Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.03.1985 р. по 22.04.2014 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 22.04.2014 р. його було звільнено у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст., легенева недостатність II ст. Вібраційна хвороба II ст. від впливу локальної вібрації у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок зі стійкими вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців, міофіброз м'язів передпліч і плечового поясу, двосторонній плече-лопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових, променевозап'ясткових суглобів з больовим синдромом та порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації і фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступень. ІХС. Дифузний кардіосклероз, СН IІ А ст. Ризик високий 3. Хронічний кон'юктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 135 від 21.10.2014 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 10.12.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 60% первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 135 від 21.10.2014 р., складеного комісією з розслідування професійного захворювання, відносно позивача не встановлено осіб товариства, які допустили такі порушення. Доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що з 15.03.1985 р. по 22.04.2014 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 22.04.2014 р. його було звільнено у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі (а.с. 6-8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 135 від 21.10.2014 р. (а.с. 10). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 10.12.2014 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 60 % первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності (а. с. 11). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 9000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial