Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

позивач та його представник просять суд розірвати шлюб, укладений 22 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про що складено відповідний актовий запис № 59, посилаючись на те, що 22 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 59. Життя спільне у них не склалося. Як виявилося після шлюбу, у сторін по справі були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Вони намагалися всіма силами зберегти сім'ю, але зробити цього не вдалося. Тривалий час позивач та відповідач спільно не проживають. Шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, оскільки відповідач виїхав на постійне місце проживання до своєї Батьківщини. Сторони будь-яких стосунків не підтримують, мають окремий бюджет і ведуть окремі господарства. Основна причина розпаду сім'ї - це неможливість проживання однією сім'єю із відповідачем. Фактичні сімейні відносини між позивачем та відповідачем залишилися у минулому. У позивача та відповідача вже не має спільних інтересів, у них різні знайомі та друзі. Вважають, що подальше сумісне проживання однією сім'єю позивача та відповідача є неможливим та недоцільним. Отже, вищенаведені обставини свідчать про недоцільність та неможливість подальшого спільного перебування у шлюбі позивача з відповідачем, адже сім'я фактично розпалася і зберегти її не вбачається за можливе. Усе вищевикладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. На момент подачі позову спору щодо поділу майна у сторін по справі немає. Спільних дітей подружжя не має. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Каленіченко Сергій Миколайович в підготовче засідання не з'явилися, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання, не з'явилися, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 22 травня 2014 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 59. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім'ї позивача та відповідача є неможливим , оскільки суперечить інтересам позивача, а тому їхній шлюб суд розриває. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved