Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (скорочене найменування - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 273 708.37 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 квітня 2017 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено Кредитний договір № 2203152070901. 27 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» на Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро». Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» є правонаступником всіх та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро». 05 квітня 2017 року відповідач звернувся до позивача із Заявою про надання кредиту/Кредитним договором, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі - УДБО), на умовах визначених в УДБО та підтвердив факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Всупереч умов Кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 24.06.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 273708.37 грн., яка складається з: залишок кредиту - 70998.11 грн., залишок простроченого кредиту - 52726.08 грн., залишок прострочених відсотків - 38596.30 грн., залишок прострочених комісій - 111387.88 грн. Ухвалою суду від 31.07.2019 р. у справі відкрито провадження, постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не завперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надано. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 квітня 2017 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2203152070901. 27 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» на Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро». Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» є правонаступником всіх та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро». Підписавши цей договір, відповідач прийняла пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі - УДБО), на умовах визначених в УДБО та підтвердила факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Відповідно до п.6.13.3. УДБО кредит за банківською послугою «Кредит готівкою» надається на споживчі потреби та на сплату Комісії за надання Кредиту, що сплачується за рахунок наданого Кредиту (у випадку, якщо Клієнт обрав спосіб оплати такої комісії за рахунок Кредиту). Сума кредиту на споживчі потреби перераховується на Рахунок (поточний) Клієнта, зазначений у Кредитному договорі. Сума Кредиту на сплату комісії за надання кредиту, перераховується на рахунки Банку для обліку неамортизованого дисконту за наданими кредитами у розмірі комісії за надання Кредиту одночасно із перерахуванням суми кредиту на споживчі потреби на Рахунок Клієнта. На підставі зазначеного, при видачі кредиту, яка здійснювалася шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», була вирахувана комісія за надання кредиту у розмірі 16821.00 грн. Розділом 9 Кредитного договору визначена процентна ставка за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість по Кредиту: 9.00% річних, на прострочену заборгованість по кредиту 56.00% річних; щомісячна комісія 3,90% від суми споживчого Кредиту. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надав Відповідачу кошти у розмірі 150321.00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 24.06.2019 року. Відповідно до п. 6.13.11. УДБО у разі порушення строків оплати обов`язкових платежів, встановлених графіком платежів, Банк обліковує суму простроченої заборгованості на відповідні рахунки обліку простроченої заборгованості, та плата за користування простроченою частиною Кредиту у період, який починається на наступний день за днем встановленого строку оплати Обов`язкових платежів за Кредитом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості Однак, відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору № 2203152070901 від 05.04.2017 року, тому позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині стягнення з [PERSON] - 70998.11 грн. - заборгованість за кредитом, 38596.30 грн. - залишок прострочених відсотків, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині. При визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористалася процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору. Відповідно до предмету позовних вимог, АТ «Банк Кредит Дніпро» окремо пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача залишок простроченого кредиту - 52726.08 грн., залишок прострочених комісій - 111387.88 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 17.07.2017 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З огляду на викладене, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, Позивач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним. Оскільки, залишок простроченого кредиту - 52726.08 грн., залишок прострочених комісій - 111387.88 грн., нараховано позивачем необгрунтовано, суд приходить до висновку що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial