Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач, яка діє також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, після остаточного уточнення позовних вимог, просила визначити ідеальні частки співвласників у праві власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до сплачених коштів і визнати за позивачем право власності на 22/100 частини квартири, за сином [PERSON] на 19/100. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила те, що 18.08.1999 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] 2 липня 2013 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі з відповідачем, [INFO] року, народився син [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS] де мешкало подружжя. В цій квартирі також мешкали і були зареєстровані мати колишнього чоловіка [PERSON] та його сестра, [PERSON] і її син [PERSON] В 2002 році за спільною заявою зареєстрованих в квартирі мешканців її було приватизовано в таких частках: 53/100 частки квартири на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], 47/100 часток квартири на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Мешкати в одній квартирі двом сім'ям було дуже важко, тому вирішили продати квартиру в цілому і купити кожній сім'ї два окремих помешкання. 12.12.2003 р. був укладений договір купівлі-продажу, за яким відповідач, [PERSON], купив 2-х кімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] за 56135 гривень, з яких 31610 гривень сплатив в момент підписання договору, а другу частину грошей за придбання квартири в сумі 24525 гривень було сплачено з кредитних коштів за договором кредиту, який позивач та відповідач брали у двох (майно набуте в шлюбі). В новому помешканні, у квартирі [ADDRESS] позивач не змогла мешкати у зв'язку із постійними сварками з чоловіком та його родичами і вимушена була переїхати до квартири своєї матері. 02.07.2013 р. рішенням Київського районного суду м. Харкова (а.с. 97) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, залишено [PERSON] дівоче прізвище «[PERSON]», цим рішенням також було встановлено, що неповнолітній [PERSON] постійно мешкає з матір'ю. Відповідачі по справі не визнають права позивача на придбане на ім'я її колишнього чоловіка нерухоме майно, незважаючи на те, що воно було нажите в шлюбі. У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат [PERSON] остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] погодились з вказаним у позові остаточним визначенням часток у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Разом з цим при ухвалені рішення просили врахувати інтереси дитини, просили частку позивача зменшити до 11/100 частин, а частку дитини відповідно збільшити на 11/100 частин. Представник третьої особи, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач по справі [PERSON] знаходилась в шлюбі з відповідачем, [PERSON] з 18.09.1999 р. до 02.07.2013 р. (а.с. 5, 97). [INFO] р. у подружжя народився син, [PERSON]. (а.с.7). [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешкали у квартирі [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] та сестрою відповідача, [PERSON] і її сином [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності № 7-02-211156 від 12.11.2002 року виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 53/100 частки комунальної квартири [ADDRESS] були приватизовані на праві спільної сумісної власності [PERSON], неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] (а.с. 96). Інші 47/100 часток цієї квартири було приватизовано на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво №7-03-211804 від 10.06.2003 року видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Це також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Харківське міське БТІ» №2104300 від 26.11.2003 р. (а.с.94). Таким чином, в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] на праві спільної сумісної власності належали 53/100 частки (а.с. 94, 96,100-101.) Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №6613 [PERSON], придбав у [PERSON] та [PERSON] 2-х кімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. за 56135 гривень (а.с. 93, 95). Право власності [PERSON] на зазначену квартиру також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №2272417 від 12.12.2003 р. КП «Харківське міське БТІ» та технічним паспортом на квартиру (а.с. 114, 98-99). За договором купівлі-продажу від 12.12.2003 р. [PERSON] сплатив продавцям 31610 гривень до підписання договору, а другу частину грошей за придбання квартири в сумі 24525 гривень було сплачено того ж дня до 19.00. Ці гроші в сумі 24525 гривень було отримано [PERSON] за договором кредиту від 12.12.2003 р. в АКБ «Укрсоцбанку» (а.с. 105-111). Поручителем за цим договором кредиту за договором поруки від 12.12.2003 р. була позивач по справі [PERSON] (а.с. 104). Відповідно до договору застави від 12.12.2003 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту [PERSON] передав у заставу АКБ «Укрсоцбанк» придбану ним квартиру [ADDRESS]. Таким чином, квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем. У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як пояснили сторони по справі, грошові кошти сплачені за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у сумі 31610 гривень - це грошові кошти отримані [PERSON], [PERSON], неповнолітнім [PERSON] від продажу належних їм 53/100 часток квартири [ADDRESS]. Оскільки ці 53/100 часток були у праві спільної сумісної власності, то вони вважали свої частки рівними. Згідно з рекомендаціями, наданими судам в п. 23 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Тобто грошові кошти у сумі 31610 гривень, сплачені за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя чи особисто [PERSON], а є власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках, тобто на кожного приходилось по 10536 гривень. За приписами ст.ст. 60-63, 68 СК України, будь-яке майно (крім речей індивідуального користування та речей, які виключені з цивільного обороту), набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Сторонами не надані докази, щодо наявності між ними домовленостей щодо реалізації права власності на нерухоме майно, що є предметом спору. Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином грошові кошти у сумі 24525 гривень, отримані відповідачем [PERSON] за договором кредиту від 12.12.2003 р. (під час перебування у шлюбі з позивачем) та сплачені ним за договором купівлі-продажу є спільною сумісною власністю подружжя. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно норм статті 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України - у разі поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто, внесок кредитних коштів на придбання квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] є рівним і суд погоджується з позивачем, що кожним з них було внесено по 12265 гривень. Квартиру [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року (а.с. 93) придбано за 56135 гривень, ця сума складається з внесків кожного із співвласників наступним чином: - частка [PERSON] - це третина суми від продажу попередньої квартири [ADDRESS] (складає 10536 гривень) а також ? частка від взятої в кредит суми 24525 гривень, це - 12265 гривень. 10536 грн. + 12265 грн. = 22801 гривень - це сума сплачена [PERSON] при придбанні спірної квартири. Його ідеальна частка розраховується:22801*100: 56135 ~ 40/100 часток. - частка [PERSON] це третина суми від продажу попередньої квартири [ADDRESS], вона складає 10536 гривень. Його ідеальна частка розраховується: 10536*100:56135 ~ 19/100 часток. - частка, [PERSON] - половина (? частка) від взятої в кредит суми 24525 гривень, це - 12265 гривень. Ідеальна частка розраховується:12265*100:56135 ~ 22/100 часток. - частка [PERSON] - це третина суми від продажу попередньої квартири [ADDRESS], вона складає 10536 гривень. Її ідеальна частка розраховується: 10536*100:56135 ~ 19/100 часток. Ідеальні частки, які повинні належати співвласникам складають: у [PERSON] - 40/100 часток, у [PERSON] - 19/100 часток, у [PERSON] - 19/100 часток, у позивача [PERSON] - 22/100 частки, а разом це 100/100, тобто 1. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved