Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

позивач, яка є бабусею неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернулась до суду з даним позовом, де просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки та стягнути з відповідача на її користь на утримання його неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Через деякий час після народження дитини відповідач, у зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON], залишила на нього доньку та виїхала у невідомому напрямку, привіз дитину та передав її разом з документами їй на виховання, оскільки займатись її вихованням та утриманням не мав бажання та можливості. З жовтня 2013 року дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько практично не з'являється до дитини та не намагається цікавитись її здоров'ям, коштів на утримання дочки або на придбання речей для дитини не надає, зі святами дитину не вітає, подарунків не передає. Мати дитини [PERSON] також з жовтня 2013 року життям та здоров'ям доньки не цікавиться, жодного разу не відвідувала дитини, не вітає її з днем народження та іншими святами, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, проживає окремо, в зв'язку з чим вона змушена була також звернутись до суду за місцем її реєстрації у м. Києві з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Згідно наказу служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області №4 від 20.05.2016 року, на неї покладено обов'язки по забезпеченню безпеки життя та здоров'я дитини. Відповідач погодився з тим, що на даний час він не має можливості займатись вихованням та утриманням доньки та надав на адресу служби у справах дітей Олександрійської РДА нотаріально посвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Висновком служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області від 27.05.2016 року встановлено, що [PERSON] не виконує батьківських обов'язків в зв'язку з чим прийшли до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Також позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої онуки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на п.2, 4 ч.1 ст.164, 165 СК України просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, пояснивши, що в 2013 році її син [PERSON], десь через місяць після народження доньки, привіз дитину та передав її разом з документами їй на виховання, оскільки займатись її вихованням та утриманням не мав бажання та можливості. З жовтня 2013 року дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько не з'являється до дитини та не намагається цікавитись її здоров'ям, коштів на утримання дочки не передає. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про те, що просить позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Суд, з врахуванням думки осіб, які приймають участь у розгляді справи, ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник служби у справах дітей просить вимоги позивачки задовольнити та пояснив, що відповідач викликався на засідання служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації, але не з'явився, проте надав нотаріально посвідчену заяву, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Також їм відомо, що Солом'янським районним судом м.Києва відносно матері дитини вже було винесено рішення про позбавлення її материнських прав, але на жаль воно ще не надійшло до них. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166 СК України) Судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Як встановлено з пояснень позивачки, в 2013 році відповідач, у зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON], залишила на нього доньку та виїхала у невідомому напрямку, привіз дитину разом з документами та передав своїй матері, яка є позивачкою по справі, оскільки займатись її вихованням та утриманням не мав бажання та можливості. З жовтня 2013 року дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько не з'являється до дитини та не намагається цікавитись її здоров'ям, коштів на утримання дочки не надає, зі святами дитину не вітає, подарунків не передає. Мати дитини - [PERSON] також з жовтня 2013 року життям та здоров'ям доньки не цікавиться, жодного разу не відвідувала дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, проживає окремо, в зв'язку з чим згідно пояснень позивачки та представника третьої особи, вони змушені були також звернутись до суду за місцем реєстрації матері у м. Києві для вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Згідно наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області №4 від 20.05.2016 року, онука позивачки тимчасово влаштована за місцем її проживання та на неї покладено обов'язки по забезпеченню безпеки життя та здоров'я дитини. Відповідач погодився з тим, що на даний час він не має можливості займатись вихованням та утриманням доньки та надав на адресу служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації нотаріально посвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Також на адресу суду було подано ним заяву, де він вказує, що просить суд позбавити його батьківських прав. В своїх поясненнях позивач також зазначила, що не перешкоджає спілкуванню онуки з її батьком. Але сам батько не бажає спілкуватись з донькою, так як зловживає спиртними напоями. Таким чином, суд вважає, що обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від її батька було викликано відсутністю належного піклування та турботи за дитиною з боку відповідача, що підтверджується поясненнями як позивачки так і поясненнями представника третьої особи. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] складеного комісією служби у справах дітей Олександрійської державної районної адміністрації Кіровоградської області встановлено, що житло родини [PERSON] складається із двох кімнат, загальною площею 32кв.м.. Будинок в належному стані. Умови для нормального утримання та розвитку дитини створені. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям, технікою та в наявності є продукти харчування. Проживає з бабусею [PERSON], стосунки з нею теплі, дружні, доброзичливі. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 27.05.2016 року, Олександрійська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти з нього на утримання дитини (а.с.13-14) Згідно з п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень статті 214 СК України, ч. 1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її підготовкою до самостійного життя, не забезпечує її матеріально; не спілкується з дитиною. Також він не вчинив жодних дій, які б свідчили про зміну його ставлення щодо матеріального забезпечення та виховання дитини, подав заяву, де не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, що свідчить про відсутність об'єктивних причин його неможливості забезпечити дитину всім необхідним для розвитку та виховання в домашніх умовах, а тому всі ці обставини можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дочки, фактично переклавши цей обов'язок на бабусю дитини, яка є позивачем по справі. Крім того, відповідач подав заяву, де вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, а тому згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому позов підлягає задоволенню. З наведених вище обставин, суд вважає, що є підстави передбачені п. 2 ч.1 ст.164 підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], 2013 року народження, що сприятиме захисту інтересів дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, то суд враховує те, що відповідач не працює, та не має постійного заробітку, а крім того те, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 02 червня 2016 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню 1102,40 грн судового збору, відповідно до задоволення двох вимог, а саме вимоги майнового та немайного характеру.

Outcome: approved