Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позов та його обґрунтування 22.10.2019 від кредитної спілки «Істок» до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява до [PERSON] та [PERSON] , в якому позивач просить суд: - достроково стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Істок» в солідарному порядку заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018 станом на 25.07.2019 у розмірі 130\~944,19 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 58\~878,25 грн, заборгованість за платою 34\~577,25 грн, заборгованість по відсотках 0,55 грн, інфляційні нарахування 4\~579,35 грн, 100% річних, згідно з ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 27\~908,79 грн, штраф 5 000,00 грн; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Істок» в солідарному порядку сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2017 до кредитної спілки «Істок» звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень, заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени кредитної спілки «Істок». В подальшому, 30.10.2018 відповідач-1 подав до позивача заяву на отримання кредиту. 30.10.2018 кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки відповідачу-1. На підставі наведеного, 30.10.2018 позивач та відповідач-1 уклали договір про споживчий кредит № ДК2-702, на підставі якого відповідач-1 отримав кредит у сумі 75\~000,00 грн і зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі та у терміни встановлені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 за вказаним кредитним договором, 30.10.2018 кредитна спілка «Істок» уклала з [PERSON] договір поруки № ДК2-702 ДП1. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, відповідачу-1 та відповідачу-2 були направлені вимоги про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору, проте вказані звернення були залишені без відповіді. Відповідно до п. 6.2.2. кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов договору. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі. Відзив відповідача-1 та його обґрунтування 24.12.2019 від відповідача-1 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що [PERSON] є військовослужбовцем, учасником бойових дій, у зв`язку з чим має право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Згідно з ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Тому, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» під час особливого періоду військовослужбовцям не нараховуються штрафні санкції та пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, а також відсотки за користування кредитом. Відповідач-1 звертає увагу суду на те, що штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед позивачем, а також проценти за користування кредитом нараховано позивачеві з 08.08.2014, тобто у період коли він проходив військову службу та нього поширюються приписи п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, відповідач-1 наголошує на тому, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зустрічна позовна заява та її обґрунтування 24.12.2019 від відповідача-1 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач-1 просить суд: - поновити строк для пред`явлення зустрічної позовної заяви, пропущений з поважних причин; - визнати договір про споживчий кредит №ДК2-702 від 30.10.2018 укладений між кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] недійсним; - відмовити в задоволенні позовних вимог кредитної спілки «Істок» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, з підстав необґрунтованості; - судові витрати покласти на відповідача (за первісним позовом). Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що пунктом 2.5 договору про споживчий кредит ДК2-702 від 30.10.2018 передбачено, що плата за надання кредиту становить 86,30 грн. щоденно. Водночас, відповідно до положень абзацу 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладення оспорюваного кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною. Разом з тим, нікчемність цієї умови договору має правове значення при визначені розміру кредитної заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь кредитодавця. Також, позивач за зустрічним позовом звертає увагу суду на те, що на час укладення оспорюваного кредитного договору, не було встановлено вимог щодо графіку погашення кредиту, детального розпису сукупної вартості кредиту в процентному значенні. Окремо звертає увагу суду на те, що 30.10.2018 (в день підписання договору) протоколом засідання кредитного комітету кредитної спілки «Істок» встановлено відсоткову ставку 42,0% річних, що не відповідає умовам договору про споживчий кредит, а розрахунок заборгованості долучений до позовної заяви взагалі не містить відображення відсоткової ставки та періодів нарахування зазначених сум. Підсумовуючи наведені обставини, аналізуючи норми Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України та судову практику Верховного Суду в подібних спорах, відповідач дійшов висновку про наявність підстав, що свідчать про недійсність договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018. Відзив на зустрічну позовну заяву 10.03.2020 від кредитної спілки «Істок» до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій позивач за первісним позовом просить суд відмовити у прийняті зустрічної позовної заяви. В обґрунтування відзиву, зазначає, що відповідач-1 за первісним позовом пропустив строки звернення із зустрічним позовом у справі та пропустив строки надання відзиву з огляду на що суд має відмовити позивачу за зустрічним позовом у прийнятті зустрічного позову. Уточнення зустрічних позовних вимог 06.05.2020 від [PERSON] до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких він просить суд: - визнати недійсними окремі пункти договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, укладеного між кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] , а саме п. 2.5, 2.6, п.8.3 та додатку до договору про споживчий кредит «Графік повернення платежу» повністю, та п. 4.1 (в частині необхідності сплати платежу за кредит); - відмовити в задоволенні позовних вимог кредитної спілки «Істок» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, з підстав необґрунтованості. Додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву про стягнення боргу Від відповідача-1 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву про стягнення боргу, в яких зазначено про те, що Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII був затверджений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», який набрав чинності з дня опублікування у газеті «Голос України» від 18.03.2014 № 49. Таким чином, з 18.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Оскільки рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, то з 18.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період. За таких обставин та у контексті наведених правових норм стягнення з [PERSON] на користь кредитної спілки «Істок» із розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, суми в частині відсотків та штрафних санкцій не підлягає задоволенню, а тому, на думку відповідача-1, в позовних вимогах в цій частині має бути відмовлено. [PERSON] погоджується із тим, що станом на дату подання даного відзиву його заборгованість перед кредитною фірмою «Істок» становить 42\~107,00 грн. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С. (а.с.1). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом кредитної спілки «Істок» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.52). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10.02.2020 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання договору недійсним, та об`єднано вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом Кредитної спілки до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін - в розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 107-108). Як вбачається з протоколу судового засідання від 26.08.2020, суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.151). Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 73 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (а.с.168). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. (а.с.169). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні на 25.03.2021 (а.с.170-172). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.03.2021 відкладено розгляд справи на 23.06.2021 (а.с.197-199). Щодо явки учасників провадження у судове засідання У судове засідання 23.06.2021 з`явився представник відповідача-1 за первісним позовом. Представник позивача та відповідача-2 за первісним позовом у судове засідання 23.06.2021 не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відтак, суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Фактичні обставини справи [PERSON] звернувся до правління кредитної спілки «Істок» із заявою, в якій просив прийняти його до членів КС «Істок» (а.с. 16). Згідно з Витягом з протоколу засідання правління кредитної спілки «Істок» № 189 від 19.09.2017, правління кредитної спілки «Істок» вирішила прийняти до членів КС «Істок» Кондрашина Д.О. (а.с. 17). Згідно прибуткового касового ордеру № 671 від 19.09.2017 [PERSON] сплатив вступний внесок у сумі 5,0 грн. за членство у КС «Істок» (а.с. 19) та обов`язковий пайовий внесок у сумі 5,0 грн. (а.с. 20). В подальшому [PERSON] звернувся до КС «Істок» із заявою на отримання кредиту члена кредитної спілки «Істок» на суму 75\~000,00 грн (а.с. 21). Згідно з протоколом засідання кредитного комітету КС «Істок» від 30.10.2018 кредитний комітет ухвалив надати кредит [PERSON] у розмірі 75\~000,00 грн, строком на 24 місяця, з відсотковою ставкою 42,0 % (а.с. 22). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, КС «Істок» зареєстрована як фінансова установа відповідно до Розпорядження Держфінпослуг № 1606 від 20.07.2004 (а.с. 33). Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16.02.2017 № 311 «Про видачу кредитній спілці «Істок» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) ухвалено видати кредитній спілці «Істок» безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 34). 30.10.2018 між КС «Істок» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № ДК2-702 (а.с. 23-24), відповідно до умов якого: - кредит надається після набуття чинності цього договору, протягом 1-го дня, за умови оформлення договорів забезпечення повернення кредиту, згідно рішення кредитного комітету кредитора та вимог чинного законодавства України (п. 2.3 договору); - кредит надається готівкою через касу кредитора або шляхом перерахування на рахунок за письмовою заявою позичальника (п. 2.4 договору); - плата за надання кредиту становить 86,30 грн щоденно (п. 2.5 договору); - нарахування плати розпочинається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів в касі кредитора або з дня відправки кредитором коштів на рахунок, вказаний позичальником у письмовій заяві, та здійснюються щомісячно виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту (п. 2.6 договору); - нарахування відсотків за користування кредитом за даним кредитним договору розпочинається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів в касі кредитора або з дня відправки кредитором коштів на рахунок, вказаний позичальником у письмовій заяві, та здійснюються щомісячно до дня повного погашення кредиту (п. 3.1 договору); - процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 0,001% річних (п. 3.2 договору); - при розрахунках за договором приймається рік, що містить 365 календарних днів (п. 3.3 договору); - позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом, до дати та у розмірі, що вказані в графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 4.1 договору); - у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, а за споживчим кредитом забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяця; кредитор, з урахуванням вимог, передбачених ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов договору. Якщо протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду для стягнення в примусовому порядку. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитора втрачає чинність (п. 6.2.2 договору); - реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 93,59% річних. Обчислення реальної річної процентної ставки базується на припущеннях: договір залишається дійсним протягом погодженого строку, кредитор та позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі, та плата залишатиметься незмінною (п. 8.3. договору). 26.12.2018 між КС «Істок» та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, відповідно до умов якого сторони погодили викласти п. 2.5 кредитного договору в наступній редакції плата за надання кредиту становить 345,20 грн щоденно (а.с. 25) На виконання умов договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018 позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 75\~000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.10.2018 на суму 50\~000,00 грн (а.с. 35) та видатковим касовим ордером від 31.10.2018 на суму 25\~000,00 грн (а.с. 36). 30.10.2018 між кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-702 ДП1 (а.с. 37), відповідно до умов якого: - сторони цього договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, згідно якого позичальником є громадянин України, член кредитної спілки «Істок» [PERSON] (далі по тексту позичальник), та на строк 25 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних та плата за надання кредиту в розмірі 86,30 грн щоденно, що нараховуються згідно умов кредитного договору, а також погашення сум витрат кредитора пов`язаних з неналежним виконанням позичальником зобов`язань по кредитному договору та відшкодування збитків, які можуть бути заявлені кредитором, згідно умов кредитного договору та вимог чинного законодавства України (п. 1.1 договору); - поручитель погоджується із правом кредитора та позичальника змінювати умови кредитного договору та надає згоду на всі без виключень наступні зміни та доповнення до кредитного договору, в тому числі при переведенні боргу на третю особу та/або в разі переходу зобов`язань за кредитним договором до спадкоємців позичальника у зв`язку із смертю позичальника або спадкоємцями позичальника за виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2 договору); - зобов`язання передбачені п. 1.1 цього договору, повинні бути виконані поручителем протягом 3 робочих днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті нарахованих зобов`язань. Належним повідомленням сторони вважають відправлення листа на адресу поручителя вказану в розділі 6 даного договору (п. 1.3 договору); - сторони договору визначають, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України (п. 2.1 договору); - сторони погодили, що строк дії поруки становить 10 років, але у будь-якому разі порука припиняє свою дію не раніше повного виконання зобов`язань за кредитним договором (основним зобов`язанням) (п. 3.1 договору); Кредитна спілка «Істок» звернулась з вимогою № 167 від 31.05.19 (а.с. 38) до [PERSON] з вимогою на протязі 30 календарних днів погасити заборгованість по договору про споживчий кредит в повному обсязі та в подальшому сумлінно виконувати умови договору. Факт направлення вказаної вимоги [PERSON] підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38 зворотня сторона). Кредитна спілка «Істок» звернулась з вимогою № 168 від 31.05.19 (а.с. 39) до [PERSON] з вимогою на протязі 10 календарних днів погасити заборгованість у сумі 23\~409,60 грн. по договору про споживчий кредит в повному обсязі та в подальшому сумлінно виконувати умови договору поруки, в тому числі але не виключно п. 2.3, яким передбачено, що поручитель зобов`язується самостійно щомісячно вести контроль по виконанню зобов`язань позичальника перед кредитором. Факт направлення вказаної вимоги [PERSON] підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 39 зворотня сторона). [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія [NUMBER] (а.с. 69). Відповідно до довідки від 22.06.2019 № 5257/ОТУЛ виданої оперативно-тактичним угрупуванням «Північ» Міністерства оборони України, майор [PERSON] , проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] в тому числі, що він: 8 та 10 червня 2019 року (включно), 11, 12, 14, 15 червня 2019 року виконував завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони в районі проведення операції об`єднаних сил території Донецької та Луганської областей (а.с. 70). Відповідно до довідки про участь особи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні її здійснення видана військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України від 19.08.2019 про те, що [PERSON] дійсно в період з 25.04.2019 по 27.06.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 71). Відповідно до довідки виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України [PERSON] від 19.08.2019 № 313 про те, що він проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] м. Київ з травня 2012 року (а.с. 71). Відповідно до довідки про участь особи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні її здійснення видана військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України від 09.04.2020 № 68 про те, що [PERSON] дійсно в період з 25.04.2019 по 27.06.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 180). Також, матеріали справи містять довідку про проходження служби щодо майора [PERSON] , старшого офіцера відділу обліку та експлуатації (засобів захисту інформації) військової частини [NUMBER] , відповідно до якої [PERSON] з 11.11.2011 був курсантом ВІТІ НТУУ КПІ, з 26.05.2012 офіцером відділу ключової документації військової частини [NUMBER] , 25.03.2017 начальником відділу обліку та експлуатації техніки спеціального зв`язку військової частини [NUMBER] , 31.01.2020 до цього часу старшим офіцером відділу обліку та експлуатації (засобів захисту інформації) військової частини [NUMBER] (а.с. 181). Застосовані норми права та мотиви суду Щодо первісних позовних вимог Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з кредитного договору № ДК2-702 від 30.10.2018 КС «Істок» надала відповідачу грошові кошти у сумі 75 тис грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.10.2018 на суму 50\~000,00 грн (а.с. 35) та видатковим касовим ордером від 31.10.2018 на суму 25\~000,00 грн (а.с. 36). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З наданих суду та досліджених доказів встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 130\~944,19 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 58\~878,25 грн, заборгованість за платою 34\~577,25 грн, заборгованість по відсотках 0,55 грн., інфляційні нарахування 4\~579,35 грн, 100% річних, згідно з ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 27\~908,79 грн, штраф 5 000,00 грн. Судом встановлено та не заперечується позивачем, що відповідач на момент укладення кредиту та під час розгляду справи є військовослужбовцем, що підтверджується рядом довідок виданих військової частини [NUMBER] (а.с. 70, а.с. 71, а.с. 72, а.с. 181) та посвідченням учасника бойових дій серія [NUMBER] (а.с. 69). Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 та триває по теперішній час. За змістом ст.. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Водночас, статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. У постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц (провадження № 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц (провадження № 61-3951св18) викладено правові висновки про те, що особливий період діє в Україні від з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п.п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц, від 25.09.2019 у справі № 521/9626/15-ц. Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Тобто, позивачем надано фінансовий кредит, а не особисті кошти члену кредитної спілки, тому пільги військовослужбовців поширюються на всі зобов`язання перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, при цьому кредитні спілки не є виключенням. Отже, стягненню на користь позивача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 42\~107,00 грн, оскільки відповідач є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо договору поруки Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. За умовами п. 1.2. договору поруки № ДК2-702 ДП1 (а.с.37) від 30.10.2018 поручитель погодився із правом кредитора та позичальника змінювати умови кредитного договору та надав згоду на всі без виключень наступні зміни та доповнення до кредитного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20) зазначено, що умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої\~статті 202 ЦК України\~та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі. У постанові об`єднаної палати\~ Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 757/4111/13-ц (провадження № 61-37688сво18) вказано, що якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну в майбутньому основного зобов`язання. Враховуючи викладене, а також те, що стягненню на користь позивача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 42\~107,00 грн, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованості за договором про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018 в сумі 42 107,00 грн та про відмову в задоволенні решти позовних вимог. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 314,27 грн з кожного. Щодо зустрічних позовних вимог Позивач за зустрічним позовом (в редакції заяви про уточнення вимог) просить визнати недійсним окремі пункти кредитного договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, а саме п. 2.5, п. 2.6, п. 8.3. та додатку до договору про споживчий кредит «Графік повернення платежу» повністю та п.4.1 (в частині необхідності сплати платежу за кредит). У судовому засіданні представник [PERSON] просив залишити зустрічний позов без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Частиною 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Враховуючи наведене, зустрічна позовна заява [PERSON] до кредитної спілки «Істок», за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору про споживчий кредит № ДК2-702 від 30.10.2018, а саме п. 2.5, п. 2.6, п. 8.3. та додатку до договору про споживчий кредит «Графік повернення платежу» повністю та п.4.1 (в частині необхідності сплати платежу за кредит) підлягає залишенню без розгляду. Враховуючи наведене,

Outcome: partial