Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач – Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.06.2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KS20420040 про надання кредиту у сумі 3010,71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 29.07.2013 р. заборгованість складає 33027,00 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 2127,32 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 10716,67 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов’язання складає 20183,01 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 33027,00 грн. та понесені по справі витрати по сплаті судового збору у розмірі 330,27 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення у пресі, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22.06.2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KS20420040 про надання кредиту у сумі 3010,72 грн. зі строком повернення 22.06.2007 р., зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов’язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах, що підтверджується копією договору. Відповідно до п.п. 3.1, 3.1.1,3.1.2 за користування кредитом позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати відсотки в розмірі зазначеному п. 1.1 даного Договору. Сплатити банку комісію згідно п. 1.3.2 та п.3.7 даного Договору. Сплатити банку комісію за консультаційні послуги в розмірі п. 1.3.3. Відповідно до п.3.10 при порушенні позичальником кожного із зобов’язань, передбачених п.п. 1.1,1.2,3.1,3.2,3.7,3.9 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов’язується сплати банку пеню в розмірі 0.15 % від суми простроченого платежу. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не повертає кредит позивачу в строки, визначені Договорі, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, таким чином виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 29.07.2013 р. становить 33027,00 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 2127,32 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 10716,67 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов’язання складає 20183,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № DNH4KS20420040 від 22.06.2005 р. Відповідно до ст. ст. 526, 610 Цивільного Кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов’язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов’язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач заяву про застосування строку позовної давності до суду не подавав. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі за заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2013 року у справі за позовом кредитної спілки «Аккорд» про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовом задовольнити повністю, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33027,00 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 2127,32 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 10716,67 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов’язання складає 20183,01 грн., судові витрати у розмірі 330,27 грн. та 150 грн.

Outcome: approved