Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з автомобіля марки CHERY, модель A15AMULET, рік випуску 2007, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], тип легковий ліфтбек, реєстраційний номер [NUMBER], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2011 (ВП №30304651); постановою державного виконавця ВДВС Кіровського МУЮ Полтєвою Я.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.02.2012 (ВП № 30304651); постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Луганській області Полтєвою Я.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 13.11.2012 (ВП № 35162418). В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 26.06.2018 позивач придбав у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу серії ННІ №203055, посвідченого державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О., автомобіль марки CHERY, модель A15AMULET, рік випуску 2007, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], тип легковий ліфтбек, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований та стоїть на обліку в Кіровському РВ ДАІ УМВС УДАІ України в Луганській області. 05.07.2018 позивач звернувся до Територіального сервісного центру №4443 Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області із заявою про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника за договором купівлі-продажу, проте в перереєстрації зазначеного вище транспортного засобу позивачу було відмовлено на підставі п. 15 Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388, оскільки під час проведення перевірки була виявлена інформація про арешт автомобіля, накладений постановами Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про арешт майна боржника. Представник позивача зазначив, що під час укладення договору купівлі-продажу позивачем у державного нотаріуса Ковальова А.О. було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №55760621 від 21.05.2018, яким було підтверджено відсутність в реєстрі відомостей щодо будь-яких обтяжень майна, належного відповідача [PERSON], що й було зафіксовано в договорі купівлі-продажу. Лише отримавши відмову територіального сервісного центру №4443 у проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом, позивач дізнався про те, що існують арешти, які накладені на автомобіль та які не внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Після цього, позивач звернувся до ДВС з заявою про зняття арешту з належного йому автомобілю, однак листом Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Луганській області від 31.08.2018 року № 1626/16.13-41, у задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого підставами для зняття арешту з автомобілю є надходження на рахунок ДВС суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Посилаючись на те, що позивач є добросовісним набувачем майна, на яке накладено арешт, що перешкоджає позивачу у здійсненні права власності - без державної перереєстрації придбаного позивачем автомобіля неможлива його експлуатація, що обмежує право позивача на вільне володіння та користування транспортним засобом, представник позивача просить скасувати арешт на автомобіль. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 20.11.2018 та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. 20.11.2018 підготовче судове засідання не відбулося у зв'язку з відрядженням судді. Підготовче судове засідання призначено на 07.12.2018. Ухвалою суду від 07.12.2018 третю особу ПАТ «Банк «Київська Русь» замінено правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», підготовче судове засідання відкладено до 21.12.2018. 21.12.2018 підготовче судове засідання відкладено до 18.01.2019 та продовжено строк проведення підготовчого провадженні у справі на тридцять днів до 21.01.2019. 18.01.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.02.2019. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, однак останній до судового засідання не з'явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред'явив. Представник відповідача Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, проти позову заперечує. В обґрунтування заперечення зазначив, що за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у Голубівському МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області перебували виконавчі провадження відносно боржника [PERSON], однак на теперішній час виконавчі документи повернуті стягувачам згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю майна боржника, але до теперішнього часу фактично суми боргів боржником не сплачено, так як у відділі та в базі відсутні повідомлення від стягувачів про сплату боргу, повторно до відділу на виконання виконавчі документи не пред'являлися. Посилаючись на п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області надав пояснення на позовну заяву, в якому зазначив, що 05.07.2018 до ТСЦ № 4443\~РСЦ МВС в Луганській області звернувся [PERSON] з заявою про перереєстрацію автомобіля марки CHERY, модель AMULET, 2007 року випуску, на нового власника за договором купівлі-продажу від 26.06.2018, посвідченого державним нотаріусом Ковальовим\~А.О. Перевіркою наявності транспортного засобу в ЄДР МВС встановлено, що зазначений автомобіль належить [PERSON], та відносно автомобіля внесена інформація щодо арешту та/або заборона на відчуження. Також зазначив, що купівля-продажу вказаного автомобіля здійснена на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому в розділі «Особливі відмітки» значиться, що відчуження заборонено. При розгляді справи посилався на розсуд суду. Від представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» пояснень, клопотань чи заяв не надходило. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу автомобіля серії ННІ №203055, посвідченого 26.06.2018 державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О., позивачем було придбано у відповідача [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки CHERY, модель A15AMULET, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], тип легковий ліфтбек, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований та стоїть на обліку в Кіровському РВ ДАІ УМВС УДАІ України в Луганській області. Вказані обставини підтверджуються копією договору, доданою до матеріалів справи. Як вбачається зі змісту вищевказаного договору купівлі-продажу автомобіля, до придбання позивачем, автомобіль CHERY, модель A15AMULET, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], тип легковий ліфтбек, реєстраційний номер [NUMBER], належав відповідачу [PERSON], що також підтверджувалося свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 22.12.2007 Кіровським РЕВ ДАІ УМВС УДАІ України в Луганській області. Під час укладення договору купівлі-продажу державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №55760621 від 21.05.2018, яким було підтверджено відсутність в реєстрі відомостей щодо будь-яких обтяжень майна, належного [PERSON], що й було зафіксовано в договорі купівлі - продажу. 05 липня 2018 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру №4443 Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області (далі - ТСЦ №4443) із заявою №170496727 про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника за договором купівлі-продажу. Проте в перереєстрації зазначеного вище транспортного засобу позивачу було відмовлено з посиланням на п. 15 Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388, про що свідчить резолюція провідного консультанта адміністратора ТСЦ №4443 [PERSON] від 05.07.2018 на вищезазначеній заяві позивача, оскільки що під час проведення перевірки наявності вищезазначеного автомобіля в Єдиному державному реєстрі МВС була виявлена інформація про арешт автомобіля, накладений постановами Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про арешт майна боржника. Єдиний на території України порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видача реєстраційних документів і номерних знаків, який є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, визначений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок). Відповідно до п. 15 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Згідно п. 41 Порядку, забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця. Відповідно до результатів перевірки за Єдиним державним реєстром МВС було встановлено, що на автомобіль CHERY, модель A15AMULET, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було накладено арешт постановами Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції ВП № 30304651 від 12.12.2011 про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-112 від 27.01.2009, виданого Кіровським міським судом Луганської області, про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» боргу в сумі 26285,68 грн. та накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 26285,68 грн., та заборонено здійснювати його відчуження лише в межах суми боргу. По цьому ж виконавчому провадженню постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції Полтєвою Я.В. від 06.02.2012 ВП № 30304651 було накладено арешт на автомобіль CHERY A15 AMULET, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 28098,72 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції Полтєвою Я.В. ВП №34512033 від 03.10.2012 про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-355, виданого 26.05.2010 Ленінським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 31070,14 грн., та на все майно, належне [PERSON], було накладено арешт у межах суми звернення стягнення 31070,14 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, належного боржнику. Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області Полтєвою Я.В. від 13.11.2012 ВП № 35162418 про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-112, виданого 27.01.2009 Кіровським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь AБ «Київська Русь» боргу в сумі 28036,09 грн. В рамках цього ж виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця ВП № 35162418 від 12.11.2012 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 28036,09 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Позивач звернувся до Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Луганській області з заявою про зняття арешту з належного йому автомобіля, однак листом від 31.08.2018 за вих. № 1626/16.13-41 у задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого підставами для зняття арешту з автомобілю є надходження на органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Транспортний засіб - автомобіль марки CHERY, модель A15AMULET, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], тип легковий ліфтбек, реєстраційний номер [NUMBER], належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 26.06.2018, посвідченого державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. Тобто, позивач набув право власності на транспортний засіб у спосіб та на підставах не заборонених законом у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право на таке рухоме майно без обтяжень. Крім того, частинами 1 і 2 статті 12 зазначеного Закону визначено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим законом. З огляду на перелічені норми Закону, позивач є добросовісним набувачем автомобіля, а тому його слід вважати таким, що набув право власності на спірне майно без обтяжень. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. Матеріали справи свідчать про те, що ані позивач [PERSON], ані особа, в якої позивачем було придбано транспортний засіб - відповідач [PERSON], не є боржниками у виконавчих провадженнях, в межах яких було накладено арешт на належний позивачу транспортний засіб. Так, постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 07.03.2013 ВП №34512033 заступником начальника відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції Полтєвою Я.В. виконавчий лист № 2-355, виданий 26.05.2010 Ленінським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 31070,14 грн., було повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Крім того, за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий лист № 2-112 від 27.01.2009, виданий Кіровським міським судом Луганської області, про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» боргу в сумі 26285,68 грн., та виконавчий лист №2-112 від 27.01.2009, виданий Кіровським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь AБ «Київська Русь» боргу в сумі 28036,09 грн. повернуті стягувачам. Повторно виконавчі документи до відділу на виконання не пред'являлися. Згідно інформації Голубівского міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області, станом на теперішній час виконавчі провадження щодо стягнення коштів з [PERSON] на примусовому виконанні у відділі не перебувають. Крім того, згідно листа Луганської філії АБ «Банк «Фінанси та кредит» від 21.09.2001 за вих № 1-0600/2860, адресованого начальнику Кіровського РЕВ ДАІ при УДАІ УМВС України в Луганській області, банк просив зняти заборону на відчуження автомобіля марки CHERY, модель A15AMULET, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та зазначив, що кредит в частині вартості автомобіля погашений в повному обсязі. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Онер'їлдіз проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов'язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв'язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном...» Отже обмеження в праві користування позивачем належним йому транспортним засобом суперечать вимогам чинного законодавства та порушують його права і законні інтереси. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений ним при зверненні до суду, у розмірі по 352,40 грн. з кожного.

Outcome: approved