Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 30.03.2007 року між КС «Буковинський Альянс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №866, згідно якого спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надала відповідачці кредит у розмірі 25\~000 грн. в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] 30 березня 2007 року було укладено договір поруки. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26 листопада 2007 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача заборгованість за вказаним вище кредитним договором у розмірі 27386 грн. 97 коп., а також 273 грн. 87 коп. судових витрат та 118 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу. У звязку з неналежним виконанням рішення суду та умов кредитного договору, без врахування суми боргу стягнутої судовим рішенням, у відповідачки [PERSON] станом на 16 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 142 632 грн. 17 коп., яка складається із непогашених відсотків та пені за користуванням кредитом. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 142 632 грн. 17 коп., а також 1426 грн. 32 коп. - сплаченого судового збору. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідачів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомили. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 30.03.2007 року між КС «Буковинський Альянс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №866 (а.с.5). Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надала відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 25\~000 грн. зі сплатою 42% річних в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості з кінцевим терміном повернення до 30 березня 2010 року (а.с.6). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Спілкою та [PERSON] укладено договір поруки №866, за умовами якого поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредитну, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків (а.с.7). У звязку із неналежним виконанням умов договору, КС «Буковинський Альянс» звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №866 від 30.03.2007 року. 26 листопада 2007 року рішенням Господарського суду Чернівецької області стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за вказаним вище кредитним договором у розмірі 27386 грн. 97 коп., а також 273 грн. 87 коп. судових витрат та 118 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу (а.с.11-12). \~Під час розгляду справи, судом з достовірністю було встановлено, що між сторонами існували договірні зобовязання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у користування кредитні кошти, однак [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконала, у визначений в договорі строк кошти не повернула, також і не виконала рішення суду від 26 листопада 2007 року, чим порушила умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочила виконання взятих на себе зобовязань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом 16 березня 2015 року становить 142 632 грн. 17 коп., з яких 73955 грн. 61 коп. непогашені відсотки за користування кредитом та пеня у розмірі 68676 грн. 56 коп. (а.с.22). Відповідачі повідомлялися про наявну заборгованість та необхідність її погашення, однак залишили дану вимогу позивача без задоволення, що підтверджується листом-вимогою (а.с.13-21). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, й відповідно не надала доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів,\~\~суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і\~\~такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обємі. Крім того, як розяснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. У звязку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved