Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що у [INFO] померла [PERSON] Після смерті якої відкрилася спадщина на належне померлій майно, в тому числі 56/200 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, які розташовані у [ADDRESS]. жодна особа з заявою по прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звернулася. Спадкоємцем померлої, яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном, є сестра померлої - [PERSON], яка є його матір'ю. [PERSON] померла [INFO]. З часу смерті [PERSON] він та його мати стали відкрито володіти вказаним майном та дбати про нього як про своє власне. Також відкрито він продовжив володіти цим майном, й після смерті матері. Вважає, що він набув права власності на вказану частку будинку з надвірними будівлями в порядку набувальної давності, а тому просить визнати за ним право власності на 56/200 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник СМР позов заперечив. Іншій відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не з'явився. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та Сумської міської ради, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положення ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі справи, позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, відповідачем за яким, на його думку, є Сумська міська рада та Перша Сумська державна нотаріальна контора, які ніколи не були та не є власником спірного майна - спірної частини будинку з надвірними господарськими, побутовими спорудами за адресою [ADDRESS]. З копії спадкової справи померлої [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини подав брат померлої [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину останній не оформив. Стаття 30 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд приходить до висновку що Сумська міська рада та Перша Сумська державна нотаріальна контора є неналежними відповідачами та, відповідно, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права. Судом встановлено, що власником спірної частини будинку, за положеннями ст. 548 ЦК УРСР, є [PERSON] А з пояснень позивача вбачається, що він вважає себе спадкоємцем [PERSON], а останню - спадкоємцем [PERSON] За таких обставин вимоги позивача, заявлені саме до Сумської міської ради та Першої Сумської державної нотаріальної контори , є безпідставними. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги позивача такими що не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити за його необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed