Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача в справі у своїй позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP25821535 від 25 березня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2515,50 грн. на строк до 25.03.2008 року. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] прострочив сплату тіла кредиту на 1825 днів, виходячи з розміру простроченої заборгованості в сумі 2428,02 грн., представник позивача просить суд стягнути з відповідача в справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за період з 24.12.2010 року по 24.12.2015 року в сумі 8862,27 грн., а також 1378 грн. судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, заявивши клопотання в позовній заяві про розгляд справи у його відсутність у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про виклик його до суду на 15 лютого 2016 року, 09 березня 2016 року та 28 березня 2016 року. Зі згоди представника позивача, який в своєму клопотанні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», назва якого, згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, була змінена на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP25821535. Відповідно до умов укладеного кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у розмірі 2515,50 грн. на строк 24 місяці по 25.03.2008 року включно з умовами сплати відсотків за його користування в розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, обумовлених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (далі - Умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 134,80 грн. для погашення заборгованості за ередитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В заяві позичальника передбачено, що згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в сумі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором № DNH4KP25821535 від 25 березня 2006 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у справі кредит у розмірі 2515,50 грн. В порушення умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість за період з 24 грудня 2010 року по 24 грудня 2015 року (1825 днів) в сумі 2428,02 грн. В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Імперативним приписом ст. 625 Цивільного кодексу України чітко визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки зобов'язання за кредитним договором не виконано позичальником [PERSON] належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 599 Цивільного кодексу України, для його припинення й у зв'язку з цим, обов'язок відповідача [PERSON] нести відповідальність перед банком щодо погашення процентів, про стягнення яких заявив позивач у справі, звернувшись до суду з позовом. Частина 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачає застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі й виключає відповідно її застосування за власною ініціативою суду. Отже, оскільки відповідач у справі не подавав заяви про застосування позовної давності, суд, перевіривши правильність даних розрахунку позивача, погоджується з розміром заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом за період з 24.12.2010 року по 24.12.2015 року в сумі 8862,27 грн. (1825 дн. х 6%/30дн. х 2428,02 грн.) й вважає, що саме цей розмір заборгованості за процентами за вказаний період й підлягає стягненню з відповідача на корись позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: approved