Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 24.06.2003. Мати позивача з 1934 року до дня смерті проживала у житловому будинку по вул. Визволення,4 м.Пирятина Полтавської області. Будинок мати придбала у невідомої позивачу особи в напівзруйнованому стані та відбудувала за життя. Позивач є спадкоємцем майна померлої та прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, у тому числі і вказаним будинком, яким володіє і дотепер. Позивач звернулася до [PERSON] держнотконтори Полтавської області з метою прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що належав померлій [PERSON] У судовому засіданні представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить визнати за [PERSON] право власності на будинок по вул. Визволення,4 м. Пирятина Полтавської області за набувальною давністю. Пояснила, що [PERSON] за життя добросовісно та відкрито користувалася спірним будинком, проживала у ньому, проводила його ремонт та утримувала у належному стані. Після її смерті майном відкрито та добросовісно володіє її донька [PERSON] Будь-яких претензій щодо права власності на нього ніхто не заявляв з 1934 року. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю визнав, проти задоволення позову не заперечував. Судом установлено: 24 червня 2003 року померла [PERSON] (а.с.6) - рідна мати [PERSON] (а.с.7-8). [PERSON] з 1934 року до дня смерті була зареєстрована та проживала у житловому будинку по вул. Визволення,4 м.Пирятина Полтавської області. (а.с. 56-57). Остання з 1934 року добросовісно заволоділа указаним будинком, проживала в ньому, відбудовувала його за власні кошти, проводила відповідні ремонтні роботи, сплачувала комунальні платежі (а.с.43-54) Указане домоволодіння складається з житлового будинку «А1» загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., вбиральні «В» та погребу «Д» та не зареєстрована у КП «Лубенське МБТІ» (а.с. .9-11,33) Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої першої черги за законом та прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном за правилами ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року (а.с.39). Позивач звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті матері, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на будинок,яким володіла [PERSON] (а.с.35). Після смерті матері [PERSON] також відкрито, добросовісно та безперерервно володіє указаним майном, доглядає його та підтримує у належному стані. Всі ці обставини у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що мати позивача [PERSON] все життя проживала із сім'єю у спірному будинку, користувалася ним, проводила його ремонт. Позивач за життя допомагала їй з ремонтом, допомагала підвести газопостачання до будинку, а після смерті матері одна володіє будинком та доглядає його. Відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При цьому судом враховується чи володіння є: добросовісним (якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності); відкритим ( якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ураховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Позивач володіє нерухомим майном будинковолодінням по вул. Визволення,4 м.Пирятина Полтавської області з 2003 року - з того часу як помер фактичний власник [PERSON], у тому числі 3 роки з 01 січня 2001 року, та більше 7 років - з 01 січня 2004 до травня 2016 року- після набрання чинності ЦК України, тобто всього більше 10 років. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивач фактично безперервно та відкрито володіє спірним будинком з 2003 року, добросовісно ним заволоділа, інакше як у судовому порядку визнати її право власності на нерухоме майно будинок по вул. Визволення,4 м.Пирятина Полтавської області неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов про визнання за нею права власності за набувальною давністю є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved