Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позов мотивовано тим, що ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» надає послуги з постачання природного газу відповідачу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 1382/27827 від 06.11.2015 року споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з постачання природного газу. Відповідно до Правил постачання природного газу та заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 11.07.2017 року, товариство зобов'язується безперервно постачати природний газ для побутового споживача, а останній, в свою чергу - оплачувати наданні послуги з постачання природного газу не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. У липні 2017 року ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» проведено коригування в частині споживчого природного газу на підставі показників лічильника.10.07.2017 року в будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS], припинено газопостачання у зв'язку з наявною заборгованістю за споживчий природний газ в розмірі 90205,81 грн. 02.10.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ у справі № 161/14709/17 про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 90205,81 грн., а також 800 грн. судових витрат. Проте, ухвалою суду від 15.01.2018 року вказаний судовий наказ було скасовано. Створення та непогашення заборгованості споживачем природного газу призводить до несвоєчасного проведення розрахунків з постачальником та може негативно вплинути на стан розрахунків підприємства з державою з питань сплати податків та неподаткових платежів, виплати заробітної плати працівникам, тощо. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 75408, 81 грн. та покласти на відповідача сплату судових витрат. В судове засідання представник не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є жителькою [ADDRESS] і являється побутовим споживачем природного газу від мережі ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» на підставі та умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі- Типовий договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500, укладеного шляхом зявочного приєднання до умов договору, розміщеного на офіційному веб-сайті постачальника (а.с. 8). Однак відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання по своєчасному розрахунку за використаний природний газ згідно договору. Дані про невиконання боржником своїх зобов'язань підтверджуються випискою особового рахунку з бази даних постачальника природного газу (а.с.15). 10.07.2017 року, відповідно до акту № [NUMBER], в будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS] припинено газопостачання у зв'язку з наявною заборгованістю за споживчий природний газ в розмірі 90205,81 грн. (а.с.9). 02.10.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ у справі № 161/14709/17 про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 90205,81 грн., а також 800 грн. судових витрат (а.с. 13). Ухвалою Луцького міськрайогого суду вищевказаний судовий наказ було скасовано за заявою відповідача (а.с. 14). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до підпункту 5 п. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно положень ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання являється порушенням зобов'язання. В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно п.7.2. Типового договору, припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором. Проаналізувавши зібрані та дослідженні в справі докази, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТзОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» заборгованість у розмірі 75408, 81 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 881 грн. (при подачі позову) та 800 грн. (при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу). Отже, загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 1681 грн.

Outcome: approved