Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

позов мотивований тим, що 28.05.2014 року між позивачем та ПАТ «Златобанк» був укладений договір банківського рахунку фізичної особи, відповідно до якого вона внесла на рахунок загальну суму 280 750 грн. Позивач зверталась до банку з метою повернення належних їй коштів 09.12.2014 року, 18.12.2014 року та 24.12.2014 року, проте банк безпідставно відмовив у поверненні в зв`язку з тим, що залишок на її рахунку - 280 750 грн. перевищує встановлені обмеження щодо видачі готівкових коштів у національній валюті через каси банку відповідно до Постанови Правління НБУ №758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Вважає, що таким чином відповідач порушив її права, тому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (ЄДРПОУ 35894495) на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу в сумі 280 750 (двісті вісімдесят тисяч сімсот п'ятдесят) грн.; пеню за несвоєчасне списання коштів з вини відповідача в розмірі 617,65 грн.; моральну шкоду в сумі 15000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав за викладених у ньому обставин, просив задоволити його у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно рекомендованою кореспонденцією, надав письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані до матеріалів справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28.05.2014 року між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] був укладений договір банківського рахунку фізичної особи. Згідно умов даного договору банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] в гривнях і зобов'язався, зокрема, приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум безготівкових грошових коштів з рахунку, перерахування грошових коштів для купівлі іноземної валюти на суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (за необхідності сплати такого збору) згідно поданої заяви про купівлю іноземної валюти, здійснювати комісійне обслуговування за операціями з обміну іноземної валюти, видачу відповідних сум готівкових коштів з рахунку та проведення інших операцій за рахунком (п.2.1.1). Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли із договору банківського рахунку, які регулюються главою 72 ЦК України та загальними нормами ЦК щодо зобов`язань (розділ 1 Книги 5 ЦК України). Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] станом на 12.12.2014 року вихідний залишок складає 280750 грн. (а.с. 9 -10). Дана сума залишку коштів визнана відповідачем, про що зазначено в листі від 08.01.2015 року (а.с. 15). Позивач зверталась до банку з метою повернення належних їй коштів: 09.12.2014 року - в сумі 15 000 грн. (а.с. 11), 18.12.2014 року - в сумі 79 000 грн. (а.с. 12) та 24.12.2014 року просила видати всю суму - 280750 грн. (а.с. 13). 08.01.2015 року [PERSON] отримала письмову відмову ПАТ «Златобанк» у видачі коштів з посиланням на те, що сума 280 750 грн. перевищує обмеження щодо видачі готівкових коштів у національній валюті через каси банку, встановлені Постановою Правління НБУ №758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (а.с. 14, 15). Суд вважає відмову безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам ст.ст. 526, 530, 629, 1066, 1074 ЦК, тому вимога позивача про стягнення з ПАТ «Златобанк» грошових коштів в сумі 280 750 грн. підлягає задоволенню. Вимога позивача про стягнення пені в сумі 617,65 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п. 5.2 договору пеня в розмірі 0,01 процента від простроченого платежу сплачується банком в разі несвоєчасного (пізніше наступного робочого дня після отримання платіжного документа) списання з вини банку коштів з рахунку клієнта, а також за несвоєчасне зарахування суми, яку належить зарахувати на рахунок клієнта. Разом з тим, даний пункт договору не підлягає застосуванню до вимоги клієнта про повернення коштів. Крім того, постановою Правління НБУ від 13.02.2015 року №105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних» і на підставі ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року №30 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Златобанк». Відповідно ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами тощо. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає законодавство компенсацію моральної шкоди при такому виді правовідносин. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні правовідносини і договором відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання не передбачено, в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн. також слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2807,50 грн.

Outcome: approved