Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач фізична особа [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна», приватного підприємства «Вікі» та ПАТ Банк «Морський» про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №480 від 15.03.2012 року, договором про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна №460312/3/1 від 15.03.2012 року та за договором застави №460312/3/2 від 15.03.2012 року, які укладено між ПАТ Банк «Морський» та ТОВ «Екопік-Україна». В позові позивач зазначив, що 15.03.2012 року між ПАТ «Банк» Морський» та приватним підприємством «Вікі» укладено кредитний договір №460312-КЮ, згідно п.1.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у виді відновлювальної кредитної лінії для ведення фінансової, господарської та іншої статутної діяльності, в тому числі на поповнення оборотних коштів з кредитним лімітом в розмірі 10 млн. грн. строком на 36 місяців до 15.03.2015 року. Додатковими угодами сторони збільшили кредитний ліміт до 15 млн. грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15.03.2012 року між сторонами за кредитним договором було укладено договори застави №460312/3/1 та №460312/3/2 від 15.03.2012 року, а також іпотечний договір №480 від 15.03.1012 року. 16.06.2014 року ПАТ «Банк» Морський» (первісний кредитор) та ТОВ «Екопік-Україна» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року. Згідно умов вказаного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор, за плату, передбачену цим договором відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) право грошової вимоги первісного кредитора за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року та до нового кредитора переходять право вимоги в обсязі в і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Загальна вартість відступлених прав вимог за кредитним договором складає 16178117,07 грн. та оплачується новим кредитором відповідно до умов договору, тобто грошова вимога до боржника була відступлена первісним кредитором новому в обмін на грошові кошти, які новий кредитор зобов`язався сплатити первісному кредитору. Тобто за умовами Договору фактично відбулась фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника). При цьому, в договорі відступлення права вимоги від 16.06.2014 року у п.п. 2.1, 2.2, 4.3 закріплені положення ст. 1077 ЦК України які відносяться до договору факторингу, щодо зобов`язання нового кредитора оплатити первісному кредитом вартість відступлених прав за кредитним договором (ціну продажу), а первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність вимоги, яка може існувати на момент передачі та відомі первісному кредитору, але не відповідає за невиконаня або неналежне виконання боржником зобов`язань, право на вимогу яких відступається за цим договором. Вважає, що укладені правочини про відступлення права вимоги недійсні оскільки за своєю правовою природою є договором факторингу і у даному випадку не дотримано вимоги законодавства щодо суб`єктного складу при відступленні права вимоги (у даному випадку відступлення права вимоги є складовою частиною договору факторингу), а саме особа, яка набула права вимоги ТОВ «Екопік-Укрїана» не є банківською або ж фінансовою установою. Крім того, 18.07.2014 року ПАТ «Банк» Морський» (первісний кредитор) та ТОВ «Екопік- Україна» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №480 від 15.03.2012 року, 01.09.2014 року - договір про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна №460312/3/1 від 16.03.2012 року та 01.09.2014 року - договір про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна №460312/3/2 від 15.03.2012 року. Посилаючись на вимоги цивільного законодавства України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносно того, що ТОВ «Екопік-Україна» не є юридичною особою яка може надавати фінансові послуги, відсутність у товариства відповідної ліцензії, та не було включено до державного реєстру фінансових установ, вважає, що умови договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року не відповідають умовам чинного законодавства, що є підставою для визнання договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року недійсним, що в свою чергу є підставою для визнання недійсними і договорів про відступлення права вимоги за іпотечним договором та договорами застави рухомого майна, які мають похідний характер від основного зобов`язання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності,заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення. В судове засідання представник відповідача ПП «ВІКІ» не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Банк «Морський» не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ТОВ «Екопік-Україна» у судове засідання не з`явився. До суду направив відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, необґрунтованість та не відповідність нормам чинного законодавства, зазначивши, що договір про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року не є договором факторингу, оскільки при його укладенні не відбулось фінансування відповідачем ПАТ Банк «Морський», грошові кошти фактично не передавалися (не сплачувалися), ТОВ «Екопік-Україна» лише після отримання грошей від боржника перерахує отриману суму первісному кредитору, у розмірі вартості кредиту, тобто заборгованість боржника, при цьому будь-якої плати за користування коштами Договором про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року також не передбачено, тобто договір не передбачає оплату. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст.16\~ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовя`зана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, 15.03.2012 року між ПАТ «Банк» Морський» та приватним підприємством «Вікі» укладено кредитний договір №460312-КЮ, згідно п.1.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у виді відновлювальної кредитної лінії для ведення фінансової, господарської та іншої статутної діяльності, в тому числі на поповнення оборотних коштів з кредитним лімітом в розмірі 10 млн. грн. строком на 36 місяців до 15.03.2015 року. Додатковими угодами сторони збільшили кредитний ліміт до 15 млн. грн.. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15.03.2012 року між ПАТ «Банк» Морський» (іпотеко держателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір №480, предметом якого є нежитловий об`єкт, що належить іпотекодавцю, та 15.03.2012 року укладено договір застави рухомого майна №460312/3/1. Крім того, 15.03.2012 року між ПАТ «Банк» Морський» та приватним підприємством «Вікі» було укладено договір застави рухомого майна №460312/3/2. 16.06.2014 року ПАТ «Банк» Морський» (первісний кредитор) та ТОВ «Екопік-Україна» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року. 18.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Морський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №480 від 15.03.2012 року. Крім того, 01.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Морський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» було укладено договір про відступлення прав за договором застави рухомого майна №460312/3/1 від 15.03.2012 року та 01.09.2014 року також між Публічним акціонерним товариством Банк «Морський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» було укладено договір від 01.09.2014 року про відступлення прав за договором застави рухомого майна №460312/3/2 від 15.03.2012 року З гідно п.1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року договору первісний кредитор, в порядку та умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим договором, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) право грошової вимоги первісного кредитора за кредитним договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року з урахуванням змін та доповнень до нього, укладений між первісним кредитором та ПП «Вікі» (боржником). Проте, як вбачається з договору від 16.06.2014 року про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року, а саме з п. 2.1 первісний та новий кредитор домовилися, що загальна вартість відступлених прав вимог за кредитним договором (ціна продажу) складає 16178117,07 грн. та оплачується новим кредитором відповідно до умов, визначених п. 2.2 цього Договору. Згідно п. 2.2 новий кредитор зобов`язаний оплатити первісному кредитору вартість відступлених прав за кредитним договором (ціну продажу) шляхом перерахування суми, зазначеної в п. 2.1 цього Договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання грошових коштів від боржника. У разі отримання грошових коштів не в повному обсязі, зазначеному в п. 2.1 Договору, а частками, новий кредитор перераховує грошові кошти у розмірі отриманої частки та перераховує цю частку первісному кредитору протягом 5 робочих днів з моменту її отримання. В п. 4.3 передбачено, що первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність вимоги, яка може існувати на момент передачі та відома первісному кредитору, але не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань, право на вимогу яких відступається за цим Договором. Отже правовідносини між ПАТ Банк «Морський» (первісний кредитор) та ТОВ «Екопік-Україна» (новий кредитор) виникли із кредитного договору, укладеного між ПАТ Банк «Морський» та ПП «Вікі», зобов`язання за яким забезпечувались договорами застави та іпотечним договором, укладеними між ПАТ Банк «Морський» та позивачем. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.\~\~ Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).\~\~ Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.\~\~Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.\~ За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні\~\~в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054\~ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. ТОВ «Екопік-Україна», не наділене правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. З укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою ПАТ Банк «Морський», що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на юридичну особу ТОВ «Екопік-Україна, яке не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Екопік-Україна» суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Такий правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №465/646/11 Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16). Крім того, договір, укладений 18.07.2014 року між ПАТ «Банк» Морський» (первісний кредитор) та ТОВ «Екопік- Україна» (новий кредитор) про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року за своїми умовами є договором факторингу, оскільки предметом цього договору є відступлення права грошової вимоги до боржника за відповідну плату, що вказано у п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року. Згідно зі ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторів своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже факторинг передбачає наявність одночасно трьох умов: -первинний кредитор поступається новому кредиторові грошовою вимогою в цілях здобуття фінансування: -новий кредитор сплачує первинному кредитору як компенсацію певну грошову суму (фінансування); -новий кредитор отримує плату за користування грошовими коштами, наданими первинному кредиторові. Способи визначення доходу новою кредитора можуть бути самими різними - знижка з вартості боргу, відсотки, комісійні, їх поєднання. Факторинг є двостороннім зобов`язанням сторін (з однієї сторони - надання грошових коштів у розпорядження, а з другої сторони - відступлення права грошової вимоги та здійснення оплати). У той же час, правова конструкція заміни кредитора у зобов`язанні (цесії), наявності будь-якого зустрічного зобов`язання, як то надання грошових коштів, сплати винагороди за відступлення права вимоги тощо, не передбачає. Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим Договором, відступає, передає, а новий кредитор приймає (набуває) право грошової вимоги первісного кредитора за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року… Згідно п. 2.2. Новий Кредитор зобов`язаний оплатити Первісному кредитору вартість відступлених прав за Кредитним договором (Ціну Продажу) шляхом перерахування суми, зазначеної у п. 2.1. цього Договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання грошових коштів не в повному обсязі, зазначеному в п. 2.1. Договору, а частками, Новий кредитор перераховує грошові кошти у розмірі отриманої частки та перераховує цю частку Первісному кредитору протягом 5 робочих днів з моменту її отримання. Враховуючи оплатний характер договору про відступлення права вимоги, суд погоджується з доводами позивача, що укладений договір про відступлення прав вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу, у якому ТОВ «Екопік-Україна» виступило фактором, взявши на себе зобов`язання передавати грошові кошти в розпорядження клієнту ПАТ Банк «Морський» (п. 2.2 Договору) за плату (у будь- який передбачений договором спосіб п. 1.1 цього ж Договору), а клієнт ПАТ Банк «Морський» відступив факторові - ТОВ «Екопік- Україна» своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) ПП «Вікі», а також відступив свої права за іпотечним договором від 15.03.2012 року за реєстраційним №481, договорами застави рухомого майна від 15.03.2012 року за реєстровим №460312/3/1 та №460312/3/2 (п. 1.6. Договору). Отже, ПАТ Банк «Морський» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до ПП «Вікі» в обмін на грошові кошти в сумі 16178117,07 грн., які ТОВ «Екопік- Україна» (новий кредитор) зобов`язався сплатити первісному кредитору, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Уклавши договір відступлення права вимоги за кредитним договором банк отримав фінансування у розмірі 16178117,07 грн., а ТОВ «Екопік- Україна» у свою чергу, уклавши вказаний договір набуло право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена договором про відступлення права вимоги. Така різниця виразилася у отриманні ТОВ «Екопік- Україна» прав іпеотекодавця за іпотечним договором №480 від 15.03.2012 року, реалізувавши яке ТОВ «Екопік- Україна» звернуло стягнення на предмет іпотеки нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість якого станом на 26.02.2015 року становить 17464872,00 грн. (арк. 6 ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2019 року у справі №915/1997/14). Згідно звіту про оцінку вартості нежитлового об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] ) вартість вказаного об`єкту нерухомості станом на 26.02.2015 року становила 19397451,00 грн. Тому саме ТОВ «Екопік- Україна» (новий кредитор) отримало прибуток від обміну зобов`язання сплатити грошові кошти, стягнуті з боржника ПП «Вікі», на заборгованість боржника - ПП «Вікі» перед ПАТ Банк «Морський» (первісним кредитором), враховуючи, що заборгованість була забезпечена іпотечним договором та договорами застави рухомого майна і права іпотекодержателя та заставодержателя також були передані новому кредитору - ТОВ «Екопік- Україна». Наведене свідчить про те, що укладений 18.07.2014 року між ПАТ «Банк» Морський» (первісним кредитором) та ТОВ «Екопік- Україна» (новим кредитором) договір про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи. Таким чином, за договором від 18.07.2014 року про відступлення права вимоги за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року відбулася заміна кредитодавця ПАТ «Банк «Морський», який є фінансовою (банківською) установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на іншу юридичну особу ТОВ «Екопік-Україна», яке не є фінансовою установою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та відповідно не може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу. ТОВ «Екопік-Україна», уклавши договір про відступлення право вимоги, фактично виступило фактором, хоча не може бути ним, оскільки не відповідала та не відповідає умовам положення ч. З ст.\~1079\~ЦК України (не є банком або фінансовою установою, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, оскільки не включено до державного реєстру фінансових установ та не має відповідної ліцензії для надання фінансових послуг). За таких обставин та з огляду на те, що за змістом частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оспорюваний правочин суперечить наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то він підлягає визнанню недійсним відповідно до частини першої статті 215 ЦК України. Такі правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду (п.п. 67-75, 106) від 11.09.2018 року по справі №909/968/16. Відповідно до частини першої статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 7, 8 постанови №\~9\~від 6\~листопада 2009\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. З урахуванням наведеного, договір відступлення права вимоги від 16.06.2014 року за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року укладеним між Публічним акціонерним товариством Банк «Морський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» є оспорюваним правочином та підлягає визнанню недійсним з підстав порушення положень ч. 1 ст. 203 ЦК України як такий, що суперечить актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, оскільки визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року за договором №460312-КЮ від 15.03.2012 року, то підлягають визнанню недійсними договір від 18.07.2014 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором №480 від 15.03.2012 року, договір від 01.09.2014 року про відступлення прав за договором застави рухомого майна №460312/3/1 від 15.03.2012 року та договір від 01.09.2014 року про відступлення прав за договором застави рухомого майна №460312/3/2 від 15.03.2012 року, які є договорами забезпечення та мають похідний характер від основного зобов`язання. Суд також враховує, що предметом договору про відступлення прав вимоги було право грошової вимоги до боржника ПП «Вікі», в особі директора є [PERSON] , який укладав кредитний договір від 15.03.2012 року, договорів про заставу нерухомого майна від 15.03.2012 року як в особі директора ПП «Вікі» та від свого імені, та виступив майновим поручителем за зобов`язанням ПП «Вікі» за іпотечним договором від 15.03.2012 року. Тобто укладання договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року впливає на права та законні інтереси позивача як боржника, його права та законні інтереси порушені, у зв`язку з чим підлягають захисту шляхом визнання договорів про відступлення прав вимоги, укладених відповідачем ТОВ «Екопік-Україна та ПАТ Банк «Морський» недійсними. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,42 грн. з відповідачів.

Outcome: approved