Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 18\~968, 22 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач проходив військову службу у військовій частині польова пошта [NUMBER] та був зарахований до списків особового складу і призначений на посаду оператора-топогеодезиста відділення артилерійської розвідки взводу управління 2 реактивного артилерійського дивізіону. У зв`язку з цим, йому в особисте користування було видано майно, відносно якого ним вчинено втрату (розкрадання), чим заподіяно шкоду державі в розмірі 5\~799,66 грн. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи в її відсутність, підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2019 року позов залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2019 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 14 травня 2019 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що Наказом командира військової частини польової пошти [NUMBER] від 6 березня 2015 року № 71 солдата [PERSON] , призначено на оператора-топогеодезиста відділення артилерійської розвідки взводу управління 2 реактивного артилерійського дивізіону, вос 674543А, шпк «солдат», з посадовим окладом 565 гривень на місяць, 3 тарифний розряд (а.с. 10). Відповідно до картки обліку матеріальних цінностей особистого користування № 562 від 6 березня 2015 року, Атестату № 77, та накладної № 66 від 15 березня 2015 року, солдат [PERSON] , Міністерством оборони України в особі військової частини - польова пошта [NUMBER] (на даний час військова частина [NUMBER] ), був забезпечений речовим майном, згідно визначених норм, зокрема в особисте користування йому було видано речове майно: костюм для захисту від води 1 к-т, чохол для фляги алюмінієвої 1 шт., рушник бавовняний 1 шт., шолом сталевий 1 шт., штани утеплені польові нового зразку 1 шт., речовий мішок (Польща) 1 шт., казанок алюмінієвий шт., фляга алюмінієва 1 шт., ремінь брючний 1 шт., куртка польова утеплена нового зразку 1 к-т (а.с. 11-14). З довідки-розрахунку №18 утримання коштів з військовослужбовця військової частини п/п [NUMBER] при звільненні, за втрату інвентарного речового майна від 15 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] не здано речове майно на загальну суму із урахуванням кратності в цілому становить 5309,39 грн. (а.с. 15). Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] № 60 від 16 березня 2016 року солдат [PERSON] звільнений з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського складу, з 16 березня 2016 року виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Пирятинського РВК Полтавської області (а.с.16). На момент виключення зі списків особового складу частини, згідно відомості №18 від 15 березня 2016 року за відповідачем рахувалося майно: ремінь брючний 1 шт., куртка утеплена польова н/з 1 к-т на загальну суму 490,27 грн., термін носіння яких не закінчився (а.с.17). Відповідно до акту результатів службового розслідування від 26 березня 2016 року, встановлено, що солдат [PERSON] втратив інвентарне речове майно з особистої необережності (а.с.19-21). Відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта [NUMBER] №366 від 16 березня 2016 року та витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] з відповідача підлягає стягненню шкода в сумі 5799,66 грн. (а.с.23-26). Статтею 1\~Закону України\~«Про правовий\~режим майна\~в Збройних\~силах України»\~від 21.09.1999\~№ 1075-ХІУ передбачено, що військове майно є державною власністю. Пунктом 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджене постановою ВРУ від 23червня 1995року N 243/95-ВР визначено, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливо - мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат [PERSON] , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України\~від 24\~березня 1999\~№551\~-\~XIV (далі Статутів), зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджене постановою ВРУ від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, закріплено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до ст.ст. 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст. 9, 11, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 5, 13, 14, 15, «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 4 серпня 2000 року, солдат [PERSON] відповідав за утримання в готовності до застосування та збереження державного майна, що довірене йому; його комплектність, наявність та якісний стан; недопущення випадків його псування та нестач; вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним його витрачанням, втратою, нестачею, псуванням і розкраданням. Судом встановлено, що відповідач грубо порушивши відповідні вимоги законодавства, вчинив втрату державного інвентарного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, колишній військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати державі - в особі військової частини [NUMBER] кошти за втрачене речове майно, у сумі 5\~799 грн. 66 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved