Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Правобережне управління соціального захисту населення 19 листопада 2020 року звернулося Дніпровської міської ради до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 4 436 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] з 2009 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. 29.08.2019 року відповідач черговий раз звернулася до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Управління) з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям. Рішенням про призначення допомоги на дітей одиноким матерям від 03.09.2019 року Відповідачу була призначена державна допомога на двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року, у розмірі 25816,00 грн. Згідно листа Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 19.12.2019 року № 16/13-39 відповідач 23.10.2019 року була позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 36 Порядку призначення, виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав. Позивачем зроблено перерахунок, відповідно до якого надмір виплачених коштів за період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року становить 4436 грн. 00 коп. 27.01.2020 року та 02.03.2020 року відповідачу надіслані повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 4436 грн. 00 коп. Оскільки сума надміру виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям відповідачем не повернута, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення копії ухвали суду та позову з доданими до нього документами, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8\~ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 279 ЦПК України передбачено можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження як з проведенням судового засідання, так і без такого. Таким чином, положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не можуть бути дотримані під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Водночас за змістом ч. 1 ст. 284, ч. 1 ст. 288 ЦПК України метою заочного розгляду справи є надання відповідачу права ініціювати перегляд заочного рішення суду та повернутись до розгляду справи у суді першої інстанції, якщо він з поважних причин не взяв участь у судовому розгляді справи, внаслідок чого не зміг подати докази, які мають істотне значення для її правильного вирішення. Оскільки ч. 2 ст. 281 ЦПК України прямо передбачено можливість заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає, що вищевказане право відповідача на ініціювання перегляду рішення суду у випадку існування поважних причин, з яким він зміг взяти участь у розгляді справи, не може ставитись в залежність від виду спрощеного провадження. Ухвалення у такому випадку рішення суду за загальними правилами призведе до безпідставного обмеження процесуальних прав відповідача, реалізація яких можлива лише під час розгляду справи судом першої інстанції (звернення з зустрічним позовом, подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності тощо), у ситуації, коли відповідач фактично не отримував інформацію про розгляд справи у суді. За таких обставин суд доходить висновку, що положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не підлягають застосуванню під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, оскільки їх дотримання з об`єктивних причин не залежать від волі відповідача, а тому не можуть бути підставою для обмеження його прав. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд доходить висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що 29.08.2019\~року [PERSON] звернулася до Управління з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, в якій просила призначити їй державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: допомогу на дітей одиноким матерям. Рішенням про\~призначення допомоги\~сім`ям з\~дітьми від\~03.09.2019\~року [PERSON] призначено допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.08.2019 року до 31.01.2020 року на двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 16/13-39 від 19.12.2019 року [PERSON] 23.10.2019 року позбавлена батьківських прав у відношенні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Пунктом 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року, призначення, виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав. Відповідно до розрахунку позивача, [PERSON] надмірно виплачена допомога одиноким матерям з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року становить 4\~436 грн. 27.01.2020 року та 02.03.2020 року відповідачу Управлінням направлено повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги з зазначенням суми та реквізитів для повернення коштів. Однак, відповідачем в добровільному порядку кошти не повернуто. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що відповідачу без достатніх правових підстав перераховано та нею не повернуто надмірно виплачені кошти, надані у вигляді допомоги одиноким матерям в розмірі 4436 грн., а відтак, вказана сума коштів у розумінні ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, а також враховуючи відсутність інформації про добровільне повернення вказаної суми станом на дату ухвалення рішення суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved