Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Додатковою угодою №1 Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 06.12.2006р. №0112022360 в розмірі 7125,53 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.01.2015р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 06.12.2006р. №0112022360, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4000,00 грн., строком до 31.12.2017 року включно, для проведення операцій з використанням платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача №0112022360 у філії позивача у м.Львові, відкритим відповідно до кредитного договору. В свою чергу, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування даним кредитом у розмірі 30% річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив. В зв'язку порушенням боргових зобов'язань просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2016р. між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 06.12.2006р. №0112022360. Так, відповідно до умов даної додаткової угоди (п.п. 2.4, 2.6) позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4000,00 грн., строком до 31.12.2017 року включно, для проведення операцій з використанням платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача №0112022360 у філії позивача у м.Львові. Відповідач відповідно до п.2.7. даної додаткової угоди зобов'язувався щомісячно сплачувати проценти за користування даним кредитом у розмірі 30% річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані На виконання додаткової угоди позивач зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку (оплата понад суму коштів, наявних на Картковому рахунку) на суму, що відповідає розміру відповідних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем щодо надання кредиту, що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 13.01.2015р. по 18.11.2016р. Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до положень п.п.7.2.23 п.7.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався у разі його звільнення з роботи у організації протягом трьох робочих днів з дати звільнення повернути позивачу кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Пунктом 8.1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник, зокрема, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом, процентами за кредитом, сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов договору про встановлення ліміту кредитування належним чином не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, що підтверджується довідкою по картковому рахунку та довідкою про надходження за рахунком нарахованих процентів з 13.01.2015р. по 18.11.2016р. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 18.11.2016р. загальна сума боргу відповідача перед позивачем за Додатковою угодою №1 Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 06.12.2006р. №0112022360 становить 7125,53 грн., з яких: 3994,60 грн. - борг з повернення кредиту; 1559,06 грн. - борг по оплаті процентів за користування кредитом; 1289,26 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 282,61 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув вчасно отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягнення заборгованість за Додатковою угодою №1 Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачою платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 06.12.2006р. №0112022360 в сумі 7125,53 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved