Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2007 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, більше шести місяців вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, чому їх сімя розпалася остаточно. За наведеного, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, виникали сварки, з липня 2018 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що він втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно подружнє життя з позивачем не склалося, з липня 2018 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, чому їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений один із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2007 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.5, 6/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з липня 2018 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сторони не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить інтересам, як позивача, так і відповідачки. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved