Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 11.02.2008 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 27.08.2015 року утворилася заборгованість, що становить 3927,31 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 962,61 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2604,09 доларів США; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в сумі 360,61 доларів США. Вказують, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.12.2011 року з відповідача на їх користь стягнуто 2326,13 доларів США, суму заборгованості за рішенням віднімається від суми заборгованості станом на 27.08.2015 року, і різниця становить 1601,18 доларів США, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 23,34 долари США штраф (фіксована частина); 80,06 долари США штраф (процентна складова), загальна заборгованість становить 1704,58 доларів США. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за довіреністю Зюлковська Л.В., будучи належним чином повідомленою про день і час місце розгляду справи не з'явилася, в суд від представника позивача поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути за відсутності представника, позовні вимоги підтримано повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, повторно не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступних висновків. Відносно заявлених позивачем позовних вимог судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 3, 4, 11 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачу. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 11.02.2008 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13). У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 27.08.2015 року утворилася заборгованість, що становить 3927,31 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 962,61 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2604,09 доларів США; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в сумі 360,61 доларів США. (а.с.8-10). Судом також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.12.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто 2326,13 доларів США (а.с.7), а отже, як вбачається з доводів позивача наведених в обґрунтування заявлених вимог - сума заборгованості за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.12.2011 року віднімається від суми заборгованості станом на 27.08.2015 року і різниця становить 1601,18 доларів США, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 23,34 долари США штраф (фіксована частина); 80,06 долари США штраф (процентна складова), загальна заборгованність становить 1704,58 доларів США. Наведене узгоджується і з дослідженим розрахунком заборгованості по кредиту б/н від 11.02.2008 року (а.с.8-10) відповідача [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» станом на 27.08.2015 року, з якого вбачається, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Відповідно до п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник доручає списувати з будь-якого відкритого в Банку картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань (а.с.16). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 16.09.2015 року, в розмірі 1218,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved