Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

позивач у поовній заяві посилається на те, що згідно з технічним паспортом, складеним 19.10.2006 року Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок №15 по вул. А.Давидовича в м.Коломиї є двохквартирним житловим будинком, кожна з квартир складається з 6/12 часток будинку. В квартирі №1 цього будинку вона, позивач, з рідним братом відповідачем по справі [PERSON], проживали з народження разом з батьками: матір'ю [PERSON], яка померла 23.01.2006 року та батьком [PERSON], який помер 14.08.2008 року. Відповідач був зареєстрований за вказаною адресою з 02.06.1976 року по 23.08.1996 року, після чого переїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію, де і проживає по даний час. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме 6/12 часток будинку на вулиці А. Давидовича в м. Коломия, яких успадкували вона,позивач, у розмірі 5/12 часток будинку та їх з відповідачем батько [PERSON] у розмірі 1/12 частки будинку. Батько сторін [PERSON] залишив заповіт, яким заповів своє майно відповідачу [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини, однак, свідоцтво про право на спадщину не отримав. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину після спадкодавця [PERSON] у вигляді 1/12 частки зазначеного будинку. Коломийським міськрайонний судом розглядалась цивільна справа № 346/5167/13-ц про реальний поділ квартири, яка залишена без розгляду. В даній справі 27.12.2014 року проведено судову будівельно-технічну експертизу на виконання ухвали суду від 05.12.2014 року. Відповідно до пункту 2 висновку експертизи реальний поділ вказаного будинковолодіння між співвласниками в натурі відповідно до ідеальних часток по 1/12 та 5/12, а також у близькій відповідності до них, і надати рівноцінні умови проживання кожному з них не надається можливим, так як дані частки є значно меншими від мінімально нормативно допустимих і суперечать вимогам ДБН, житловому кодексу та чинному законодавству. Реальний поділ технічно виконати неможливо. Експертом запропоновано єдиний можливий варіант про неподільність вказаного спірного будинковолодіння при якому власнику 1/12 ідеальної частини пропонується грошова компенсація - вартість ідеальної долі 16 665,80 грн. Частка відповідача є незначною і не може бути виділена натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення права власності на частку [PERSON] у спільному майні не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Позивач зазначає, що відповідач переїхав до Російської Федерації, де має своє житло і проживає по даний час із сім'єю. Наміру повертатись проживати до України в нього не має. Вартість частки в сумі 16\~665,80 грн. на депозитний рахунок суду позивачем внесена. Позивач, подавши 26.10.2016 року заяву про уточнення позовних вимог, зазначає, що оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, а відповідач не здійснив реєстрацію нерухомого майна, він не став власником 1/12 частки житлового будинку №15 у квартирі №1 по вул. А.Давидовича в м. Коломиї. За таких обставин у нього залишилось право зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, і стати його власником. Відповідно до повідомлення судового експерта [PERSON] вартість 1/6 частки квартири №1 будинку №15 ( що становить 1/12 від будинку №15 вцілому) по вул. А. Давидовича в м. Коломиї становить 21\~999 грн. , тому позивач просить припинити право власності відповідача на спадкове майно 1/12 частку будинку №15 у квартирі №1 по вул. А. Давидовича в м. Коломиї, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 14.08.2008 року із знаступним відшкодуванням вартості цієї частки в сумі 21\~999 грн. та визнати за нею право власності на цю частку. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 26.06.2017 року її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ч.7 ст.76 ЦПК України. Для проведення окремих процесуальних дій Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області згідно з ухвалами суду від 05.08.2015 року, 26.10.2016 року звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації для проведення допиту та вручення документів відповідачу [PERSON] (а.с. 64-67, 143-143). Згідно з ухвалою Дорогомилівського районному суду м. Москви Російської Федерації від 25.12.2015 року вказане судове доручення повернуто без виконання у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] (а.с.85-91). Оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не зявився, будь-яких, належним чином оформлених клопотань про відкладення слухання справи, суду не надавав, тому його неявка в судове засідання свідчить про зловживання своїми процесуальними правами та в затягуванні судового процес, відсутністю бажання приймати участь у судовому засіданні, тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу 13.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 12.01.2007 року нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованими в реєстрі за № 14 та №19, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] (на 1/12 частку) та позивач по справі [PERSON] (5/12 часток ). Спадкове майно, на яке видані ці свідоцтва, складається з 1/12 та 5/12 часток житлового будинку, загальною площею 179,1 кв.м., житловою 110,9 кв.м., що розташований в м. Коломиї, по вул. А.Давидовича, 15, Івано-Франківської області, з відповідною часткою господарських будівель та споруд: сараїв літери «В, Г, Ж», огорожі- «№» (а.с. 8,10). Відповідно до витягів про реєстрацію права власності №13646126 та № 13646283, виданих Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 21.02.2007 року, підставою виникнення права власності у [PERSON] та [PERSON] на зазначені частки вказані вищезначені свідоцтва про право на спадщину (а.с. 9, 11). Згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок, виданого Коломийським МБТІ 19.10.2006 року, будинковолодіння, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. А.Давидовича, 15, Івано-Франківської області, складається з: квартири №1 загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м.; квартири № 2, загальною площею 109, кв.м., житловою площею 65,9 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера Б1, сараю - літера В, сараю - літера Г, сараю - літера Ж, огорожі - «№». Рік побудови житлового будинку 1950 ( а.с.12-16). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії 1-НМ №021943 та серії І-НМ № 076037, виданих відповідно 24.01.2006 року та 14.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] померла 23.01.2006 року, а [PERSON] в м. Коломиї Івано-Франківської області (а.с.17, 18). 12.11.2008 року позивач звернулася до Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 160). Відповідно до висновку №037/БТ-14 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 27.10.2013 року дійсна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими спорудами, які знаходяться в м.Коломиї, по вул. А.Давидовича, 15/1, Івано-Франківської області, станом на момент дослідження об'єкту спадкового будинковолодіння становить 99\~994,80 грн. Визначити варіанти реального поділу вказаного будинковолодіння між співвласниками в натурі, відповідно до ідеальних часток (по 1/12 та 5/12), а також у близькій відповідності до них, і надати рівноцінні умови проживання кожному, не надається можливим, так як дані частки є значно меншим від мінімально нормативно допустимих і суперечить вимогам ДБН, житловому кодексу та чинному законодавству. Реальний розподіл в натурі досліджуваного спадкового майна на 1/12 , 5/12 ідеальних часток співвласників житлового будинку з господарськими спорудами, які знаходяться в м. Коломиї, по вул. А.Давидовича, 15/1, Івано-Франгківської області, технічно виконати неможливо. Експертом пропонується єдино можливий варіант про неподільність вказаного спірного будинковолодіння, при якому власнику №1 1/12 ідеальної частини, виділити, надати частину житлового будинку з господарськими спорудами не надається можливим. Враховуючи неподільність господарства, грошова компенсація за відхилення від ідеальних частин будинковолодіння по вул. А.Давидовича №15/1 в м. Коломиї, становить вартість ідеальних долей частин досліджуваного спадкового будинковолодіння: 1/12 16\~665,80 грн., 5/12 - 83\~329,00 грн. (а.с.19-35). Згідно з генеральним планом (схемою) копія земельної діляннки знята станом на 20.05.1982 року з плану забудованого кварталу №63 по будинку №15 по вул. Антоненка Давидовича в м. Коломиї, земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок , належить Коломийській міській раді згідно з кадастровим планом (а.с 48, 49). Згідно з листом судового експерта [PERSON] від 20.10.2016 року ринкова вартість будівель [ADDRESS] ( що складає 6/12 від будинку №15 вцілому) становить 99\~994х1,32 (коефіцієнт)=131\~992 грн. Відповідно вартість 5/6 частин кв. №1 буд. 15 (що становить 5/12 від будинку №15 вцілому) 109\~993 грн.; 1/6 частина кв. №1 буд.15 (що становить 1/12 від будинку №15 вцілому) становить 21\~999 грн. (а.с.141). Даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45576880, виданої державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 27.10.2016 року, після смерті [PERSON], який помер 14.08.2008 року, відкрита спадкова справа №544, за номером у спадковому реєстрі 45812902 (а.с.159). Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Згідно положень ч.2 цієї статті суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивач до закінчення розгляду справи по суті, а саме 10.02.2015 року та 24.04.2017 року, виконала умови, передбачені ч.2 ст.365 ЦК України, та надала суду докази про внесення на депозитний рахунок суду вартості спірної частки відповідача у спірному майні, долучивши до матеріалів справи квитанцію №0.0.346752957.1 від 10.02.2015 року та квитанцію №83 від 24.04.2017 року (а.с.7,175). Оцінюючи всі досліджені обставини та докази на їх підтвердження, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено наявність підстав для припинення права відповідача на частку у спірному будинковолодінні, передбачених ст.365 ЦК України. Зокрема, ця частка складає лише 1/12, а тому є незначною і не може бути виділена в натурі,тому ця обставина практично робить неможливим спільне користування вказаним майном. Крім того, припинення права відповідача на вказану частку не завдасть цьому співвласнику істотної шкоди, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в спірному будинку не проживає, що стверджується даними довідки Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області №17/2619 від 09.07.2015 року (а.с.57). Відповідно до постанови Верховного Суду України, прийнятої 16.01.2012 року у справі № 6-81цс11 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, аналіз ст.365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Відповідно до положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. За таких обставин суд вважає встановленими наявність підстав, передбачених п.п.1, 3 та 4 ч.1 та ч.2 ст.365 ЦК України, що є достатнім для припинення права відповідача на спірну частку з виплатою йому грошової компенсації. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на 1/12 частку спірного майна. На підставі наведеного та ст.ст. 365,1297 ЦК України,

Outcome: approved