Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2929000567-001921 від 26.04.2018 року, який було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на інтернет сайті https://e-groshi.com, за яким відповідачу було перераховано на картковий рахунок позику в сумі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Відповідач належним чином не виконала зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 07.09.2018 року за нею утворилась заборгованість в сумі 10565,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1500 грн., заборгованості за процентами з користування кредитом у розмірі 3665,55 грн., заборгованості за пенею у розмірі 5400 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 1762 грн. і витратами у розмірі 1500 грн. за юридичні послуги. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 18.03.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] 26.04.2018 року укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2929000567-001921 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 1500 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування позикою - 2% за кожен день користування позикою, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою не пізніше 23 години 10.05.2018 року. Вказаний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору, в тому числі ідентифікації відповідача за допомогою смс-повідомлення з кодом 389172, який зазначений у розділі «Підписи сторін» вищевказаного договору. Відповідно до п. 10.1.3. вищевказаного договору позичальник зобовязується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Згідно з п. 7.1. вищевказаного договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір встановлений законом України. Згідно з розрахунком заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2929000567-001921 від 26.04.2018 року станом на 07.09.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 10565 грн. 55 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1500 грн., заборгованості за процентами з користування кредитом у розмірі 3665 грн. 55 коп., заборгованості за пенею у розмірі 5400 грн. В частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 5400 грн. суд дійшов наступного. Згідно із абзацом першим, другим ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року №1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], б. 29-а, кв. 10, а тому вона є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Суд вважає, що сума пені, визначена у розрахунку, в розмірі 5400 грн. не підлягає стягненню згідно вищезазначених норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки вона була нарахована відповідачу в період проведення антитерористичної операції. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконала зобовязання за договором від 26.04.2018 року, тому вимоги позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором підлягають задоволенню частково. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню з врахуванням 48,89% задоволення позовних вимог (5165,55 грн. від 10565,55 грн. складає 48,89%) на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 861 грн. 44 коп. (1762,00 грн. х 48,89% / 100% = 861,44 грн.), у звязку з їх документальним підтвердженням. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2018 року позивач уклав договір про надання юридичних послуг №01/08-1 з фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2 224 000 0000 112462. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що фізична особа-підприємець [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат за юридичні послуги у розмірі 1500 грн. слід відмовити, оскільки враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України та ч. 1 ст. 137 ЦПК України позивач не надав суду жодного доказу про те, що ФОП [PERSON] є адвокатом.

Outcome: partial