Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Універсал банк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року в сумі 128 848,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ (курс 1 577,96 гривень за 100,00 доларів США) становить 2 033 171 гривня 01 копійка; покласти на відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року, [PERSON] отримала у ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є позивач) кредит в сумі 113 109,00 доларів США строком до 10 листопада 2037 року зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 012-2900/840-0495-Р. 22 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 012-2900/840-0495-Р/1. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 012-2900/840-0495-Р/2. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: позичальнику було перераховано кредитні кошти в сумі 113 109,00 доларів США, шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача [NUMBER], МФО 322001. Заборгованість за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року складає 128 848,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ (курс 1 577,96 гривень за 100,00 доларів США) становить 2 033 171 гривня 01 копійка, з яких: заборгованість по тілу кредиту: 112 147,89 доларів США, що еквівалентно 1 769 648,85 гривень; заборгованість за відсотками: 16 593,78 доларів США, що еквівалентно 261 843,21 гривень; заборгованість за підвищеними відсотками: 106,40 доларів США, що еквівалентно 1 678,95 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року вказану цивільну справу було прийнято та призначено справу до судового розгляду. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року таким, що містить несправедливі умови. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про визнання кредитного договору таким, що містить несправедливі умови, об'єднавши їх в одне провадження. Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом просить суд: визнати такими, що містить несправедливі умови, а тому неукладеним кредитний договір № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, укладений між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON]; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати до кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року відповідну двосторонню реституцію; визнати недійсним договір іпотеки від 22 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим записом № 6571; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську І.В. виключити з реєстру іпотеки та заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» від 22 листопада 2007 року, а саме нерухоме майно - трикімнатну житлову квартиру загальною площею 60,40 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS], яка належить [PERSON]; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати, в тому числі, вартість проведеної по справі судово-економічної експертизи. Свої зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обгрунтовує тим, що спірний кредитний договір було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів в частині недотримання істотних умов, які обов'язкові для кредитних договорів, умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, з урахуванням тих обставин, що всупереч нормам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору; до спірного договору банк включив положення, що є несправедливими, оскільки вони містять умови про зміни у витратах; ураховуючи додаткові нарахування, процент за користування кредитом збільшився, існує дисбаланс зарахування процентів і тіла кредиту; графік погашення кредиту позичальнику не видавався, що є підставою для визнання спірного кредитного договору та всіх похідних від нього правочинів несправедливими, а тому неукладеними. Так, до підписання кредитного договору, в момент його укладення сторони не досягли домовленості по суттєвій умові кредитного договору, а саме з приводу розміру процентної ставки винагороди по кредиту, цей факт беззаперечно свідчить про наявність неузгодженості між позичальником та кредитором суттєвих умов кредитного договору. Також, банк, змінюючи в односторонньому порядку процентну ставку, не повідомив про це позичальника, що призвело до порушень п.п. 2.12., 5.2.5. кредитного договору. При цьому, оскільки у спірному кредитному договорі плата за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму. У тексті договору банк позбавляє позичальника права вільно вибирати страхову компанію та умови страхування. З одночасним вимаганням великого штрафу за реалізацію законного права. У тексті договору банк намагається відмінити право надане законом, щодо захисту персональної інформації клієнта, причому використовуючи штрафні санкції за таке невиконання у розмірі 10% від загальної суми кредиту. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року у вказаній цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса\~Володимирівн, про визнання кредитного договору таким, що містить несправедливі умови, було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Коваленко С.В. у судовому засіданні 10 грудня 2018 року заявлені первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечував. Пояснив суду, що вважає проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором вірним, за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 128 848,07 доларів США. Щодо збільшення процентної ставки зазначив, що збільшена процентна ставка застосовувалася позивачем у разі порушення строків сплати кредиту та відсотків. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Чилякова М.В. у судовому засіданні заявлені первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечувала. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Танащук М.В. у судовому засіданні 11 грудня 2018 року заявлені первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечував. Пояснив суду, що банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування відповідних грошових коштів на купівлю житла та сплати відсотків. При цьому, відповідач за первісним позовом свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим і виникла заявлена позивачем за первісним позовом кредитна заборгованість. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог пояснив суду, що обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, є надуманими, позичальник на протязі 14 днів після укладення кредитного договору не зверталася до позивача з приводу незгоди з умовами укладення такого кредитного договору. Відсоткова ставка за кредитом дійсно підлягала збільшенню, оскільки позичальником не виконувалися умови кредитного договору. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити зустрічний позов, з підстав викладених у письмовому вступному слові, яке долучено до матеріалів справи. Третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Універсальний» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 012-2900/840-0495 (на придбання майна), за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти в сумі 113 109,00 доларів США, що еквівалентна 571 200,45 гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 6-11, том 1). За умовами п. 1.1. Розділу 1 кредитного договору, сторонами було погоджено, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. За користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Відповідно до п. 2.5. Розділу 2 кредитного договору, розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до даного договору. Згідно вказаного графіку платежів (Додаток № 2 до кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року), сторонами кредитного договору було погоджено розмір щомісячного платежу на рівні 1 197,84 доларів США (а.с. 12-15, том 1). Відповідно до п. 2.7. Розділу 2 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування відсотків «30/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 2.1.3. договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості позичальника (а саме: на суму кредиту, що не повернута кредитору), виходячи з кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Дата остаточного погашення кредиту в розрахунок не включається. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 5.3.2. п. 5.3. Розділу 3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний: повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» були виконані умови кредитного договору в частині надання позичальнику суми кредиту у розмірі 113 109,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника (а.с. 28, том 1). Факт надання суми кредиту та відповідного виконання вказаних умов кредитного договору з боку кредитора, стороною позичальника у судовому засіданні не заперечувалося. Відповідно до наданого суду стороною позивача за первісним позовом розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року станом на 26 жовтня 2010 року складає 128 848,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ (курс 1 577,96 гривень за 100,00 доларів США) становить 2 033 171 гривня 01 копійка, з яких: заборгованість по тілу кредиту: 112 147,89 доларів США, що еквівалентно 1 769 648,85 гривень; заборгованість за відсотками: 16 593,78 доларів США, що еквівалентно 261 843,21 гривень; заборгованість за підвищеними відсотками: 106,40 доларів США, що еквівалентно 1 678,95 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, для всебічного та повного з'ясування всіх обставин у спорі, у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про визнання кредитного договору таким, що містить несправедливі умови - було призначено повторну судово-економічну експертизу на розгляд якої поставлено питання: «1. За якою процентною ставкою ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» була розрахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року з додатками? 2. Чи правильно, відповідно до вимог кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року та додатків до нього ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» проведений розрахунок заборгованості [PERSON]? 3. За яким курсом долару США до національної валюти - гривні ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на момент подання позову, а саме 29.03.2010 року, та заяви про збільшення пзовних вимог, а саме 15 січня 2015 року, повинен був проводитися розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року з додатками? 4. Чи правильно, відповідно до вимог кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року з додатками нараховані [PERSON] відсотки за користування кредитом? 5. Чи відповідає документальне оформлення операцій ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з надання кредиту [PERSON] щодо повноти та нарахування, сплати відсотків умовам кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року з додатками? 6.Яку загальну суму складає борг [PERSON] перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22.11.2007 року з додатками, станом на 15 січня 2015 року та станом на час проведення експертизи?». Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 1153/18-45 від 18 червня 2018 року, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Андріїшеним С.І., вказаним судовим експертом не видалося за можливе надати відповідь щодо розміру процентної ставки, за явою ПАТ «Універсал Банк» була розрахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, через відсутність даних про базу такого розрахунку; розрахунок заборгованості [PERSON] проведений ПАТ «Універсал Банк» неправильно, без відповідності умовам кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року та додатків до нього; на момент подання позову, а саме 29 березня 2010 року, у розрахунку еквіваленту загальної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, повинен був застосований офіційний курс на 15 лютого 2010 року в розмірі 8, 0025 гривень за один долар США, а на момент подання заяви про збільшення позовних вимог 15 січня 2015 року, офіційний курс НБУ на 12 січня 2015 року в розмірі 15,757965 гривень за один долар США; розрахунок заборгованості [PERSON] по відсотках за користування кредитом, проведений ПАТ «Універсал Банк» неправильно, без відповідності умовам кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року та додатків до нього; не видалося за можливе дати питання щодо відповідності документального оформлення операцій ПАТ «Універсал Банк» з надання кредиту [PERSON] з повноти та нарахування, сплати відсотків умовам кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, через його загальний характер, що виключає можливість надання по ньому конкретної відповіді; за припущення, про відсутність операцій з погашення кредитної заборгованості після 26 жовтня 2010 року, загальний борг [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, станом на 15 січня 2015 року та 18 червня 2018 року становить 128 331,63 доларів США. В той же час, наданий суду висновок судового експерта не може бути прийнятий судом в якості належного доказу в частині наявної заборгованості позичальника за кредитним договором № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року, з огляду на наступне. Так, як вбачається зі змісту вказаного висновку судового експерта, надаючи відповідь щодо правильності проведеного розрахунку заборгованості позичальника [PERSON], судовим експертом було зазначено, що обсяг інформації стосовно операцій за кредитним договором, що міститься у виписках за вказаними аналітичними рахунками, є достатнім для надання висновку на поставлені питання. Крім того, надаючи відповідь щодо курсу долару США до національної валюти - гривні ПАТ «Універсал Банк» на момент подання позову, судовим експертом було зазначено лише про невідповідність умов договору вимогам законодавства лише в частині бази нарахування штрафу. Таким чином, з висновку експертизи вбачається, що під час проведення судової експертизи надані суду виписки за рахунками були достатніми для проведення дослідження в частині наявної заборгованості позичальника. В той же час, резолютивна частина наданого висновку містить висновок щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості. При цьому, зміст висновку експертизи не містить обґрунтування в частині неправильності такого розрахунку, у зв'язку з чим наведені судовим експертом підсумкові дані щодо належного розрахунку заборгованості не можуть прийматися судом в якості належного розрахунку. З огляду на вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що стороною відповідача за первісним позовом не заперечувався факт отримання кредиту, а також не оспорювався факт порушення умов кредитного договору з її боку, суд, приймаючи до уваги наданий суду з боку позивача за первісним позовом розрахунок заборгованості, враховуючи, що висновок судового експерта в розрізі даного спору не приймається судом, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року в сумі 128 848 доларів США 07 центів, що еквівалентно за курсом НБУ - 2 030 387 гривень 89 копійок на дату проведення розрахунку 12 січня 2015 року. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог [PERSON], то суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, сторона позивача за зустрічним позовом, зокрема, посилається на те, що спірний кредитний договір містить несправедливі умови, банком не було надано позичальнику повної інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість, позичальнику не було надано графіку кредитування, при цьому також було збільшено відсоткову ставку. Крім того, умовами кредитного договору було порушено принцип вільного вибору страхової компанії, а також відмінено право захисту персональних даних. Як роз'яснено п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 11 вересня 2013 р. у справі № 6-40 цс 13 дійшла до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по - перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 , ч. 3 ст. 509 ЦК України); по - друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по - третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Отже, зміст даного принципу проявляється, зокрема, у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно визначати структуру і вид договірного зв'язку, при цьому саме сторони самі обирають вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини, його істотні умови. Відповідно до п. 8.5. Розділу 8 кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що: до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмові формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит можу бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовну сукупну вартість кредиту (з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів, тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо. Крім того, за умовами п. 8.4 Розділу 8 кредитного договору, позичальник однозначно та без жодних застережень уповноважує кредитора, а також дає пряму згоду на розкриття особистих даних позичальника. Виходячи із загальних умов, укладеного між сторонами кредитного договору, сторонами досягнуто домовленість про істотні умови договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про суму кредиту, відсоткову ставку, відомості про ознайомлення позичальника про орієнтовну сукупну вартість кредиту, умови кредитування, надано згоду на розкриття особистих даних. При цьому, позичальником підписано вказаний кредитний договір на кожному аркуші договору, що свідчить про ознайомлення з умовами кредитного договору та виразу повної згоди під час його підписання з умовами, викладеними у ньому. Положеннями ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що при підписанні спірного кредитного договору позивач за зустрічним позовом погодилася з його умовами, факт отримання кредитних коштів не заперечується стороною позивача, що свідчить про виконання з боку відповідача зобов'язань по кредитному договору, обставин для визнання положень кредитного договору несправедливими, стороною позивача за зустрічним позовом також не було надано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності, у зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених зустрічних позовних вимог по суті їх пред'явлення, судом не вбачається підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги про визнання такими, що містить несправедливі умови, а тому неукладеним кредитний договір № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року з додатками, укладений між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON]; застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та застосуванню до кредитного договору № 012-2900/840-0495 від 22 листопада 2007 року відповідну двосторонню реституцію; визнати недійсним договір іпотеки від 22 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим записом № 6571; зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську І.В. виключити з реєстру іпотеки та заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» від 22 листопада 2007 року, а саме нерухоме майно - трикімнатну житлову квартиру загальною площею 60,40 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS], яка належить [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариство «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівн, про визнання кредитного договору таким, що містить несправедливі умовим В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 3 774 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: partial