON] звернулась до відповідача до 08.06.2015 р. Проте, беручі до уваги ту обставину, що заява позивача щодо повернення коштів, як свідчать фіскальний чек, копія якого долучено до матеріалів справи, направлялась в адресу банку 05.03.2015 р. та точна дата отримання відповідачем претензії не встановлена, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вимог у цій частині. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України та з урахуванням офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення.. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial