Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що працювала у відповідача, а 23.03.2017 року була звільнена з роботи. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі не виплачена. Затримка по виплаті заробітної плати та день ухвалення рішення також не виплачена. При звернення до відповідача за розрахунком по заборгованості, було отримано відповідь, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися по заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 6875,27 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку, виходячи із 176,78 грн. середньоденної заробітної плати. 12.02.2018 року по справі було відкрите спрощене провадження. 20.03.2018 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Повідомив, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Визнає заборгованість по заробітній платі у розмірі 6875 грн. 27 коп. Щодо середнього заробітку зазначає, що він складає 140грн. 53 коп. на день. Станом на 06.04.2018р. позивач відповіді на відзив не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», а 23.03.2017 р. звільнилася за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України ( а.с. 6) Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Так, в день звільнення позивачу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки № 16-07/339 від 05.03.2018р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 6875грн. 27коп., вихідна допомога не нараховувалась. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно відзиву, середньоденна заробітна плата позивача без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 140 грн. 53 коп. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а тому суд покладає в основу розрахунок саме середньоденного заробітку в сумі 140,53грн., а не 176,78 грн., як вказано позивачкою. Так, період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 23.03.2017 року по 06.04.2018 року становить 151 робочих днів (березень 2017 - 3, квітень 2017 - 11, травень 2017 - 12, червень 2017 - 10, липень 2017 - 13, серпень 2017 - 14, вересень 2017 - 11, жовтень 2017 - 13, листопад 2017 - 13, грудень 2017 - 11, січень 2018 - 13, лютий 2018 - 12 березень 2018 - 12, квітень 2018 - 3), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 21220грн. 03коп. (140,53 х 151= 21220,03). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 6875грн. 27 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2017 року по 06.04.2018 року включно у сумі 21220грн. 03коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial