Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 01 квітня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.12.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2150,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вказує позивач, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість в сумі 16372 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 8782 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом; 5584 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 755 грн. 82 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16372 грн. 16 коп. за кредитним договором № б/н від 01.12.2006 року та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві повідомив, що вони не заперечують проти розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що позов вона визнає повністю. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.12.2006 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.12.2006 року, який наданий позивачем вбачається, щовідповідачем було порушено умови кредитного договору. [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість, яка складається з наступного: 8782 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом; 5584 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам, 750 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також 1255 грн. 82 коп. - штрафи. Отже, загальна заборгованість до стягнення становить 16372 грн. 16 коп. (а.с. 4-6). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості по кредитному договору (яка була станом на 31.01.2016 року), оскільки він узгоджується з наявним кредитним договором (умовами і правилами надання банківських послуг), матеріалами справи і в їх сукупності їм не суперечить. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує умов кредитного договору № б/н від 01.12.2006 року та добровільно не сплачує суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом, тому у є підстави для задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved