Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.12.2007р. банк і відповідач уклали кредитний договір згідно якого банк надав кредит відповідачу в розмірі 3000 грн. під 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на платіжну картку з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Однак відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків і станом на 04.05.2016р. має заборгованість в сумі 12583,44 грн., яка складається: - 330,77 грн. - заборгованість за кредитом; 8027,27 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 3150 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. штрафу за невиконання умов по тілу кредиту; - 575,40 грн. штрафу за невиконання умов по сплаті процентів. Посилається на ст.ст. 509,525,526, 530,598 ч.1,599,610 ч.2,615,629,1050,1054 ЦК і просить стягнути вказану суму заборгованості і судові витрати. Представник позивача за дорученням [PERSON] вимоги позову в судовому засіданні підтримав і додатково пояснив, що останній платіж за вказаним кредитом відповідачка здійснила 26.04.2013р. і перестала проводити будь-які платежі. Відповідачка заявила клопотання про примінення строку позовної давності по якому просить відмовити в задоволенні вимог позову, однак вона не врахувала, що строк дії її кредитної картки закінчувався в останній день червня 2015р., а вони подали позов 18.05.2016р., тобто в межах 3 річного строку. Строк дії кредитного договору, який автоматично пролонгується, відповідає строку дії картки. Він розуміє, що для пені і комісії передбачений річний термін позовної давності. В їхньому розрахунку нарахована комісія в розмірі 3150 грн. в дійсності являється пенею. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечує проти задоволення вимог позову, оскільки позивач не виконував своїх зобовязань щодо направлення їй СМС повідомлень щодо величини заборгованості і просить примінити строк позовної давності, оскільки відповідач звернувся за захистом своїх прав за межами трьохрічного строку встановленого законом. Кредитна картка нею була загублена і вона не може спростувати строк її дії, який вказаний представником позивача. З самого початку кредитний ліміт їй був встановлений в 2000 грн., незважаючи на те, що у її заяві про видачу кредиту була встановлена інша суму, а потім ліміт був збільшений до 3000 грн. Після проведеної перевірки розрахунку вона просить примінити строк позовної давності у відношенні нарахованої їй пені. Вислухавши сторони та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк і [PERSON] 17.07.2007 р. був укладений кредитний договір згідно якого банк надав кредит відповідачці в розмірі 3 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із правом банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, який з дати видачі в 2тис. був збільшений до 3 тис. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею і банком договір між сторонами і отримала кредитну картку зі строком дії по червень 2015р. включно, яку відповідачка відповідно активувала. (л.с.12-24,46,115-116) . Відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачалась можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позичальник повинен щомісячно проводити оплату в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості може проводитися як шляхом внесення коштів на картку боржником так і списанням банком коштів із Дебітної картки відповідачки, яка мається у банку по отримуваній нею пенсії. Відповідачка повинна погашати заборгованість по кредиту, слідкувати за використанням коштів. Розмір Комісії за кредитне обслуговування визначений у величині 1% від суми заборгованості. Строк дії кредиту відповідає строку дії карти. Незважаючи на це відповідачка не виконувала умов договору, не погашала боргу перед банком і станом на 04.05.2016р. має заборгованість в сумі 12583,44 грн., яка складається: - 330,77 грн. - заборгованість за кредитом; - 8027,27 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 3150 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. штрафу за невиконання умов по фіксованій частині кредиту; - 575,40 грн. штрафу за невиконання умов договору. Суд перевірив розрахунок заборгованості і погоджується із ним. (л.с. 4-11). Позивачка в судовому засіданні свою позицію уточнила і просить відмовити в задоволенні вимог тієї величини позову, яка знаходиться за межами строку позовної давності , оскільки позивач пропустив цей строк, так як вона здійснила останні платіж 26.04.2013р., платежі повинні проводитися щомісячно до 25 числа включно, а позов предявлений в травні 2016р. Перевіряючи вказане твердження суд приходить до слідуючого висновку. Згідно до положень ст. ст. 256, 257,258 ЦК позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності встановлений у три роки, а до вимог про стягнення неустойки. (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 1 рік. Відповідно до положень ст. 267 ч.4 ЦК сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача, є підставою для відмови в задоволенні вимог позову. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 Про судове рішення у цивільній справі установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. В судовому засіданні встановлено, що позов датований 18.05.2016р., а зданий на пошту - 25.05.2016р.(л.с.118). Останній платіж відповідачка здійснила 26.04.2013р. Платежі повинні проводитися щомісячно до 25 числа включно кожного місяця. Строк дії кредитної картки визначений до червня 2015р. включно. Таким чином строк позовної давності повинен відраховуватися з 25.05.2013р. В звязку із цим позивач не пропустив 3 річного терміну звернення до суду, крім нарахованої пені, яку позивач помилково назвав комісією,а розрахував як пеню, для якої визначений річний термін позовної давності. В звязку із цим величина пені повинна стягуватися в розмірі 1200 грн. (100грн. х 12місяців) в звязку із цим величина по штрафах зменшиться із 1075,40 грн. до 977,90 грн. (330,77+8027,27+1200) х 5% + 500 грн. А всього до стягнення підлягає 10535,94 грн. Таким чином вимоги позову задовольняються на 83,73% в звязку із чим відповідно до положень ст. 88 ч.1 ЦПК судові витрати позивача стягуються із відповідача на цю ж величину, яка в грошовому виразі становить1153,80 грн.

Outcome: partial