Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської областів інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду із позовом до[PERSON], [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовано на спільне проживання та виховання до прийомної сім'ї створеної на базі родини [PERSON] та [PERSON] З часу відібрання малолітніх дітей, [PERSON] навідувалася до своїх дітей лише 2 рази, а батько [PERSON] до дітей не навідувався. Життям та здоров'ям своїх дітей батьки не цікавилися, матеріально дітям не допомагали, обставини, за яких діти були відібрані - не усунули. З моменту народження [PERSON] третьої дитини, а саме з [INFO] року, умови для проживання малолітньої дитини не створено, а саме: не обладнане спальне місце дитини, дитячі речі в наявності, проте в невеликій кількості та брудні, іграшки відсутні, мінімальний запас продуктів, батьки схильні до вживання алкогольними напоями, постійного місця роботи не мають, за місцем проживання характеризуються з негативної сторони. Тому, позивач просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, та [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина, про що внести відповідний запис до актових записів про народження та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, та просила позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що про духовний та фізичний розвиток дітей піклуються, забезпечують їх необхідними речами, їжею, створили належні умови проживання для дітей. З [PERSON] і [PERSON], які проживають тимчасово у сім'ї [PERSON], спілкувалися декілька разів, не могли їх забрати оскільки тривалий час шукали належне житло, яке за допомогою сільської ради нарешті знайшли. Роблять в ньому ремонт. Також необхідно доглядати за маленькою дитиною - [PERSON]. На сьогодні шукають меблі для того, щоб забрати [PERSON] і [PERSON], хочуть жити повноцінною сім'єю. Стосовно відібрання дітей на початку 2017 році пояснили, що вони не заперечували, оскільки в той час шукали постійне житло, яке б влаштовувало дітей. Якихось особливих проблем із здоров'ям у дітей, зокрема у [PERSON] і [PERSON], не було. Алкогольними напоями ніколи не зловживали, за декілька років проживання був тільки один такий факт у [PERSON] Останній повідомив суду, що виправився, працює по-найму, шукає постійну роботу. Тому, просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області та [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Третя особа [PERSON] також просила позов задовольнити, зазначила, що батьки мало цікавляться дітьми і відвідували за рік їх лише декілька разів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2015 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.2016 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.11.2017 року, [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів, складених представниками Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації від 10.10.2017 року встановлено, що в будинку було тепло, постільна білизна дитини була у належному стані. За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.11.2017 року, у будинку не було світла, також для малолітнього сина взагалі не було дитячого харчування, молока, одяг для дитини відсутній. За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.04.2018 року, встановлено, що у житловому приміщенні був безлад, який [PERSON] пояснила тим, що співмешканець, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння все «порозкидав», в будинку відсутні дитячі підгузники та харчування для дитини. За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.07.2018 року, у ліжечку дитини відсутня постільна білизна, в будинку ремонт, запах фарби відчувається по всьому приміщенні, що несе загрозу для життя дитини, дитяча пляшечка з водою брудна, чисті дитячі речі відсутні. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів, складених представниками Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 15.02.2018 року, 23.02.2018 року та 27.02.2018 року, встановлено, що санітарний стан приміщення будинку задовільний, потребує косметичного ремонту, у ньому тепло та прибрано, батьки малолітніх дітей алкоголем не зловживають, сім'я неповна, відноситься до сім'ї в складних життєвих обставинах. Відповідно до висновків від 29.03.2018 року, 11.04.2018 року, 18.04.2018 року, Нововоронцовська районна державна адміністрація Херсонської області, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та матір [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно відповіді Нововоронцовського районного сектору з питань пробації від 07.06.2018 року встановлено, що [PERSON] 25.01.2018 року засуджено вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Відповідно до характеристики, наданої Миролюбівською сільською радою за №165 від 22.02.2018 року, встановлено, що [PERSON] проживає на території Миролюбівської сільської ради з 26.06.2015 року, зарекомендувала себе з негативної сторони, проживає із співмешканцем, має малолітню дитину, вихованням якої не займається, спокійна, замкнута, схильна до бродяжництва. Як вбачається із характеристики, наданої Миролюбівською сільською радою за №166 від 22.02.2018 року, [PERSON] проживає на території Миролюбівської сільської ради від дня свого народження, зарекомендував себе з негативної сторони, постійного місця роботи не має, працює сезонно, проживає із співмешканкою, має малолітню дитину, вихованням якої займається мало, спокійний та врівноважений, схильний до вживання алкоголю. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.03.2017 року у зв'язку із визнанням відповідачами позову, малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відібрані у батька [PERSON] та матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав. З характеристик, наданих Нововоронцовським дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок» №1 відносно [PERSON] та [PERSON] вбачається, що батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] доньок у дошкільному закладі не відвідували та не цікавились їх життям. Згідно з ч.1, ч. 2ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на вказану правову позицію та принципи проголошені Європейським судом з прав людини, можна зробити висновок, що для розлучення дитини з батьками (з позбавленням батьківських прав або без такого) суду потрібно встановити: 1) винну поведінку батьків, 2) справжню небезпечність умов для дитини, 3) доказову базу вказаних обставин, 4) наявність вжиття тимчасових проміжних заходів до батьків, 5) обов'язкове слухання показань самих дітей. При прийнятті рішення суд звертає увагу, що позовна заява обґрунтовується переважно фактами неналежних умов проживання, встановленими самим позивачем у актах обстеження житлово-побутових умов проживання родини відповідачів. Водночас відповідні акти, складені представниками Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області їм не відповідають і свідчать про те, що у відповідачів санітарний стан приміщення будинку задовільний, потребує косметичного ремонту, у ньому тепло та прибрано, батьки малолітніх дітей алкоголем не зловживають, сім'я неповна, відноситься до сім'ї в складних життєвих обставинах. У перших актах обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів, складених представникам Служби у справах дітей, зокрема «рекомендовано здійснити ремонт приміщення». А в наступних актах під час проведення ремонту в будинку проживання відповідачами зазначено, що у будинку проводиться ремонт, запах фарби - і це на думку представників Служби у справах дітей свідчить про незадовільний санітарний стан приміщення. Суд вбачає таку позицію Служби у справах дітей необ'єктивною стосовно факту вжиття відповідачами дій для покращення умов проживання всієї родини. Негативні характеристики на відповідачів, надані головою Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, містять загальні фрази, не підтверджені жодними фактами, і можуть бути оцінені і як позитивно (у [PERSON] - навчання в ПТУ, робота по-найму, займається вихованням дітей і у обох відповідачів: ввічливість, спокійний врівноважений характер, наявність дітей тощо), так і негативно (у [PERSON] - відсутність постійної роботи, схильність до вжиття алкоголю, мало займається вихованням дітей і у [PERSON] - схильність до бродяжництва). Наявність таких характеристик та характеристик дошкільного навчального закладу тільки щодо часу перебування дітей у закладі також не може бути підставою для задоволення позову. Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні представником позивача не надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про винне, свідоме і умисне ухилення відповідачами від виконання своїх обов'язків по вихованню трьох дітей та вчинення ними дій, які шкодять інтересам цих дітей, наявність справжніх небезпечність умов. Єдиний аргумент позивача фактично ґрунтується на складних життєвих обставинах, в яких опинилася родина відповідачів. Проте низький матеріальний достаток родини відповідачів, на думку суду, не може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. До того ж як зазначено, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. При прийняття рішення суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.05.2018 у справі № 214/1048/15-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем передчасно порушено питання пропозбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо [PERSON] і [PERSON] Мало місце невиконання батьківських прав відповідачами, однак, враховуючи, що діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння, яку найбільше може забезпечити мати і батько, зважаючи, що рішення про позбавлення батьківських прав не забезпечить належний захист дитини, звертаючи увагу на позитивні зрушення у родині [PERSON] і [PERSON] (отримання постійного житла, проведення в ньому ремонту, відсутність фактів зловживання алкогольними напоями, наявність малолітньої дитини, бажання знайти постійну роботу), які не спростовані під час судового розгляду, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed