Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 107470,57 доларів США, а саме: за основною сумою кредиту 56452,50 доларів США, заборгованість по відсотках 37764,82 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 7468,45 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору 5784,80 доларів США. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі по тексту - Відповідач 1) було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав Відповідачу 1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 57848,00 доларів США із сплатою за користування кредитом 14,19% річних строком до 12.08.2028р. З метою забезпечення виконання відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами [PERSON] (далі по тексту - Відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - Відповідач 3) укладено договори поруки від 26.08.2008р., згідно яких Відповідач 2 та Відповідач 3 взяли на себе зобовязання перед Позивачем відповідати по зобовязаннях Відповідача 1, що виникли з умов кредитного договору та нести солідарну відповідальність із Відповідачем 1 перед Позивачем за невиконання умов кредитного договору. Відповідач 1 порушив умови кредитного договору, у строки визначені договором кредит не погашає, не сплачує відсотки, у звязку із чим станом на 19.12.2014р. утворилась вищевказана заборгованість. 25.09.2014р. позивач на адресу усіх відповідачів направив письмові претензії про необхідність погашення заборгованості, які залишені відповідачами без належного реагування. Так як відповідачі зобовязання за кредитним договором та договорами поруки не виконують, позивач просить суд стягнути із них солідарно вищевказану заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду усних та письмових поясненнях. Також заперечив щодо задоволення заяви відповідачів про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, а також не погодився із позицією відповідачів 2 і 3 щодо припинення поруки на підставі ч. 4 статті 559 ЦК України. Представник Відповідача 1 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Надала суду усні та письмові пояснення, суть яких зводиться до наступного. Вказує на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання Відповідачем 1 кредиту, так як у заяві про видачу готівки, яка міститься в матеріалах кредитної справи, відсутній підпис отримувача кредитних коштів, тобто Відповідача 1, а тому кредитний договір є не укладеним. Окрім того, між Позивачем та Відповідачем 1 було погоджено план-графік погашення кредиту, який передбачав помісячне погашення кредиту і відсотків. Відповідач 1 перестав погашати кредит з 2008 року, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені за весь період з 2008 року, так як позивачем пропущено строк позовної давності у три роки для основного боргу і процентів та один рік для неустойки (штрафу, пені), у звязку із тим, що позовна давність повинна вираховуватись для кожного платежу окремо. Також, посилається на те, що 05.03.2013р. банком на адресу усіх відповідачів направлені претензії-повідомлення, згідно яких банк, у звязку із невиконання позичальником умов кредитного договору, змінив умови договору та встановив строк виконання договору і погашення заборгованості до 05.04.2013р. Так як у договорі поруки не встановлено строку її дії, позивач мав предявити вимоги до поручителів протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Позивачем предявлено позов після спливу 6 місяців, а тому порука Відповідачів 2 і 3 припинилась на підставі ч. 4 статті 559 ЦК України. Відповідач 2 і Відповідач 3 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову з підстав викладених в письмових та усних поясненнях, які по суті аналогічні позиції представника Відповідача 1. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 26.08.2008р. Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (в подальшому змінило найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та відповідач 1 [PERSON] уклали кредитний договір №3231/2008-Ф, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в розмірі 57848,00 доларів США зі сплатою 14,19% річних з кінцевим терміном погашення до 12.08.2028р. Погашення кредиту повинно було здійснюватись починаючи з вересня 2008 року щомісячно у відповідності до плану-графіку погашення кредиту, підписаному того ж дня сторонами (на що, зокрема, вказує і п. 3.3.3. Кредитного договору). Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, або несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3., за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок. В матеріалах кредитної справи міститься заява на видачу готівки від 26.08.2008р., згідно якої [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 56000,00 доларів США (еквівалент 271236,00 грн.), а також валютний меморіальний ордер від 26.08.2008р., згідно якого [PERSON] сплатив банку комісію за обслуговування в розмірі 1848,00 доларів США. Слід зазначити, що заява про видачу готівки не підписана отримувачем (позичальником). Також 26.08.2008р., в якості забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON], між Позивачем та Відповідачем 2 [PERSON], а також між Позивачем та Відповідачем 3 [PERSON] укладено договори поруки, згідно яких поручителі (Відповідач 2 і Відповідач 3) зобовязались перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником (Відповідачем 1) зобовязань за кредитним договором №3231/2008-Ф від 26.08.2008р. Відповідач 1 (позичальник) належним чином зобовязання за кредитним договором не виконав. Згідно довідки ПАТ «КБ «Надра» №12/3/1/18-1044 від 16.02.2016р. на виконання умов кредитного договору відповідачі сплатили у період з 09.09.2008р. по 30.08.2010р. 1395,50 доларів США на погашення тіла кредиту та 13643,50 доларів США відсотків. В подальшому платежі відповідачами не вносились. 05.03.2013р. Позивач направив на адресу позичальника (Відповідача 1) та поручителів (Відповідача 2 та 3) письмові претензії про необхідність погашення заборгованості до 05.04.2013р. На той час заборгованість складала: 86090,00 доларів США, а саме: за основною сумою кредиту 56452,50 доларів США, заборгованість по відсотках 22967,46 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 244,57 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору 5784,80 доларів США. Дані претензії не були задоволені відповідачами. Станом на 19.12.2014р. утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 107470,57 доларів США, а саме: за основною сумою кредиту 56452,50 доларів США, заборгованість по відсотках 37764,82 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 7468,45 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору 5784,80 доларів США. 24.12.2014р. Позивач направив на адресу позичальника (Відповідача 1) та поручителів (Відповідача 2 та 3) письмові претензії про необхідність погашення заборгованості протягом трьох днів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог і, як наслідок, необхідність частково задовольнити позов. При цьому, суд виходив із наступного. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 та ч. 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 629, 525, 526 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення вимог вищевказаного цивільного законодавства позичальником (відповідачем 1) не виконано своїх зобовязань із повернення кредиту та відсотків, а відтак вимоги банку до нього є обґрунтованими. Суд відхиляє посилання представника Відповідача 1 на те, що її довіритель не отримував кредитних коштів. При цьому суд керувався наступним. Відсутність підпису позичальника у заяві на видачу готівки від 26.08.2008р. за наявності інших доказів, які вказують на те, що Відповідач 1 (позичальник) отримав кредит, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. А саме, про отримання Відповідачем 1 кредитних коштів свідчить погашення тіла та процентів протягом 2008 2010 років, що не заперечується відповідачами. Окрім того, документи, які містяться в кредитній справі також вказують на отримання Відповідачем 1 кредиту. Зокрема, Відповідачем 1 у день видачі кредиту сплачено на користь банку 1848,00 доларів США комісії за обслуговування кредиту. 26.08.2008р. відповідачами укладено з банком іпотечний договір, згідно якого відповідачі в якості забезпечення виконання зобовязань Відповідача 1 за кредитним договором передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У даному договорі, в розділі «Визначення термінів» вказано, що позичальником є [PERSON], який отримав Кредит на умовах Кредитного договору. Також судом взято до уваги те, що у запереченні на позов банку до цих же відповідачів по іншій справі №607/9170/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачі, у тому числі позичальник [PERSON], не заперечують факту отримання кредиту. При цьому, [PERSON] пояснює, що в силу обєктивних обставин у 2008 році він перестав вносити на рахунок банку щомісячні платежі та проценти за користування кредитом. Як пояснили в судовому засіданні поручителі (відповідачі 2 і 3), які є батьками Відповідача 1, останній виїхав у США і платежі за кредитним договором до 2010 року вносили саме вони. Усі ці обставини, в сукупності, спростовують твердження представника Відповідача 1 про неотримання Відповідачем 1 кредитних коштів. Суд відмовляє у задоволенні заяви представника Відповідача 1 про застосування строку позовної давності до вимог банку про повернення тіла кредиту, процентів та неустойки, у звязку із тим, що згідно п. 7.3. Кредитного договору, сторони

Outcome: partial