Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості Посилався на те, що 28 серпня 2008 року відповідачка [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір №014/0032/73/47169 та отримала кредитні кошти в сумі 23 830,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,80 % річних, терміном на 84 місяці з остаточним погашенням до 28.08.2015 року. В якості забезпечення повернення кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №014/0032/73/47169/П. В подальшому, 05 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/0032/73/47169 /ДЗ, якою змінено валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривні, процентну ставку на 10,5% річних та збільшено строк користування кредитними коштами на 1 календарний місяць і 8 календарних днів. В порушення умов договору відповідачка [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем станом на 21 січня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 125 259 грн. 92 коп. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 125 259 грн. 92 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1252 грн. 60 коп. Представник позивача Куриш В.І. в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Не заперечувала, що дійсно отримала у позивача грошові кошти в кредит. Вказані кошти були витрачені на придбання автомобіля. Спочатку у неї була можливість погашати кредит, але потім у неї помер чоловік, вона втратила роботу, курс долара підвищився. Все це стало причиною прострочок по кредиту. Однак ще деякий час вона як могла, так і сплачувала заборгованість по кредиту. Вважає, що через недостатній рівень знань в галузі права та введенням її працівниками банку в оману, вона підписала додаткову угоду, яка для неї була вкрай невигідна. На сьогоднішній день автомобіль вона продала, але навіть цих коштів не вистачило на погашення кредиту. Таким чином, й автомобіль втратила, й банку залишилась винною. Можливості погасити кредит у неї немає. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0032/73/47169 (а.с.11-20). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідачка [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 23 830,00 доларів США, з яких 23 210,42 доларів США на придбання транспортного засобу та 619, 58 доларів США на споживчі цілі з метою оплати комісії за надання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,80 % річних, терміном на 84 місяці з остаточним терміном погашенням 28.08.2015 року. Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Той факт, що відповідачці [PERSON] дійсно було надано кредитні кошти свідчить її підпис у заяві про видачу готівки та в квитанції від 28 серпня 2008 року (а.с.30). Крім того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 28 серпня 2008 року було укладено договір поруки №014/0032/73/47169/П (а.с.8-10). Згідно вимог ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми закону, договір поруки може передбачати як солідарну відповідальність боржника і поручителя, так і субсидіарну відповідальність поручителя. Однак, якщо в договорі поруки вид відповідальності не обговорений спеціально, то внаслідок прямої вказівки ст.554 ЦК України застосовується правило про солідарну відповідальність зазначених осіб. При цьому поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема, відповідає за сплату відсотків, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не передбачено договором поруки. Відповідно до вимог договору поруки (п.3.1), у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по Борговим зобов'язанням Боржника, що зазначені в п.1.3 даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, вказаного в п.1.2. даного Договору, а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в 1.3 даного Договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. В подальшому, 05 квітня 2012 року між позивачем та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/0032/73/47169 /ДЗ, якою змінено валюту виконання забов»язань за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ з розрахунку на 1 долар США на дату укладення цієї Додаткової угоди 7,9879 у зв'язку чим розмір заборгованості за кредитом становить 160 858,89 грн. (п.1.) З дати укладення угоди проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 10,5% річних (п.п.2.1.) та збільшено строк користування кредитними коштами на 1 календарний місяць і 8 календарних днів (п.2.5) (а.с.21-22). Вказана угода була підписана [PERSON], що дає можливість зробити висновок про те, що відповідачка була згідна з її умовами. При цьому 05 квітня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та поручителем [PERSON] була укладена додаткова угода №014/0032/73/47169 /ПІ, згідно умов якої останній зобов'язувався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником і за додатковою угодою №014/0032/73/47169 /ДЗ укладеною між позивачем та відповідачкою [PERSON](а.с.23-25). Згідно із положеннями ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами (позивачем та відповідачкою [PERSON]) існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у користування кредитні кошти, однак [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та додатковою угодою не виконала, у визначений в угоді строк кошти не повернула, чим порушила умови укладеного між сторонами договору та угоди, у зв'язку із чим прострочила виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 21 січня 2014 року становить 125 259,92 грн., з яких 67 684,27 грн. - заборгованість за кредитом; 3 522,75 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 54 052,90 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту (а.с.4). Відповідачі повідомлялися про існуючу заборгованість та необхідність її погашення, однак залишили дану вимогу позивача без задоволення (а.с.31-32). Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved