Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.2013 уклала з відповідачем договір банківського вкладу, грошові кошти в розмірі 2000 євро, після закінчення обумовленого договором строку повернення депозиту неодноразово переукладала зазначений договір депозиту, шляхом укладення нового договору з урахуванням вже нарахованих процентів за попередніми договорами. 30.09.2014 року був укладений договір банківського вкладу «лояльний онлайн» № 10005008723474 про банківській вклад в іноземній валюті на суму 2113 євро, 35 євроцентів під 7,5% річних. Строк дії договору скінчився 30.10.2014 року, після чого вона звернулась до установи банку з метою отримання коштів, але було знову запропоновано переукласти договір, на що не погодилась та попросила повернути кошти, однак коштів не отримала. Тому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 2166,18 євро. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За згоди представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справідоказів. Крім того, згідно ст. 197 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Лояльний онлайн» у євро № 10005008723474 (а.с.7-8). Свої зобов'язання позивачка виконала та внесла на депозитний рахунок банку кошти згідно договору в сумі 2113,35 євро, однак кошти повернуті не були (а.с.7). Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст. 1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, встановлених законом. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфліктуінтересів клієнту банку. Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог про повернення суми вкладу, відповідачем порушено охоронюваним законом майнові права [PERSON] та його права як споживача фінансових послуг, які надаються відповідачем. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Позивач надав відповідачу вклад в іноземній валюті (євро), а тому не суперечить діючому законодавству і стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, нарахованих відсотків відповідно до умов договору. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає необхідним стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved