Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Шевченківський дитячий будинок - інтернат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що мати та батько дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - [PERSON], який влаштований до Шевченківського дитячого будинку - інтернату на повне державне забезпечення. З моменту влаштування дитини батьки жодного разу не відвідали сина, не цікавились його долею, не виявили бажання забрати дитину додому. Вказані обставини є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] у порядку ст. 164 СК України, а також стягнення аліментів на користь дитячого закладу, де знаходиться дитина. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовим у засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника третьої особи за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без участі представника. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та представника третої особи та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28.10.2009 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Малолітній [PERSON], [INFO], згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.09.2015 року № 567 влаштований до Шевченківського дитячого будинку - інтернату на повне державне забезпечення. Наказом Служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР від 17.03.2016 року № 19, малолітнього [PERSON], [INFO], поставлено на облік, як дитину, що опинилась у складних життєвих обставинах та має статус дитини - інваліда. Представник позивача вказує, що малолітній [PERSON] за станом свого здоров'я потребує проведення поглибленого медичного обстеження за письмовою згодою обох батьків. До матеріалів справи надані листи Комунальної установи Шевченківський дитячий будинок-інтернат від 12.1.02016 року № 01-03/1070 17.03.2017 року № 01-03/288, від 31.03.2017 року № 01-03/345, відповідно до яких будинок-інтернат повідомляє Служб у справах дітей Немишлянського району м. Хароква, що з часу коли неповнолітня дитина [PERSON] перебуває в закладі пройшло більше року, за період перебування батьки хлопчика жодного разу до інтернату не навідувалися та його долею не цікавилися, на звернення адміністрації щодо відвідування свого сина та виконання батьківських обов'язків не реагують. Крім того, у зв'язку із необхідністю проведення стаціонарного обстеження та лікування [PERSON], будинок-інтернат, просить вирішити питання щодо позбавлення батьків батьківських прав та надання йому статусу дитини-інваліда. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 12.06.2017 року № 342, Управління, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки встановлено, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню, що є беззаперечними підставами для задоволення позову в цій частині. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Врахування зазначених обставин для правильного вирішення спору та не порушення прав жодної із сторін, дитини, є необхідним із огляду на роз'яснення, дані судом у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, а також враховуючи, що на даний час дитини перебуває у Комунальній установі Шевченківський дитячий будинок-інтернат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь Комунальної установи Шевченківський дитячий будинок-інтернат аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу) щомісячно з кожного, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку з тим, що позивач за законом звільнений від сплати судового збору за звернення з даним позовом до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved