Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Виконавчим комітетом Сумської міської ради було виготовлене свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказане свідоцтво власникам офіційно не було видане. Зазначив, що його дружина [PERSON] померла 02.09.2003 року. [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживали у квартирі, у звязку з чим рішенням суду від 29.10.2014 року їх було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначив, що він вирішив приватизувати квартиру на своє імя, але не може цього робити через наявність невиданого свідоцтва про право власності на житло. Просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами поданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду встановлено, що приватизація державного житлового фонду це відчуження (зокрема) квартир державного житлового фонду на користь громадян України (ч.1 ст. 1) уповноваженими на це органами (зокрема) місцевого самоврядування, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (ч.1 ст. 8) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (ч.2 ст. 8) на підставі рішень відповідних органів приватизації (ч.3 ст. 8). Розпорядженням управління комунального майна та приватизації від 05.12.1997 року № 4113 квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі вказаного розпорядження, 24.12.1997 оку було видане Свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається, з копії Свідоцтва право власності на житло було зареєстроване в БТІ за № 156. Також встановлено, що [PERSON] померла 02 вересня 2003 року. Як зазначив у судовому засіданні позивач, йому було відомо про приватизацію квартири на всіх осіб, що мали право на проживання в ній. В даний час, [PERSON] та [PERSON] проживають за межами України, а [PERSON] померла. У звязку з чим він не може отримати Свідоцтво про право власності. Окрім того, він бажає, щоб квартира була передана у власність йому особисто. Як вбачається зі змісту ст.ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом такого клопотання позивача. Заявляючи вимогу про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності\~\~ на житло, позивач не поставив питання про залучення в якості відповідачів осіб, яким спірна квартира була передана у власність та їх правонаступників. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов заявлений до неналежного відповідача, а відтак у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed