Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач у травні 2015 року звернувся до суду та просив стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ера-Пласт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СДТ», Приватного підприємства «Вікторія Плюс», Приватного підприємства «Ера-Буд», [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 01-1413/Т від 10.06.2013, яка станом на 27.04.2015 становить 40 003 396,11 грн., в т.ч.: по простроченому кредиту в сумі 1 215 682,86 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 28 489 976,41 грн.; по простроченим відсоткам 260 548,31 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 6 106 045,79 грн.; прострочену комісію в сумі 19 605,80 грн.; пеню в сумі 4 755 524,74 грн.; строковим відсоткам 26 978,17 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 632 243,37 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ера-Пласт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СДТ», Приватного підприємства «Вікторія Плюс», Приватного підприємства «Ера-Буд» закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В обґрунтування своїх позовних вимог Публічне акціонерне товариство «АктаБанк» (далі - ПАТ «АктаБанк») посилався на те, що 10.06.2013 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ера-Пласт» було укладено Кредитний договір № 01-1413/Т, відповідно до п.1.1 якого банк на умовах цього договору надав позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 2 182 333, 17 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кошти одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних, та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. У подальшому до цього договору між банком та позивальником укладено низку додаткових угод, якими умови основного договору змінювалися та уточнювалися за взаємною згодою сторін. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 01- 1413/Т між банком та ТОВ «ВКП «СДТ», ПП «Вікторія Плюс», ПП «Ера-Буд», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, за якими поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати за належне виконання ТОВ «Ера-Пласт» зобов'язань за кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором. В той же час позичальник та поручителі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконали, внаслідок чого утворилася заборгованість в зазначеному вище розмірі, яку представник позивача й просив стягнути у своїй письмовій заяві, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, в цій заяві представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду даної справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, ніяких заяв та клопотань протягом усього часу розгляду справи до суду не надіслали, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили, заяв про її відкладення не надавали (т.1 а.с. 154, 180-185, 222-228, 232-232а, т.2 а.с.20-21, 46-47, 57-60). Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозапису згідно з положеннями ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2013 між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Ера-Пласт» було укладено Кредитний договір № 01-1413/Т, відповідно до п.1.1 якого банк на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 2 182 333, 17 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних, та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. У відповідності з п. 1.3 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється згідно з графіком з кінцевим строком повернення повної суми кредиту 09.06.2014 (т. 1 а.с.15-22). Установлено, що 31.10.2013 між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, згідно з якою змінено графік погашення кредиту (т. 1 а.с. 24). 17.01.2014 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, згідно з якою сторони домовились Розділ 1-12 кредитного договору викласти в новій редакції, якою зменшили ліміт кредитування по відкличній відновлювальній кредитній лінії до 2 105 000 доларів США (т. 1 а.с. 23). 27.06.2014 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, згідно з якою сторони домовились зменшити ліміт кредитування по відкличній відновлювальній кредитній лінії до 1 287 274,10 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 15 % річних та продовжити строк користування кредитною лінією до 28.07.2014 (т. 1 а.с. 26-27). 16.07.2014 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, згідно з якою сторони домовились викласти п.п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4., 2.1.5, 2.1.6 кредитного договору в новій редакції, згідно з якими сторони домовились про строки укладення додаткових угод до договорів, що забезпечують належне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (т. 1 а.с.28). Згідно з п. 3.5. кредитного договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно по 10 число місяця включно, наступного за місяцем, за який було здійснено таке нарахування, та остаточно при повному погашенні кредиту (в. т.ч. достроково відповідно до п. 8.2 цього договору), на рахунок [NUMBER], відкритий в ПАТ «Актабанк», код банку 307394 ЄДРПОУ позичальника. Погашення кредиту здійснюється позичальником у валюті кредиту у строк визначений п.1.3 та достроково відповідно до п. 8.2 цього договору на позичковий рахунок вказаний в п. 5.1 цього договору. Відповідно до п. 3.7. кредитного договору при порушенні позичальником строку погашення кредиту або його частини відповідно до графіку, встановленого у п. 1.3 цього Ддоговору, нарахування процентів здійснюється з розрахунку 30% річних на суму простроченої заборгованості, з першого дня порушення строку погашення кредиту (його частки) по день, що передує дню усунення вказаного порушення. Згідно з п. 9.2. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених зокрема п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 3.5, 6.4 цього договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь та на вимогу банку пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання щодо платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за строк прострочення виконання зобов'язання на суму невиконаного зобов'язання. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером про перерахування коштів позичальнику (т.1 а.с.14). В той час позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на 27.04.2015 становить 40 003 396,11 грн., в т.ч.: по простроченому кредиту в сумі 1 215 682,86 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 28 489 976,41 грн.; по простроченим відсоткам 260 548,31 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 6 106 045,79 грн.; прострочена комісія 19 605,80 грн.; пеня в сумі 4 755 524,74 грн.; строковим відсоткам 26 978,17 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 632 243,37 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (т.1 а.с.9-13). В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору № 01-1413/Т між банком та відповідачем [PERSON] 10.06.2013 було укладено договір поруки № 01-1413/Т/7, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за належне виконання боржником зобов'язань, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, укладеного між кредитором та боржником, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів та умов, в т.ч. зобов'язань щодо повернення кредитних коштів в розмірі 2 182 333, 17 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.06.2014 згідно з графіком погашення та сплатою процентів у розмірі 14,5% за використання грошових коштів наданих кредитором боржнику, а також будь-які інші підвищені розміри процентів, можливість застосування яких передбачена кредитним договором у порядку та у строки , передбачені кредитним договором. Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання боржником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідно до п. 1.4 договору поруки, у разі невиконання боржником умов основного зобов'язання в строк, визначений кредитним договором, поручитель погашає суму заборгованості за кредитним договором, нараховані проценти, комісії, штрафні санкції за несвоєчасне повернення боржником коштів, наданих в межах кредитного договору та інші платежі, передбачені кредитним договором, а також відшкодовує кредитору збитки за неналежне виконання умов основного зобов'язання (т. 1 а.с. 50-51). Між банком та указаним відповідачем 31.10.2013 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 01-1413/177 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя (т. 1 а.с. 52). 20.01.2014 між банком та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 01-1413/177 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1. договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя, згідно з яким поручитель зобов'язався перед кредитором щодо повернення суми кредиту в розмірі 2 105 000 дол. США (т. 1 а.с. 53). 27.06.2014 між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору поруки № 01-1413/177 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором щодо повернення кредитних коштів в розмірі 1 287 274,10 дол. США (т. 1 а.с. 54). Також судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 01-1413/Т між банком та відповідачем [PERSON] 10.06.2013 було укладено договір поруки № 01-1413/178, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за належне виконання боржником зобов'язань, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 01-1413/Т від 10.06.2013, укладеного між кредитором та боржником, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів та умов (надалі - кредитний договір), в т.ч. зобов'язань щодо повернення кредитних коштів в розмірі 2 182 333, 17 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.06.2014 згідно з графіком погашення та сплатою процентів у розмірі 14,5 % за використання грошових коштів наданих кредитором боржнику, а також будь-які інші підвищені розміри процентів, можливість застосування яких передбачена кредитним договором у порядку та у строки, передбачені кредитним договором. Згідно з п. 1.2. договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання боржником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідно до п. 1.4 договору поруки, у разі невиконання боржником умов основного зобов'язання в строк, визначений кредитним договором, поручитель погашає суму заборгованості за кредитним договором, нараховані проценти, комісії, штрафні санкції за несвоєчасне повернення боржником коштів, наданих в межах кредитного договору та інші платежі, передбачені кредитним договором, а також відшкодовує кредитору збитки за неналежне виконання умов основного зобов'язання (т. 1 а.с. 58-59). Між банком та відповідачем 31.10.2013 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 01-1413/178 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя (т. 1 а.с. 60). 20.01.2014 між банком та указаним відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 01-1413/178 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором щодо повернення суми кредиту в розмірі 2 105 000 дол. США (т. 1 а.с. 61). 01.07.2014 між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору поруки № 01-1413/178 від 10.06.2013, у відповідності до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. договору поруки, а саме визначили новий обсяг зобов'язань поручителя, згідно з яким поручитель зобов'язався перед кредитором щодо повернення кредитних коштів в розмірі 1 287 274,10 дол. США (т. 1 а.с. 62). Як визначено у ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623 ЦК України визначає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав, та позичальник отримав обумовлені кредитним договором грошові кошти. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Кредитним договором та договорами поруки обов'язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника і його поручителів, а тому обов'язок щодо сплати заборгованості у зв'язку із неналежним виконанням договору несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов'язання за кредитним договором, та його поручителі. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Поручителі - фізичні особи зі свого боку погодилися з такими умовами договору, підписавши договори поруки та додатки до них особисто. Оцінюючі всі докази досліджені судом в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за договорами поруки не виконали належним чином, суд вважає за необхідне стягнути з них на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 01-1413/Т від 10.06.2013, яка станом на 27.04.2015 становить 40 003 396,11 грн., в т.ч.: по простроченому кредиту в сумі 1 215 682,86 дол. США, що за курсом Національного банку України на 13.04.2015 складає 28 489 976,41 грн.; по простроченим відсоткам 260 548,31 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 13.04.2015 складає 6 106 045,79 грн.; прострочена комісія 19 605,80 грн.; пеню в сумі 4 755 524,74 грн.; строковим відсоткам 26 978,17 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 13.04.2015 складає 632 243,37 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави витрати із сплати судового збору, оскільки позивач був звільнений від їх сплати на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved