Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 25.11.2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Вероніку, [INFO], яка знаходиться у неї на утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і в даний час вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача. У даній справі 22.12.2018 року було відкрите провадження та визначена дата проведенні підготовчого засідання 28.02.2018 року. 28 лютого 2018 року судом проведене підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду по суті на 12.04.2018 року. Відповідач відзиву на позов не подав. Позивач в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причини суду причини неявки. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року сторони вступили в шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області за актовим записом №240. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Вероніку, [INFO], яка проживає разом з позивачем. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб та народження. Позивач зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені та вони мешкають окремо. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір аліментів, про стягнення яких заявлена позивачем вимога -1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, є обґрунтованим, оскільки такій розмір, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину, забезпечить належні умовити утримання та проживання дитини За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб належить розірвати та визначити аліменти, що підлягають стягненню з відповідача, в розмірі ? частини заробітку відповідача. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінила прізвище у звязку зі шлюбом, клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла, а просить залишити їй прізвище [PERSON], а відтак підстав для зміни її прізвища у суду не має. Також, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. за розгляд судом вимог в частині стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved