Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 04 вересня 2018 року. 14 вересня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2010 року. При цьому, у 2017 році було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, оскільки розмір стягуваних зазначеним рішенням суду на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, то вона просила його збільшити до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.12/. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.19/. Тому суд визнає причини його неявки неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~ до повноліття, починаючи з 17 листопада 2010 року /а.с.8/. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж положення викладені і в ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, де зазначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України /зі змінами відповідно до Законів України №2037-VІІІ від 17.05.2018 року та №2475- VІІІ від 03.07.2018 року/, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~ Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Суд також враховує положення\~ ч.1\~ ст.3\~ Конвенції\~ про\~ права\~ дитини, яка набула\~ чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, відповідно до яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.\~ Таким чином, враховуючи, що після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів законом збільшено мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, у звязку з чим розмір аліментів, який стягується з відповідача на даний час не відповідає вимогам закону та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Крім того, так як відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача у доход держави.

Outcome: approved