Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач, Релігійна громада Святого великомученика Пантейлемона Харківської Єпархії Української православної Церкви, звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради, у якій просить суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю літ «Ф-1» площею 89,9 м2, розташованої за адресою м.Харків, пров. Балакірєва, 3-а. Позовну заяву вмотивовано тим, що нежитлова будівля літ. «Ф-1»по провулку Балакірєва № 3-А у м. Харкові загальною площею 89,9 кв.м., є самовільно побудованою спорудою. Будівництво нежитлової будівлі літ. «Ф-1» загальною площею 89,9 кв.м., здійснено позивачем за власний кошт із додержанням встановлених норм і правил, про що свідчать результати обстеження будівельних конструкцій нежитлових приміщень, відповідно до якого технічний стан забезпечує надійну та безаварійну експлуатацію будівлі та безпечно для життя людей, виконаний ТОВ «КАПІТЕЛЬ БУД». У судове засідання сторони не з'явились, повідомлені належним чином. Представником позивача надано заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву на підставі наявних у справі доказів. Відповідачем направлено на адресу суду пояснення по справі, у яких представник Харківської міської ради просить суд по суті позовних вимог винести законне та обґрунтоване рішення, яке б не порушувало права третіх осіб та розглянути справу у відсутності представника відповідача. Третя особа подала до суду заяву, у якій повідомляє суд про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, оскільки земельна ділянка, на якій розташований храм, не знаходиться в її користуванні. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про можливість задоволення позовної заяви із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем вказується, що він за власні кошти збудував та на потреби релігійної громади Святого великомученика Пантейлемона Харківської Єпархії Української православної Церкви використовує на нежитлову будівлю площею 89,9 м2, розташованої за адресою м.Харків, пров. Балакірєва, 3-а. Як вбачається з технічного висновку ТОВ «КАПІТЕЛЬ БУД», що провело технічне обстеження будівлі згідно сертифікату АЕ № 000297 на проведення технічного обстеження нежитлової будівлі літ. «Ф-1» (храм) по пров. Балакірєва, 3-а загальною площею 89,9 м2, площа зали храму 81,9 м2, який збудований без дозволу на виконання будівельних робіт по пров. Балакірєва, 3-а у Дзержинському районі м. Харкова, встановлена відповідність об'єкту вимогам надійності і безпечної експлуатації. Дефектів і пошкоджень будівельних конструкцій, що знижують несучу спроможність об'єкту не виявлено, ступінь готовності об'єкту відповідає 100%. Таким чином, аналіз вищевказаного експертного висновку свідчить про те, що позивач не заподіяв шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства та не порушив прав інших власників (ч. 2, 5 ст. 319 ЦКУ). Позивач, як користувач нежитлової будівлі, для визначення ринкової вартості для подальшого прийняття управлінських рішень замовив провести оцінку, а суб'єкт оціночної діяльності ПП «Землестройпроект» зробило висновок, що орієнтовна вартості нежитлової будівлі складає 455973,78 грн. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно зі ст.120 Земельного Кодексу України, разом з переходом права власності на будівлю і споруду переходить право користування земельною ділянкою. Землекористувач та власник земельної ділянки відповідно до ст.ст.90,95 того ж Кодексу вправі будувати житлові будинки, виробничі та інші будівлі та споруди. Згідно зі ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, вироблену (створену) особою, набувається ним, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, позивачем в момент закінчення будування приміщення фактично було набуто право власності, однак відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч.5 ст.376 того ж Кодексу, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинно збудоване на ділянці нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Мін'юсту № 7/5 від 07.02.2002 р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. За таких підстав вимога позивача про визнання за ним права власності на самочинно збудовані прибудови до будинку підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved