Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Представник [PERSON] комітету Житомирської міської ради звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 09 лютого 2002 року. В даний час подружжя перебуває у розлученні. [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. На обліку в службі перебувають малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як діти, які проживає в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з сім'єю [PERSON] проводилась постійна відповідна профілактична робота, здійснювався безпосередній супровід сім'ї, обстежувалися житлово-побутові умови проживання за адресою: [ADDRESS]. З 2012 року старша дочка [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] не проживає, дівчинка знаходиться на утриманні батька - [PERSON], який піклується про життя, здоров'я дівчинки, контролює її навчально-виховний процес, забезпечує її належними умовами проживання та всім необхідним для повноцінного розвитку та життя. Вказана інформація підтверджується листом ЗОШ №7 від 31.01.2018 року №18. 09 січня 2018 року [PERSON] залишила своїх двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без батьківського піклування, у зв'язку з чим на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, діти були поміщені до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня», де і перебувають в даний час. За час перебування малолітніх у закладі, мати провідала дітей через два тижні після їх доставки лише один раз. 22 січня 2018 року під час усної розмови з [PERSON] встановлено, що хоча юридично він і є батьком малолітнього [PERSON], проте не вважає себе батьком дитини. Зазначив, що про [PERSON] піклуватися не буде, життям та здоров'ям його не цікавився, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Представник позивача [PERSON] комітету Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку позивача, який у клопотанні вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. (а.с. 12,13,14) Відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 15) [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2002 року, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира було розірвано. (а.с. 10) Згідно з наказом №03 від 11.1.2018 року на обліку в службі у справах дітей Житомирської міської ради перебувають малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як діти, які проживає в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. (а.с. 17) Позивач вказав, що Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з сім'єю [PERSON] проводилась постійна відповідна профілактична робота, здійснювався безпосередній супровід сім'ї, обстежувалися житлово-побутові умови проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивач також вказав, що з 2012 року старша дочка [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] не проживає, дівчинка знаходиться на утриманні батька - [PERSON], який піклується про життя, здоров'я дівчинки, контролює її навчально-виховний процес, забезпечує її належними умовами проживання та всім необхідним для повноцінного розвитку та життя, що підтверджується листом ЗОШ №7 від 31.01.2018 року №18. (а.с. 28) Разом з тим, 22 січня 2018 року під час усної розмови з [PERSON] позивачем встановлено, що хоча юридично він і є батьком малолітнього [PERSON], проте не вважає себе батьком дитини, зазначив, що про [PERSON] піклуватися не буде, життям та здоров'ям його не цікавився, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Зі змісту листа Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області та повідомлення комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» від 09.01.2018 року судом встановлено, що в ході перевірок 07 січня 2018 року [PERSON] залишила своїх двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без батьківського піклування, так як матір останніх зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, а тому з метою захисту прав та законних інтересів 09.01.2018 року малолітніх дітей було поміщено до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня». В подальшому відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП (а.с. 18, 20, 25) Двічі факти невиконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] по відношенню до середньої дитини виникали у ДНЗ №53 «АБВГДЕИКА», де виховувався [PERSON], що підтверджується листом від 31.01.2018 року №27. (а.с. 26) Відповідно до листа служби у справах дітей на управління праці та соціального захисту населення Богунської районної від 11.01.2018 року №36/1 [PERSON] з 01 лютого 2018 року було припинено виплату допомоги на утримання малолітніх дітей. (а.с. 21, 22) 19 січня 2018 року службою у справах дітей було обстежено житлово-побутові умови проживання за адресою [ADDRESS], з метою з'ясування причини невідвідування матір'ю своїх дітей у лікувальному закладі, та запрошення [PERSON] на комісію з питань захисту прав дитини. Умови проживання станом на січень 2018 року незадовільні: житло непридатне для проживання, не опалюється, за борги всі комунікації відключено, в помешканні для дітей не було створено умов для повноцінного розвитку, виховання, проведення дозвілля та залишення їх у рідній сім'ї. [PERSON] перебувала у будинку своєї тітки [PERSON] (з помешкання якої поліція забирала дітей [PERSON] та [PERSON]), зовнішньо у вкрай занедбаному стані: обморожені кінцівки рук та ніг, садна на обличчі тощо. Причин невідвідування дітей у закладі матір дітей не пояснила. [PERSON] було запрошено на комісію з питань захисту прав дитини. Позивач також вказав, що 23 січня 2018 року питання про ситуацію, яка склалася в родині розглядалася на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, де матір дитини, [PERSON] було попереджено про правові наслідки злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків - позбавлення батьківських прав. Комісія прийшла до висновку, що подальше перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в сім'ї становить безпосередню загрозу їх життю та здоров'ю, тому було прийнято рішення про підготовку проекту рішення про відібрання у [PERSON] її двох малолітніх дітей, з подальшим позбавленням батьківських прав матері відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], та батька відносно [PERSON]. [PERSON] злісно ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання дітей, не піклується станом їх здоров'я, не виконує рекомендацій лікарів щодо забезпечення права дітей на охорону здоров'я, не створила належних умов для нормального проживання та розвитку дітей, на тривалий час залишає їх без догляду. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування № 84 від 31.01.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.31) Відповідно до принципів 1,2 Декларації прав дитини, дитина має бути наділена всіма зазначеними в цій Декларації правами. Ці права мають визнаватися за усіма дітьми без жодних винятків і без розрізнення чи дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, статі, мови, релігійних, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження або іншими обставинами, що стосуються самої дитини чи її сім'ї. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст. ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, на підставі наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що батьки дітей ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав, а саме матір [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та батька [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], який добровільно відмовився від своїх батьківських обов'язків. При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дітей, з метою забезпечення їх належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 цієї статті, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 166 СК України, у зв'язку із позбавленням відповідачів батьківських прав, суд стягує із них аліменти на утримання дитини, оскільки, згідно ст.ст. 180,182 СК України, останні зобов'язані утримувати свою дитину, незалежно від її місця проживання, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі не скористалися своїм правом щодо подачі доказів щодо стягнення з них аліментів на утримання дітей, тому в сукупності оцінених судом доказів та враховуючи норму ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи (на утриманні якої будуть перебувати діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO] повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення з [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи на утриманні якої буде перебувати дитина [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved