Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач покинув родину у січні 2013 року ще до народження доньки, проживає окремо, жодного разу не бачив доньки та не виконує батьківських обов'язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильно-трудової, або будь-якої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання, лікування вирішуються позивачем самостійно без підтримки з боку відповідача. Заочним рішенням Тростянецького районного суду від 18.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Службою у справах дітей було проведено слухання та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], оскільки відповідач ніяким чином не піклується про доньку, про її стан здоров'я, розвиток духовний та фізичний, не відвідує дитину, не цікавиться її життям, проявляє байдужість, навіть ніколи її не бачив, також ухиляється від сплати аліментів. Працівниками служби у справах дітей з'ясовано у розмові з відповідачем, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що не спілкується з донькою та не проявляє батьківської турботи до дитини. Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Посилаючись на указані обставини позивач, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вважає, що поведінка відповідача, свідчить про свідоме ухилення останнього від виконання його батьківських обов'язків, він навіть не знає як звати доньку, не вважає її своєю дитиною. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною він не має, щомісячно сплачує в якості аліментів 300 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України (а.с.24,31). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Надярна Я.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, підтвердила, що питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей, відповідач запрошувався на засідання, але не прийшов. Проте, з ним була проведена розмова, в ході якої відповідач повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що він написав відповідну заяву. Заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої доньки:[PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.06.2014 року, яке набрало законної сили 08.07.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.10). Після розірвання шлюбу дитина сторін проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 20.09.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги той факт, що [PERSON] не піклується про розвиток, виховання та здоров'я дитини. У розмові з відповідачем було з'ясовано, що він не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав, зазначивши, що він не спілкується з дитиною та не проявляє батьківської турботи до неї (а.с.11). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до довідки Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за №7294/13.16.39 від 24.07.2017відповідач на місяць сплачує на утримання доньці 300 грн. За даними комунального дошкільного навчального закладу (дитячий садок) «Калинка» [PERSON] відвідує заклад з 01.09.2016 року батько дитини не забирав і не приводив доньку до садочка, не відвідував батьківські збори, не цікавився її вихованням у вихователя. Відповідач 15.09.2017 року подав до начальника Служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком дочки, не бере участь у її вихованні, що свідчить про самоусунення останнього від виховання батьківських обов'язків. Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON] узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. сплачено при зверненні до суду. На підстави викладеного та

Outcome: approved