Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому необхідні були кошти. За об'явою у громадському транспорті дізнався про надання кредитів ПП «Кредит 24», офіс якого знаходився в м.Суми, вул. Воскресенська, 4 оф.405. 09.01.2014 року під час спілкування з консультантом сплатив внесок у сумі 3 000 грн., а потім уклав договір №113059 на отримання кредиту. При укладенні зазначеного договору вважав, що отримає кошти відразу, як обіцяв консультант. Втім при детальному ознайомленні з договором зрозумів, що став ошуканим відповідачем. Так за договором йому не надавався кредит, а він став учасником пірамідальної схеми. За договором відповідач жодних обов'язків на себе не узяв. Позивач вважає, що договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є нікчемним. Тому просив стягнути з відповідача 3000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судові повістки не отримував. До суду представник не з'явився, причин неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. 09.01.2014 року позивач уклав з відповідачем договір №11059. За умовами статті 1 та додатку № 1 до договору предметом договору є надання відповідачем послуг, спрямованих на придбання позивачем товару на загальну суму 30 000 грн../а.с.9-13/ Відповідно до статті 2 договору компанія (відповідач) зобов'язався виконувати адміністрування спілки клієнтів та вчиняти певні правочини, які сприяють виконання умов цього договору, та здійснювати наступні дії: сформувати спілку клієнтів; організовувати своєчасну оплату товару; організувати та проводити видачу коштів, що надає право на купівлю та отримання клієнтом товару; здійснити оплату товару для клієнта та передати його клієнту; інші послуги зазначені в умовах. Виконуючи прийняти за цим договором обов'язки, компанія також зобов'язується суворо дотримуватись умов договору, діяти виключно в інтересах клієнта і надавати послуги на більш вигідних для клієнта умовах, не розповсюджувати інформацію щодо наданих їй конфіденційних відомостей клієнту, крім випадків передбачених чинним законодавством України. 09.01.2014 року позивач сплатив відповідачу фінансове забезпечення у сумі 3000 грн../а.с.13/ Разом з цим зі змісту договору встановлено, що здійснені позивачем внески не створюють для відповідача будь-яких обов'язків. При цьому відповідач створив складну багатоступінчату двозначну незрозумілу для споживача схему визначення права на отримання «товару» через механізми сплати внесків. Участь у групі, порядок проведення заходів видачі «товару» є неконкретними, непрозорими і незрозумілими. Нечіткі умови проведення таких заходів, позбавляють позивача права вимоги виконання зобов'язання відповідачем. Відповідач покладає витрати на учасників системи придбання товару в групах, не вкладаючи при цьому власних коштів, що робить таку діяльність пірамідальною схемою. Тобто схемою за якою споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Із змісту договору також вбачається, що між сторонами укладений договір по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах за рахунок залучених коштів споживачів. Тобто відповідач узяв на себе обов'язок надати фінансові послуги передбачені ст.ст. 1, 4 Закону «України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Разом з цим укладений договір підпадає під ознаки п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Тобто утворення пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики(зокрема п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону), є недійсними. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У зв'язку з цим слід повернути позивачу сплачені ним відповідачу кошти. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved