Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач у звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнили у вересні 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач у позовній заяві та в уточненій позовній заяві посилався на те, що 12.04.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN03000006716460, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 10000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,20% на рік. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки від 12.04.2006 року. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 01.09.2014 року у розмірі 31940,55 доларів США, яка складається з наступного: 9512,99 доларів США - заборгованості за кредитом, 22427,56 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просив стягнути [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000006716460 від 12.04.2006 року у розмірі 31940,55 доларів США, судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач згідно з договором поруки від 18.04.2006 року поручився перед банком за виконання [PERSON] її обов'язків за договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 17.06.2012 року у розмірі 210971,32 грн. Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував Суду пояснив, що 12 квітня 2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN03000006716460 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки строком дії на один рік. 18 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № DNHL-P/1, відповідно до якого відповідач поручався перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 12.04.006 року. Відповідно до п. 11 договору поруки визначено строк, в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист свого права, у 5 років. Оскільки строк дії платіжної картки закінчився 12 квітня 2007 року, то банк міг звернутися до суду не пізніше 12 квітня 2012 року, однак банк подав позов тільки 08 листопада 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Просив у задоволенні позову відмовити у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.04.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №SAMDN03000006716460 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,20% на рік. Строк дії картки - 1 рік. 113.04.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду про надання платіжної картки довіреній особі клієнта. - [PERSON]. 18.04.2006 року до даного договору було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до якої було збільшено кредитний ліміт до 10000 доларів США. 18.04.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки № DNHL-P/1 в забезпечення виконання [PERSON] своїх обов'язків за договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000006716460 від 12.04.2006 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів , що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і пред'явлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. З урахуванням того, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором №SAMDN03000006716460 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки настав 12 квітня 2007 року, то позивач мав пред'явити позов до [PERSON], як поручителя, до 12 жовтня 2007 року. Позивач звернувся із даним позовом до суду лише у листопаді 2012 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачами судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed