Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: стягнути заборгованість за кредитним договором № 50004413 від 22 травня 2012 року в розмірі 564 107 грн. 42 коп. із урахуванням: - залишок заборгованості за достроковим поверненням кредиту, встановленої рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року у справі № 755/13305/16, в розмірі 404 892 грн. 78 коп.; - 3% річних за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 2 399,04 грн.; втрати від інфляції за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 8 107,36 грн.; - компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 94 664 грн. 48 коп.; - 3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 1 854,56 грн.; - витрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат ( п. 8.5. Договору) в розмірі 2 824,54 гривень. Стягнути судовий збір в розмірі 8461 грн. 61 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 гривень, обґрунтовуючи підстави звернення тим, що 22 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50004413, а також підписано невід`ємні додатки до Договору, а саме: загальні умови кредитування та графіку погашення кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору, які містять розділі «Основні умови Кредиту», позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 268 398,00 гривень, що складає еквівалент 33000,00 дол. США. Цільове призначення Кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, з об`ємом двигуна 1798 куб.см., рік випуску 2012. За умовами Договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплаченні в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. 18 квітня 2013 року, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду кредитного договору за умовами, якої, відповідач отримав додатковий кредит в сумі еквіваленту 9 892,32 дол. США, внесено зміни до Загальних Умов кредитування та погоджено новий графік погашення кредиту. Незважаючи на погодженні умови та положення цивільного законодавства, починаючи з грудня 2012 року, відповідач почав систематично порушувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих зобов`язань, 03 жовтня 2017 року Апеляційним судом м. Києва було прийнято рішення у цивільній справі № 755/13305/16 про звернення стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації на публічних торгах. Апеляційний суд м. Києва встановив, що сума боргу відповідача, станом на 16 серпня 2016 року складає 786 425,28 гривень. Позивач, реалізуючи своє право на погашення заборгованості звернув стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації. Після реалізації предмету застави, заборгованість за Кредитним договором була погашена не в повному обсязі, а лише на суму 381 532,50 гривень. Тобто залишок заборгованості за Договором, встановленої на 16 серпня 2016 року , у відповідності до рішення Апеляційного суду м. Києва, ставить 404892,78 гривень із розрахунку 786 425,28 гривень - 381 532,50 гривень. За період з вересня 2016 року по травень 2017 року, у відповідача утворилася нова заборгованості, яка складається із прострочених платежів на загальну суму 49 364,666 гривень та витрат позивача понесених на відновлення порушених прав та інтересів, які відповідно до п. 8.5 Договору підлягають відшкодуванню відповідачем в розмірі 94 664,48 гривень. 30 листопада 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивач копію ухвали про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін отримав 14 грудня 2018 року, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50004413, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 268 398,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 33 300,00 доларів США, строком на 60 місяців. З цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору та 18 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін/Додаткова угода №1 до Кредитного договору № 50004413 від 22 травня 2012 року, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язується надати позичальнику додаткову суму кредиту у сумі еквіваленту 9 892,32 дол. США, в українських гривнях, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути ТОВ «Порше Мобіліті» суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору, всіх додатків, що є його невід`ємними частинами, та цієї Додаткової угоди. Сторони встановили, що на дату укладання цієї Додаткової угоди еквівалент суми Додаткового кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін, дорівнює 80 592,73 гривень. Відповідно до положень п.1.3.1. Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, що становлять невід`ємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на день укладення Договору. В подальшому відповідач зобов`язався сплачувати платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Згідно п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховується за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Пунктом 1.6. Умов кредитування передбачено, що виконання зобов`язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами договору застави транспортного засобу №50004413 від 25 травня 2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 357 864,00 грн. Відповідно до п. 3.2.1 Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць. Позивач посилається на те, що з грудня 2012 року відповідач почав порушувати терміни сплати щомісячних платежів, сплачуючи їх із суттєвими затримками, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за поточними платежами. Згідно із умовами Договору, а саме п. 3.3. відповідач зобов`язаний повернути позивачеві у повному обсязі Суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення відповідачем розраховується позивачем і вказується у повідомленні позивача) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з буд-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Позивач вказує, що згідно п. 2.1.1. Договору застави у разі невиконання відповідачем зобов`язань за Договором, позивач має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 Договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету застави та його реалізацію. Відповідно п. 5.4. Договору застави звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису. У зв`язку з невиконанням умов Договору відповідачем, позивач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за Договором відповідачем. Уповноважений представник ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 07 березня 2017 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. 03 жовтня 2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення: Позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року та за додатковим кредитом від 18 квітня 2013 року станом на 16 серпня 2016 року у розмірі 786 425 грн. 28 коп., що складається з: заборгованості зв сплати кредиту за договором в розмірі 529 374 грн. 36 коп.;збитків в розмірі 43 660 грн. 00 коп.; штрафу за договором в розмірі 56 357 грн. 25 коп.; пені за договором в розмірі 5 977 грн. 86 коп.; 3% річних за договором в розмірі 19 641 грн. 83 коп.; інфляційних втрат за договором в розмірі 16 750 грн. 87 коп.; заборгованості зі сплати кредиту за додатковим кредитом в розмірі 96 526 грн. 78 коп. пені за додатковим кредитом в розмірі 7 417 грн. 92 коп.; 3% річних в розмірі 2 225 грн. 17 коп.; інфляційних витрат в розмірі 8 493 грн. 92 коп., звернути стягнення на предмет застави: марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер [NUMBER] , колір - чорний, згідно договору застави транспортного засобу 50004413 від 25.05.2012 року, шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Встановлено початкову ціну предмета застави в розмірі 357 864 грн. 00 коп., для його подальшої реалізації. 05 грудня 2017 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55313214. 23 січня 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем, винесено постанову про закінчення виконавче провадження відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року про проведенні електронні торги ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЕТАМ», з реалізації майна транспортного засобу: марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер [NUMBER] , колір - чорний. Відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року переможець торгів Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМИР». Майно придбане за ціною: 450 000,00 гривень, з яких на рахунок приватного виконавця надійшло - 427 500,00 гривень, яка була розподілена відповідно до вимог ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження». Повернення авансового внеску в повному обсязі - 15 728,51 грн., витрати виконавчого провадження в розмірі - 3 575,00 гривень, основна заборгованість в розмірі - 381 535,50 гривень, та основна винагорода в розмірі - 42 392,50 гривень. Залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом дорівнює - 404 892,78 гривень. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. ( ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність») Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] (Позичальник), в порушення умов кредитного договору, позивач реалізуючи своє право на погашення заборгованості звернув стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації. Після реалізації предмету застави, заборгованість за кредитним договором була погашена не в повному обсязі, а лише на суму 381 532,50 грн., залишок заборгованості за договором станом на 16 серпня 2016 року становить 404 892,78 грн., 49 364,66 грн. - заборгованість із прострочених платежів за період з вересня 2016 року по травень 2017 року, 2 399,04 грн. - 3% річних за час прострочення оплати Кредиту, 8 107,36 грн. - втрати від інфляційних витрат за час простроченої оплати Кредиту, 94 664,48 грн. - компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору), 1 854,56 грн. - 3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору), 2 824,54 грн. - втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України Отже, законодавством передбачено нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання (постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15). Крім того, Верховний Суд України від 25 травня 2016 року у справі №6-157цс16 прийшов до висновку, що з видачею судового наказу (ухвалення рішення) про задоволення вимог кредитора в період дії строку кредитного договору припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі, і що в такому разі нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення (видачі судового наказу) до його фактичного виконання законом не передбачено. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, його борг складатиме, зокрема, проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами. Таким чином, вищенаведеними правовими нормами передбачено стягнення на користь позикодавця проценти за договором позики за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15). Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» скористалось своїм правом пред`явленням з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення Апеляційним судом м. Києва від 03 жовтня 2017 року ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року та за додатковим кредитом від 18 квітня 2013 року станом на 16 серпня 2016 року у розмірі 786 425 грн. 28 коп., що складається з: заборгованості зв сплати кредиту за договором в розмірі 529 374 грн. 36 коп.;збитків в розмірі 43 660 грн. 00 коп.; штрафу за договором в розмірі 56 357 грн. 25 коп.; пені за договором в розмірі 5 977 грн. 86 коп.; 3% річних за договором в розмірі 19 641 грн. 83 коп.; інфляційних втрат за договором в розмірі 16 750 грн. 87 коп.; заборгованості зі сплати кредиту за додатковим кредитом в розмірі 96 526 грн. 78 коп. пені за додатковим кредитом в розмірі 7 417 грн. 92 коп.; 3% річних в розмірі 2 225 грн. 17 коп.; інфляційних витрат в розмірі 8 493 грн. 92 коп., звернути стягнення на предмет застави: марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер [NUMBER] , колір - чорний, згідно договору застави транспортного засобу 50004413 від 25.05.2012 року, шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Встановлено початкову ціну предмета застави в розмірі 357 864 грн. 00 коп., для його подальшої реалізації. Приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 січня 2018 року, з якої встановлено відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року про проведенні електронні торги ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЕТАМ», з реалізації майна транспортного засобу: марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер [NUMBER] , колір - чорний. Відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року переможець торгів Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМИР». Майно придбане за ціною: 450 000,00 гривень, з яких на рахунок приватного виконавця надійшло - 427 500,00 гривень, яка була розподілена відповідно до вимог ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження». Повернення авансового внеску в повному обсязі - 15 728,51 грн., витрати виконавчого провадження в розмірі - 3 575,00 гривень, основна заборгованість в розмірі - 381 535,50 гривень, та основна винагорода в розмірі - 42 392,50 гривень. Залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом дорівнює - 404 892,78 гривень. Відповідно до частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно пред`явлені вимоги до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50004413 від 22 травня 2012 року в розмірі 564 107 грн. 42 коп. із урахуванням: - залишок заборгованості за достроковим поверненням кредиту, встановленої рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року у справі № 755/13305/16, в розмірі 404 892 грн. 78 коп.; - 3% річних за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 2 399,04 грн.; втрати від інфляції за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 8 107,36 грн.; - компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 94 664 грн. 48 коп.; - 3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 1 854,56 грн.; - витрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат ( п. 8.5. Договору) в розмірі 2 824,54 гривень., оскільки на час виникнення цього спору строк дії договору сплинув, позивач скористався правом звернення стягнення на предмет застави з позичальника по кредитному договору, звернувшись з відповідним позовом до суду, за результатами розгляду рішення Апеляційним судом міста Києва від 03 жовтня 2017 року ухвалено рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено, присуджено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року та за додатковим кредитом від 18 квітня 2013 року станом на 16 серпня 2016 року у розмірі 786 425 грн. 28 коп., що складається з: заборгованості зі сплати кредиту за договором в розмірі 529 374 грн. 36 коп.; збитків в розмірі 43 660 грн. 00 коп.; штрафу за договором в розмірі 56 357 грн. 25 коп.; пені за договором в розмірі 5 977 грн. 86 коп.; 3 % річних за договором в розмірі 19 641 грн. 83 коп.; інфляційних втрат за договором в розмірі 16 750 грн. 87 коп.; заборгованості зі сплати кредиту за додатковим кредитом в розмірі 96 526 грн. 78 коп.; пені за додатковим кредитом в розмірі 7 417 грн. 24 коп.; 3 % річних в розмірі 2 225 грн. 17 коп.; інфляційних втрат в розмірі 8 493 грн. 92 коп., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки VW, модель Passat CC, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 798 КУБ. СМ., рік випуску 2012, реєстраційний номер [NUMBER] , колір - чорний, згідно договору застави транспортного засобу 50004413 від 25.05.2012 року, шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. В той же час чинним законодавством, яке регулює спірні відносини, не передбачено право кредитора вимагати від боржника сплату боргу після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора та після спливу строку дії кредитного договору, оскільки у такий спосіб припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі. Виходячи з встановлених вище обставин, суд не убачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з [PERSON] 3% річних за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 2 399,04 грн.; втрати від інфляції за час прострочення оплати Кредиту в розмірі 8 107,36 грн.; - компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 94 664 грн. 48 коп.; - 3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 1 854,56 грн.; - витрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат ( п. 8.5. Договору) в розмірі 2 824,54 гривень, оскільки в розрізі даного спору позикодавець має право скористатись лише одним можливим способом відновлення порушеного права - заявити вимогу про стягнення з позичальника штрафних за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а не застосування штрафних фінансових санкцій, передбачених умовами кредитного договору, дія якого припинена. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення суми боргу є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed