Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) 12.10.2020 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, вказавши, що ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно Черкаська ТЕЦ» . Оскільки в будинку [ADDRESS] відсутній будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то нарахування за послуги здійснюється відповідно до п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] відсутній лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно п. 21 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Викладене співпадає з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц та в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі №6-59цс13. Позивач також вказує, що відповідно до повідомлення ТОВ «Юрфактор Сервіс» за вказаною адресою проживає колишній власник квартири разом з членами своєї сім`ї. Згідно свідоцтва від 21.06.2019 року власником квартири був [PERSON] . Вказана квартира не під`єднана від мереж централізованого опалення. Відповідач фактично споживаючи надані Черкаською ТЕЦ послуги, не надсилав скарг чи претензій щодо якості наданих послуг, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання житлово-комунальних послуг. Відповідач з січня 2013 року своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно ст.. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2020 року складає 69905,36 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР№ 31903026. Просять стягнути з відповідача на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги централізованого опалення, гарячого водопостачання у розмірі 69905,36 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 19039,18 грн. та 3% річних у розмірі 5518,30 коп., а всього 94462,84 грн. та стягнути у рівних частках судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн. 23 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням справу розглянути без його участі. Також в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача адвокат Драч М.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. 24.02.2021 року адвокатом Драч М.В. було подано заяву, в якій він заперечує проти вимог Черкаської ТЕЦ посилаючись на відсутність документів, договорів, актів про надання послуг позивачем, які б підтвердили надання Черкаською ТЕЙ відповідачу [PERSON] послуг з 2009 року. Також вказав, що з 2009 року [PERSON] не зареєстрований та не проживає у вказаній квартирі, вказана квартира не є його майном. А тому на думку представника відповідача відсутні правові підстави для задоволення позову Черкаської ТЕЦ. Крім того в судовому засіданні 24.02.2021 року проведеному за участі представника відповідача адвоката Драч М.В., представнику відповідача заявляв клопотання про застосування строків позовної давності в разі, якщо вимоги позивача будуть задоволені. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №804 від 05.06.2014 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкасах. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а- послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно до Свідоцтва від 21.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1084, - ТОВ «Юрфактор Сервіс» на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаному Свідоцтві вказано, що вказана квартира раніше належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 24.07.2007 року. Право власності на вказану квартиру ТОВ «Юрфактор Сервіс» з 21.06.2019 року підтверджується і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суд відкидає доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не був споживачем послуг, які надавав позивач, з 2009 року, оскільки він не проживав за адресою [ADDRESS] з 2009 року, що підтверджується судовими рішеннями в справах №711/12361/14-ц, №711/5865/19, та ухвалою суду по провадженню №6/711/167/18, виходячи з наступного. Вказані вище судові рішення були досліджені судом та встановлено, що дійсно вданих рішеннях було встановлено факт не проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Проте право власності на вказане майно було зареєстроване за [PERSON] до 21.06.2019 року, тобто власником квартири [ADDRESS] , був [PERSON] . Саме з його відома у вказаній квартирі проживала його колишня співмешканка з його дитиною. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з липня 2007 року по липень 2019 року (період, коли квартира перебувала у його власності) був споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, що надає Черкаська ТЕЦ за адресою [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Представник відповідача [PERSON] просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог Черкаської ТЕЦ. Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ (доданим до позову), заборгованість відповідача по оплаті за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2013 року по 01.09.2020 року становить 69905,36 гривень. Тобто позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за період більш як три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Виходячи з розрахунків Черкаської ТЕЦ за період з 01.11.2017 року по 01.07.2019 року (в межах позовної давності) утворилась заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 23973,51 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 1475,45 гривень та трьох процентів\~річних в\~сумі 571,22\~гривень у зв`язку із простроченням відповідачами оплати послуг з централізованого опалення за період з 01.06. 11.2017 року по 01.07.2019 року, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги суд враховує, що, відповідачами не надано доказів, які б спростовували законність нарахування Черкаської ТЕЦ за надані ними послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Черкаської ТЕЦ задоволено частково, то до стягнення [PERSON] на користь позивача підлягає 579,10 грн., що становить 27,55% від суми задоволених вимог.

Outcome: partial