Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 6414,07 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», [PERSON] та ПрАТ «Ренесанс Життя» кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року, [PERSON] отримала кредит у тимчасове платне користування на поточні потреби у розмірі 6547,20 гривень, строком погашення не пізніше 23.11.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 20,000% річних та зобов'язалася використати кредит на передбачені цілі, повернути його у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в порядку і в строки, передбачені договором. 17.10.2012 року позивач уклав з ПАТ «Платинум Банк» договір факторингу № 20121017-Г, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги до своїх боржників, у тому числі до відповідача [PERSON], щодо реального та належного виконання зобов'язань за кредитним договором. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (банк), [PERSON] (позичальник) та ПрАТ «Ренесанс Життя» (страховик) було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове платне користування на поточні потреби у розмірі 6547,20 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 23.11.2013 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.7). За умовами п.1.2 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 6547,20 гривень, строк кредитування - 24 місяців, процентна ставка за користування кредитом - 20,000 % річних, цільове призначення - поточні потреби, дата повернення кредиту - 23.11.2013 року. Згідно п.2.3 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року проценти за користування кредитом нараховуються банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи з залишку простроченої заборгованості за кредитом. Для розрахунку використовується умовна кількість днів у році - 360, у місяці - 30. Відповідно до п.2.5 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 15 по 20 число кожного місяця включно. Пунктом п.2.7 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року встановлено, що платежі з погашення суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів. Згідно п.2.9 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 485,00 гривень Відповідно до п.4.3 кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. На підставі договору факторингу №20121017-Г від 17.10.2012 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» (банк) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (фактор), встановлено, що за цим договором фактор передав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження банку за плату, а банк відступив факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора перейшли всі права грошової вимоги, які належали банку за кредитними договорами, а також права банку як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник (а.с.17-19). Відповідно до виписки з Реєстру боржників від 17.10.2012 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року у розмірі 6414,07 гривень (а.с.5), про що згідно повідомлення про відступлення права грошової вимоги вих.№000660253 від 25.10.2012 року було повідомлено [PERSON] (а.с.15). Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи (а.с.17-19), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» є правонаступником ПАТ «Платинум Банк» у відносинах за спірним кредитним договором, надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобов'язанні. У зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року, позивачем було здійснено вимогу виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Так, позивач направив повідомлення вих.№000660253-1 від 25.10.2012 року про погашення заборгованості за кредитним договором. До моменту подання позову до суду зазначена вимога не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені (а.с.16). Станом на день подання позову (19.12.2013 року) у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором зі страхування життя позичальника №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року в сумі 6414,07 гривень, а саме: 5046,60 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 968,80 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 398,67 гривень - пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.14). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого у спірних кредитних відносинах є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору №102/4693АСLАРТ від 23.11.2011 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, несплачених відсотках та пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд вважає належним доказом по справі. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved