Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], який в ході розгляду справи вона уточнила, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладену 15 листопада 2000 року між [PERSON] та [PERSON], дійсною. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 листопада 2000 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна». 04 грудня 2000 року зазначена угода була зареєстрована в МКП «Маріупольське БТІ». У звязку з тим, що законодавство змінилось, позивач не може в повній мірі здійснювати своє право власності та розпорядитись зазначеною квартирою, оскільки зазначений договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений і зареєстрований 15.11.2000 року Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна», реєстраційний № 3-17. Право власності на придбану квартиру відповідно до реєстраційного посвідчення було зареєстровано за [PERSON] в МКП «Маріупольське БТІ» 04.12.2000 року під реєстраційним номером 448 (а.с. 5, 7). Згідно із технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], загальна площа вказаної квартири складає 45,6 кв.м, житлова 23,0 кв.м. Квартира складається з двох кімнат, у тому числі: першої кімнати площею 15,4 кв.м., другої кімнати площею 7,6 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні, площею 1,3 кв.м, коридору площею 8,9 кв.м., лоджії площею 2,0 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири є дійсним, оскільки відповідає вимогам здійснення такого правочину, чинним на час його укладення. Так, відповідно до вимог статті 15 діючого на час укладення договору Закону України «Про товарну біржу», угоду було зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна», реєстраційний № 3-17. Право власності [PERSON] на придбану за договором квартиру зареєстровано МКП «Маріупольське БТІ» (реєстровий № 448). Втім, договір не було посвідчено нотаріально. Згідно зі статтею 47 ЦК Української РСР, що діяв на час укладення Угоди, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки реальне виконання сторонами умов договору у справі повністю доведено, позов про визнання договору № 3-17 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 15.11.2000 року Універсальною товарною біржею «Гарант-Україна», дійсним, підлягає задоволенню.

Outcome: approved