Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач через свого представника у липні 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав щодо їх спільної доньки [PERSON], [INFO]. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Проте відповідач з липня 2013 року не приймає участі в утриманні доньки, аліменти на утримання дитини не сплачує, не займається її вихованням. Позивач самостійно матеріально утримує дитину та належним чином піклується про її здоров'я, інтелектуальний та духовний розвиток. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Відповідач у підготовчому судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав не заперечував. Представник третьої особи у підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 14 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) було розірвано (а.с.12). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з 31.07.2013 до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку від 16 жовтня 2018 року № 104-9252 Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо його доньки [PERSON], [INFO] (а.с.55-56). Також у вищевказаному висновку зазначено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування, має заборгованість по сплаті аліментів (а.с.55-56). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач протягом останніх років не цікавився життям доньки [PERSON], [INFO], не приділяв їй уваги та не брав участі в її вихованні, не надавав матеріальної допомоги, фактично ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, що також підтверджується характеристиками зі спеціалізованої школи №214 м. Києва та школи креативного навчання «KHSchool» (а.с.37-38). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню доньки, також враховуючи ті обставини, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки, беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 142 ЦПК України суд вважає правильним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved