Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог (том 4 а.с. 124), просила стягнути на її користь заподіяну майнову шкоду в сумі 3 421 002, 26 грн, а також моральну шкоду в сумі 200 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію. Розпорядженнями Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. с. Піски, Ясинуватського району, Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Загальновідомим фактом є те, що після початку проведення антитерористичної операції, с. Піски опинилося на лінії бойового зіткнення українських військових та бойовиків терористичної організації «Донецька Народна Республіка». У зв`язку з чим, позивач разом із своєю сім`єю були вимушені покинути селище Піски та виїхати до родичів в с. Триліси, Фастівського району, Київської області. Після початку проведення бойових дій як будинок позивача, так і в земельну ділянку періодично потрапляли снаряди з мінометів та реактивних систем залпового вогню «Град». Через постійні бойові дії на території селища від будинку позивача майже нічого не лишилося. Також внаслідок обстрілів с. Піски в земельній ділянці позивача знаходиться велика кількість невибухнувших снарядів. В результаті чого будинок позивача має нежилий стан і не може використовуватися для подальшого проживання в ньому. Стосовно факту руйнування будинку позивач зверталася 16 жовтня 2015 року із заявою про кримінальне правопорушення до Служби безпеки України. В результаті, 25 листопада 2015 року заяву про кримінальне правопорушення було зареєстровано Дружківським відділенням Артемівського відділу ГУ НП в Донецькій області за № 270 та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12015050260000865, яке в подальшому передано для проведення досудового розслідування до управління СБУ в Луганській та Донецькій областях. Також управлінням СБУ в Луганській та Донецькій областях зареєстровано кримінальне провадження № 22017050000000130 за фактом руйнування будинку позивача. Таким чином, в результаті проведення антитерористичної операції в с. Піски позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду. Враховуючи те, що позивач не може користуватися своїм будинком та належною їй земельною ділянкою, при визначенні розміру матеріальної шкоди вона виходила з ринкової вартості будинку та земельної ділянки, яка разом становить 2 526 813, 87 грн. Окрім цього, внаслідок артилерійського обстрілу також знищено майно позивача, яке знаходилось в будинку, загальна вартість якого 8 942, 00 грн. Враховуючи той факт, що вартість зазначеного майна з часу його придбання та до подання позовної заяви значно зросла через знецінення національної валюти та інфляційних процесів, позивач вважає за необхідне для визначення суми грошової компенсації застосувати індекс інфляції відповідно до офіційних даних Державної служби статистики. З урахуванням індексу інфляції необхідна сума грошової компенсації за знищене майно складає 35 335, 26 грн. Таким чином, необхідний розмір компенсації за втрачені земельну ділянку, будинок та майно, яке знаходилось в ньому має складати 3 421 002, 26 грн. Через те, що будинок позивача зруйновано у зв`язку з проведенням АТО на території с. Піски, вона залишилася без оселі, вимушена істотно змінити спосіб життя, місце проживання, разом з сім`єю була змушена переїхати до родичів у чужому місті. Позивач все життя працювала щоб забезпечити свою сім`ю та себе житлом. Наразі вона в пенсійному віці, є інвалідом третьої групи, залишилася без житла та не в змозі заробити на нове житло, була вимушена істотно змінити умови свого життя. Через це позивач знаходиться у стані постійного стресу та нервозності. Внаслідок зазначеного позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 200 000, 00 грн. Представник Кабінету Міністрів України подав відзив на позов, в якому зазначив, що законодавчого акту, який би регулював порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, не прийнято, як і не встановлено державний орган, на який покладено обов`язок здійснювати таке відшкодування, а також механізм визначення розміру відшкодування. Для реалізації положень статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» необхідною та обов`язковою умовою є визнання винним певного кола конкретно визначених осіб у скоєнні злочину, тобто у скоєнні терористичного акту, з яких саме у подальшому необхідно стягувати суми відшкодування, як з осіб, якими безпосередньо заподіяно таку шкоду. Представник відповідача зазначив, що відсутні підстави для відшкодування шкоди державою Україна в особі Кабінету Міністрів України, оскільки Урядом не вчинялося протиправних дій та не порушувались права та інтереси позивачів. Позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не обґрунтовано розмір шкоди. Представник позивача в судовому вимоги позову підтримала, просила задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що проживала з позивачем в одному селі та залишались навіть тоді, коли були військові дії. В листопаді місяці їй зателефонувала позивач та попросила подивитися на дім, коли вони з чоловіком прийшли, то будинок [PERSON] був повністю знищений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив покази [PERSON] та повідомив суду, що будинок [PERSON] знищено внаслідок військових дій. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що проживав по сусідству з позивачем та зазначив, що будинок [PERSON] знищено внаслідок військових дій. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року позовну заяву [PERSON] до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року заяву [PERSON] про звільнення від сплати судового збору задоволено. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. В зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Фаркош Ю.А., здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Гладун Х. А. від 13 лютого 2017 року прийнято до свого провадження цивільну справу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Бокаріуса. Відповідно до Розпорядження від 12 липня 2018 року № 476, у зв`язку із перебування судді Васильєвої Н.П. на довготривалому лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл справи. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Бортницької В. В. від 13 липня 2018 року прийнято до свого провадження цивільну справу, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, треті особи: Служба Безпеки України, Державна служба з надзвичайних ситуацій України, Донецька обласна військово-цивільна адміністрація, Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині позовних вимог до Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України - закрито. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з договором купівлі-продажу від 01 червня 2005 року, посвідченим державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори, а також витягом про реєстрацію права власності на майно від 17 червня 2005 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ 728837 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1208 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З довідки Пісківської сільської ради від 09 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] проживала і прописана у будинку, який їй належить на праві приватної власності. Будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у будинку проживали і прописані члени її родини: [PERSON] та [PERSON] . В результаті декількох влучень артилерійських снарядів будівля зруйнована, що зробило неможливим її використання за призначенням. З листа ГУ НП в Донецькій області від 26 листопада 2015 року вих. № 4/Б-26 вбачається, що СУ ГУ НП в Донецькій області розглянуто заяву [PERSON] щодо пошкодження майна під час артилерійського обстрілу с. Піски. 25 листопада 2015 року зазначене звернення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дружківського відділення Артемівського відділення Артемівського відділу ГУ НП в Донецькій області за № 270 та в цей же день приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12015050260000865, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України, за фактом артилерійського обстрілу с. Піски Ясинуватського району. Згідно з листом Департаменту фінансів Донецької обласної державної адміністрації від 06 березня 2017 року № 02-02/22-425-4, Донецькою облдержадміністрацією та Ясинуватською райдержадміністрацією не здійснювалося надання [PERSON] грошової компенсації за рахунок коштів обласного та районного бюджету за зруйнований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про незалежну оцінку збитків, завданих в результаті руйнування під час проведення АТО житловому будинку літ. А-1 з господарськими будівлями та спорудами, що належить [PERSON] та розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 20 липня 2017 року, загальна ринкова вартість збитків становить 2 223 077, 87 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Правовими підставами відшкодування шкоди визначено, зокрема положення статті 19 Закону України «Про боротьбу із тероризмом». Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що зазначення позивачем певної правової норми, наведеної у обґрунтуванні позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися під час вирішення спору, а також враховує правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (провадження № 14-17 цс 19). Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права й інтереси, що становлять активи, теж можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 5 січня 2000 року у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202, § 100). Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені положеннями статті 1166 ЦК України, згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, с. Піски, Ясинуватського району, Донецької області, у якому розташовано майно позивача, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція. Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) регулює правовідносини щодо боротьби з тероризмом, але спеціальним щодо цих правовідносин є Закон України «Про боротьбу із тероризмом» (далі - Закон). Застосування його статті 19 не пов`язане із наявністю обвинувального вироку суду. Відсутні спеціальні нормативно-правові акти щодо відшкодування шкоди особам, які постраждали під час проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях. Тому для визначення розміру відшкодування позивачці шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження (знищення) житлового будинку терористичним актом, слід застосовувати приписи статті 86 КЦЗ України, яка узгоджується зі статтею 19 Закону. Частина перша статті 19 Закону передбачає спеціальне правило, відповідно до якого відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом. Крім того, у порядку, визначеному законом, провадиться відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом організації, підприємству або установі (частина друга статті 19 Закону). З огляду на зміст вказаних приписів реалізація права на отримання зазначеного відшкодування поставлена у залежність від існування компенсаційного механізму, що має бути встановлений в окремому законі. Закон, який регулює порядок відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України шкоди, заподіяної терористичним актом об`єктам нежитлової нерухомості громадян, відсутній як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судами. Більше того, у законодавстві України відсутня не тільки процедура виплати означеного відшкодування (див. для порівняння mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2014 року у справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, § 42), але й чіткі умови, необхідні для заявлення майнової вимоги до держави про надання такого відшкодування (див. mutatis mutandis ухвалу ЄСПЛ щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року у справі «Петльований проти України»). Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеній постанові зауважила, що відповідно до частини восьмої статті 86 і частини третьої статті 89 КЦЗ України постановою КМ України від 18 грудня 2013 року № 947 був затверджений Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання (далі - Порядок), який викладений у редакції постанови КМ України від 10 липня 2019 року № 623. Постраждалими згідно з пунктом 2 Порядку визнаються особи, житлові будинки (квартири) яких: пошкоджено внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків (таким постраждалим надається грошова допомога); зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації (таким постраждалим надається грошова компенсація). Розмір грошової компенсації зазначеним постраждалим визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження житлових будинків (квартир), які зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, але не більше ніж 300 000 грн (абзац другий пункту 7 Порядку). На переконання суду до спірних правовідносин для визначення позивачці розміру відшкодування слід застосувати приписи статті 86 КЦЗ України, яка узгоджується зі статтею 19 Закону. Стаття 86 КЦЗ України регламентує забезпечення житлом постраждалих внаслідок надзвичайних ситуацій і встановлює умови як такого забезпечення, так і його заміни грошовою компенсацією. Тому припис частини 10 вказаної статті (який передбачає, що розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна) не можна застосувати безвідносно до інших приписів цієї статті, зокрема частини дев`ятої, яка передбачає умовою забезпечення житлом постраждалого або виплати грошової компенсації за рахунок держави добровільне передання постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання). Із системного аналізу зазначених вище норм права випливає, що до пред`явлення вимоги до держави про виплату компенсації за зруйноване під час антитерористичної операції майно, власник цього майна має до ухвалення рішення суду добровільно передати пошкоджений чи зруйнований внаслідок терористичного акту будинок чи майно місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування. Відповідно до частини десятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна. Будь-який інший порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджену квартиру, внаслідок такої надзвичайної ситуації, як терористичний акт, на сьогодні відсутній. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не зверталася спочатку до до місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування з пропозицією про добровільну передачу пошкодженого будинку чи можливості забезпечення її новим житлом замість пошкодженого, що є обов`язковою умовою при вирішенні вказаної справи, згідно із положеннями статті 86 Кодексу цивільного захисту України. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 757/19694/15-ц (провадження № 6-5090св18), від яких не відступала Велика Палата Верховного Суду. Враховуючи те, що у позасудовому порядку за ініціативою [PERSON] компетентним органом (місцевою державною адміністрацією або органом місцевого самоврядування) не вирішувалось питання про добровільну передачу пошкодженого будинку та можливість забезпечення її новим житлом замість пошкодженого чи виплати грошової компенсації, то суд приходить до висновку про відмову у позові у зв`язку із передчасністю вимог.

Outcome: dismissed