Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємць [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року, у розмірі 134390,22 грн. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 20.01.2017 був укладений договір інформаційно-консультативного обслуговування. Відповідно до п. 1.1 договору предметом даного договору є надання виконавцем від імені та за дорученням замовника послуг по вивченню ринку нерухомості та надання інформації про об`єкти нерухомості, що продаються, для придбання у власність, а саме: квартира. За п. 2.2.1 договору замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця у разі придбання наданого виконавцем об`єкта нерухомості замовником, довіреною особою замовника або третьою особою, що діє в інтересах замовника. Вартість послуг Виконавця складає 5% від ринкової вартості об`єкта нерухомості, але не менше 24000,00 грн (п.п. 3.1-3.2 договору). Послуги за договором вважаються виконаними з моменту, коли замовник ставить свій підпис про огляд обраного ним об`єкту нерухомості. Пункт 7 договору містить особистий підпис [PERSON] , що підтверджує, що 20.01.2017 року замовником було оглянуто вибрані об`єкти нерухомості, а саме: квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ринкова вартість кожної із зазначених квартир 1260000,00 грн. Відповідно до п. 3.4 договору підтвердженням придбання замовником об`єкту нерухомості, інформація про який була надана виконавцем, може слугувати укладення договору завдатку, а також договору купівлі-продажу або будь-якого іншого договору, що посвідчує перехід об`єкта нерухомості від власника об`єкта до замовника або його родичам, третім особам в інтересах замовника чи його родичам, третім особам у своїх інтересах, якщо інформація про об`єкт отримана ними від замовника. 03.05.2018 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 25.01.2017 року між ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія» та [PERSON] , договору бронювання, укладеного 25.01.2017 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , додаткового договору до договору бронювання від 25.01.2018 року, укладеного 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , акту прийому-передачі квартири, укладеного 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] . За таких обставин у відповідача виник обов`язок сплатити надані позивачем послуги в розмірі 63000,00 грн. У разі невиконання замовником договору протягом семи робочих днів з моменту огляду обраного об`єкта нерухомості, він зобов`язаний сплатити виконавцю штраф в розмірі 100% від вартості послуг, вказаних у п. 7 договору, але не менше 24000,00 грн, пеню, 3% річних та інфляційні втрати згідно з наданим виконавцем розрахунком. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України просила стягнути заборгованість за договором, а саме: суму вартості наданих послуг у розмірі 63000,00 грн, штраф за неналежне виконання договірних зобов`язань у розмірі 63000,00 грн, пеню за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань у розмірі 7370,14 грн, 3% річних за користування коштами у розмірі 642,08 грн та інфляційні витрати у розмірі 378,00 грн. Через канцелярію суду за вхідним № 830 від 12.02.2020 відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив що не укладав договіру взагалі, з фізичною особою - підприємцем [PERSON] ділових стосунків не вів. Позивач ніколи особисто не надавала послуги з інформаційно-консультативного обслуговування. Звернув увагу, що договір був укладено 20.01.2017 і в цей же день був закінчений. Договір укладено іноземною мовою, в матеріалах справи немає перекладу на державну мову, не співпадають суми договору. Відсутнє підтвердження виконання п. 3.2 договору, як обставин його виконання сторонами. Не виконання сторонами п. 3.2 договору веде до невиконання виконавцем послуг за договором і відмови від «нагородження» згідно п. 3.3 цього договору. Крім того, у п. 7 договору відсутній підпис замовника, не надано доказів на підтвердження виконання п 2.1 виконавцем оспорюваного договору від 20.01.2017. Відповідач набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , 03.05.2018 на підставі купівлі - продажу цінних паперів АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКОЇ ІНВЕСТИЦІЙНОЇ КОМПАНІЇ У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ 129-17/128-17/БВ від 25.01.2017, власником яких є відповідач на загальну суму 869362,50 грн. Посив відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати (а. с. 124-149). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а. с. 32-33). Заочним рішеннем Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість за договором інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 134390, 22 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1343,90 гривень (а. с. 68-73). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20.08.2019 року по цивільній справі № 631/1024/18, провадження № 2/631/409/19 прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а. с. 99-100). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року заяву відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення було задоволено. Заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20.08.2019 року по цивільній справі № 631/1024/18, провадження № 2/631/409/19 за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором скасовано. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а. с. 114-116). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 156). Позивач фізична особа-підприємць [PERSON] у судове засідання не з?явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду за вхідним № 1890 від 07.04.2021 надав клопотання, відповідно до якого просив суд розглянути справу без участі позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та у разі неявки відповідача винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що [PERSON] не укладав договіру з фізичною особою - підприємцем [PERSON] й ділових стосунків не вів. Позивач ніколи особисто не надавала послуги з інформаційно-консультативного обслуговування. Звернув увагу, що договір укладено 20.01.2017 і в цей же день він був закінчений. Зауважив, що квартиру за адресою: [ADDRESS] позивач відповідачеві не показував, й [PERSON] квартиру не оглядав. Права власності на зазначену квартиру відповідач набув на підставі купівлі - продажу цінних паперів АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКОЇ ІНВЕСТИЦІЙНОЇ КОМПАНІЇ У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ 129-17/128-17/БВ від 25.01.2017. Посив відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 20.01.2017 року між [PERSON] , як замовником з одного боку, та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , як виконавцем з іншого боку, було укладено договір на інформаційно-консультативне обслуговування (а. с. 5). Відповідно до п. 1.1 предметом даного договору є надання виконавцем від імені та за дорученням замовника послуг по вивченню ринку нерухомості та надання інформації про об`єкти нерухомості, що продаються, для придбання у власність, а саме: квартира. Пунктом 2.2.1 договору передбачена оплата послуг, а саме замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця у разі придбання наданого виконавцем об`єкта нерухомості замовником, довіреною особою замовника або третьою особою, що діє в інтересах замовника. Згідно з п.п. 3.1-3.2 договору вартість послуг виконавця складає 5% від ринкової вартості об`єкта нерухомості, але не менше 24000,00 грн. Послуги виконавця вважаються виконаними з моменту, коли замовник ставить свій підпис про огляд обраного ним об`єкту нерухомості. Позивач просить стягнути заборгованість за договором інформаційно-консультативного обслуговування у з`язку з невиконанням умов договору відповідачем. Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1\~ст.\~2\~ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами \~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК\~ України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З ч. 2 ст. 509 ЦК\~ України вбачається, що зобов`язання виникають на підставах, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становить умови(пункти). Визначені на розсуд стороні і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договором, елементи яких містяться у змішаному договорі. Згідно зі\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України). Як свідчать умови договору про інформаційно-консультативне обслуговування від 20.01.2017 року, при його укладанні сторони визначили, що його предметом є надання позивачем відповідачу послуг з вивчення ринку нерухомості й надання інформації про об`єкти нерухомості для придбання у власність (пункт 1 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Строк дії договору, укладеного сторонами, становить 60 днів. Після спливу цього строку договір автоматично пролонгується на той же строк, якщо жодна зі сторін не заявила про його розірвання (п. 4.1. договору). Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За п. 3.1. договору на інформаційно-консультативне обслуговування від 20.01.2017 року, вартість послуг складає 5 % від ринкової вартості, але не менше 24 000, 00 грн. Пунктом 6 договору на інформаційно-консультативне обслуговування від 20.01.2017 року визначена відповідальність сторін за невиконання договору. Відповідно до п. 3.2. договору послуги виконавця вважаються виконаними з моменту, коли замовник ставить свій підпис про огляд вибраного їм об`єкту нерухомості. У п. 7 договору від 20.01.2017 зазначено адреси об`єктів нерухомості наданих для огляду замовнику, а саме: квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , проте доказів що зазначені об`єкти фактично були оглянуті відповідачем матеріали справи не містять. [PERSON] заперечував підписання п. 7 договору, а короткий підпис, що наявний у зазначеному пункті договору, не містить вказівки повного прізвища. Будь яких інших доказів виконання договору позивачем не надано. Матеріали справи не містять акти, розписки або інші докази, які складалися сторонами в підтвердження зазначеної обставини. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 04.09.2018, вбачається, що 03.05.2018 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS] . Підстав виникнення права власності: договір купівлі-продажу цінних паперів, укладений 25.01.2017 року між АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКОЮ ІНВЕСТИЦІЙНОЮ КОМПАНІЄЮ У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ та [PERSON] посередницькі послуги; додатковий договір до договору бронювання від 25.01.2017 року, укладений 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , акт прийому-передачі квартири від 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] ; договір бронювання від 25.01.2017 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] ( а. с. 6, 130). Відповідно до договору доручення № 128-17/БД від 25 січня 2017 року АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ надає [PERSON] посередницькі послуги з купівлі цінних паперів, зазначених у п. 1.3 договору, а саме: АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ зобов`язкується від імені та за рахунок [PERSON] укласти договір або договори купівлі-продажу цінних паперів з третьою особою та виконати певні юридичні дії, які визначені умовами цього договору (а. с. 127-128). Згідно з актом надання послуг стосовно виконання договору доручення № 128-17/БД від 25 січня 2017 року договір доручення виконаний у повному обсязі (а. с. 129). Оскільки матеріали справи не містять договор бронювання, укладений 25.01.2017 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , додаткового договору до договору бронювання від 25.01.2017 року, укладеного 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та відповідачем, акту прийому-передачі квартири від 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , суд позбавлений можливості їх дослідження у якості доказів. Процесуальним правом, визначеним ст. 84 ЦПК України позивач не скористалась й клопотання щодо витребування доказів не надавала. Не надходило відповідного клопотання й від представника позивача [PERSON] . Отже, з урахуванням строку дії договору інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року, визначеному пунктом 4.1 й підстав набуття права права власності замовником на об`єкт нерухомості, визначених пунктом 3.4, зазначення в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта договорів бронювання від 25.01.2017 року та 20.03.2018 року між ТДВ «Житлобуд-2» та [PERSON] , суд позбавлений можливості визначення часу та підстав набуття права права власності відповідачем на квартиру [ADDRESS] , що є вкрай важливим для з`ясування питання щодо належного виконання сторонами умов укладеного договору. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердженням придбання замовником об`єкту нерухомості, інформація про який була надана виконавцем, а саме, укладення договору договору, що посвідчує перехід об`єкта нерухомості від власника об`єкта до замовника або його родичам, третім особам в інтересах замовника чи його родичам, третім особам у своїх інтересах, якщо інформація про об`єкт отримана ними від замовника. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~12\~ ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами \~частин 1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ ЦПК\~України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Проте суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника щодо не укладення договору інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] й [PERSON] , бо зазначене спростовується матеріалами справи. У спірному договірі у графі «замовник» наявний короткий підпис з вказівкою на прізвище та ініціали сторони договору, а також містить данні паспорту відповідача. Доказів на підтвердження того, що підпис у договорі не належить [PERSON] матеріали справи не містять й позивачем не надано. Твердження [PERSON] та його представника [PERSON] щодо строку дії договору, а саме, що договір укладено 20.01.2017 і в цей же день він був закінчений, спростовуються п. 4.1 договору від 20.01.2017 року, де визначено строк дії договору 60 днів. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Матеріали справи не містять підтвердження належного виконання фізичною особою-підприємцем\~ [PERSON] договору інформаційно-консультативного обслуговування від 20.01.2017 року, тобто доказів огляду об`єктів нерухомості, а саме: квартир [ADDRESS] та № [NUMBER] по [ADDRESS] , а також, не надано доказів на підтвердженням придбання замовником об`єкту нерухомості, інформація про який була надана виконавцем, а саме, укладення договору договору, що посвідчує перехід об`єкта нерухомості від власника об`єкта до замовника або його родичам, третім особам в інтересах замовника чи його родичам, третім особам у своїх інтересах, якщо інформація про об`єкт отримана ними від замовника, у строк, визначений договором. Отже, позов фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за договором є необґрунтованим, не підтвердженим належними, допустимими та достатніми доказами, а відтак, не має бути задоволений. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed