Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач у липні 2018 р. звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2018 р. Відповідно до витягу територіальної громади, станом 01.03.2018 р., у квартирі значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] . У вказаній квартирі відповідач не проживає з 2005 року, її особисті речі відсутні, нарахування комунальних послуг здійснюється відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що призводить до надмірної сплати позивачем коштів та впливає на її матеріальне становище та в подальшому вплине на розмір субсидії. Крім того, реєстрація відповідача порушує право позивача як власника майна щодо вільного користування своїм майном, а тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.09.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Підготовче засідання закрито, суд перейшов до розгляду справи по суті. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. ), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд,заслухавши позивачку, свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2018 р. на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м. (а.с. 9-12). Відповідно до витягу реєстру територіальної громади м. Києві, станом на 01.03.2018 р. за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованою [PERSON] (а.с. 15). Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 12.07.2018 р. (а.с. 28). Відповідно до акту від 21.06.2018 р., підписаним майстром технічної дільниці №9 ЖЕД-6, зафіксовано факт того, що [PERSON] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , проте за місцем своєї реєстрації не проживає (а.с. 19). В судовому засідані свідок, який був власником вказаної квартири [PERSON] , показав суду проте, що в період з 27.06.2017 р. по 22.05.2018 р. він був власником квартири, він був визнаний переможцем електронних торгів з реалізації нерухомого майна, після чого отримав акт про реалізацію предмета іпотеки та в подальшому оформив свідоцтво про право власності на квартиру. Про реєстрацію місця проживання відповідача нічого не знав, дана особа йому не відома та ніколи не бачив (а.с. 20). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що був власником спірної квартири до [PERSON] , і знав відповідачку особисто, оскільки коли квартира належала йому на праві власності, він прописав останню за проханням своєї дочки. При цьому , показав, що йому відомо, що відповідачка понад 10 рокув проживає в Росії. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач є законним власником квартири, а зареєстрований в цій квартирі відповідач фактично в ній не проживає, позивачу дана особа не відома, особисті речі відповідача у кваритрі відсутні, реєстрація відповідача призводить до порушення права власності позивача та позбавлення можливості в повній мірі розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved