Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач ТОВ «С.К.С» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 29.05.2018 року в розмірі 43 375, 22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2018 року між ТОВ «С.К.С» та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось передати позичальнику у позику грошові кошти в сумі 37 386,15 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти у порядок і строк, визначені умовами договору, в термін не пізніше 31.08.2018 року. На виконання зобов`язання позивачем передано відповідачу 37 386,15 грн. за видатковим касовим ордером № 78/1 від 29.05.2018 року. Проте станом на день подачі позову, відповідач не отримав коштів від позивача, тобто позика в сумі 43 375,22 грн. не повернута, яка складається з: суми основного боргу - 37386,15 грн.; інфляційне збільшення боргу - 3658,53 грн.; 3% річних - 977,16 грн.; пеня - 1353,38 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на загальну суму 43 375,22 грн., а також судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені за останнім відомим місцем проживання відповідача зареєстрованому у встановленому законом порядку, також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 23.03.2020 року за вх. № 7267 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, станом на 10.04.2019 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач згідно договору позики від 29.05.2018 року отримав від позивача позику в сумі 37 386,15 грн. та зобов`язався їх повернути на умовах п.п. 3.1, 3.2 договору. Пунктом 3.1. договору позики встановлено, що термін повернення позики встановлюється не пізніше 31.08.2018 року. Відповідно до п. 3.2 договору позика може бути повернута достроково, протягом строку надання позики, виконання обов`язків повинно бути здійснено готівкою в касу позикодавця. Згідно з пунктом 3.3 договору у випадку неможливості повернення позики готівкою, позичальник має право перерахувати грошові кошти у безготівковій формі на рахунок товариства. Позивачем в порядку встановленому договором позики передана відповідачу сума позики в розмірі 37386,15 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 78/1 від 29.05.2018 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, у зв`язку з чим виникла заборгованість за позикою в сумі боргу - 37 386,15 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 3 658,53 грн. та суму 3 % річних в розмірі 977,16 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно п. 5.1 договору у випадку порушення строків повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 0,02% за кожен день прострочки. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики на загальну суму 43 375,22 грн., з яких: сума основного боргу - 37386,15 грн.; інфляційне збільшення боргу - 3658,53 грн.; 3% річних - 977,16 грн.; пеня - 1353,38 грн., у зв`язку з чим заборгованість у вищевказаній сумі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved