Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та просило стягнути на його користь суму заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 лютого 2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ФОП [PERSON], який діяв на підставі довіреності, і відповідачем [PERSON] укладено договір №120411006 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: кухню Тиса 2,6 х 2,4 м/п, на загальну суму 9975,00 грн., строком на 10 місяців. Предмет оренди передано відповідачу за актом приймання-передачі обладнання від 08 лютого 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язань було укладено договір поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08 лютого 2012 року з [PERSON], який виступив в ролі поручителя. Позивач зазначав, що між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли договірні зобов'язання, за якими остання зобов'язалася щомісячно сплачувати орендні платежі, однак свої зобов'язання не виконала належним чином, допустила заборгованість, яка станом на час звернення до суду на думку позивача становить 9506,09 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з солідарно відповідача [PERSON], та її поручителя [PERSON] В ході судового розгляду цивільної справи від позивача ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с.65-66), згідно якої позивач на підставі п.3.1., 5.6. Договору та п.14.2. Правил отримання ІТ-обладнання та інших товарів та послуг в системі LeaseIT просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором в сумі 16705,30 грн., згідно структури грошових нарахувань та надходжень №2013011901 від 19.01.2013 року. Представник позивача ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» Янголь О.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] надала заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вказала, що не отримувала від постачальника предмет договору №120411006 від 03.02.2012 року, не сплачувала перший внесок в сумі 997,50 грн., а також вказувала на фальсифікацію документів при оформленні договору. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позовну заяву, у яких заперечував факту укладення ним договору поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08 лютого 2012 року. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків: В судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в інтересах якого на підставі довіреності №11100401 від 04.10.2011 року діяв ФОП [PERSON], та [PERSON] було укладено договір про отримання обладнання в системі LeaseІT №120411006 (а.с.4), за яким остання отримує на умовах фінансового лізингу обладнання: кухню Тиса 2,6 х 2,4 м/п, вартістю 9975,00 грн. Пунктом 1.1., 1.2. Договору передбачено, що за цим договором клієнт (відповідач) приймає участь в системі LeaseІT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseІT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом LeaseІT, а оператор LeaseІT (позивач) зобов'язується на підставі заявки клієнта забезпечити передання клієнту товарів (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseІT. Порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтам системи LeaseІT, які є невід'ємною частиною цього договору. Тобто як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про отримання обладнання в системі LeaseІT №120411006 від 03 лютого 2012 року, за умовами якого [PERSON] приєдналася до умов, визначених і затверджених ПрАТ «Лізинг IT», а саме Правил отримання IT-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT (а.с.5-16), обравши конкретні умови договору згідно із запропонованим їй пакетом LeaseIT. Умовами пакету LeaseІT Десятка є: вид договору - фінансовий лізинг, платіж при отриманні обладнання 10 %, кількість місячних платежів (крім першого) - 9, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між сторонами був укладений договір приєднання, який за своєю правовою природою належить до договору фінансового лізингу. 08 лютого 2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] було укладено договір №120411006 поруки за клієнта в системі LeaseІT (а.с.18), за яким поручитель несе разом з клієнтом - [PERSON] солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов'язань, що виникають за договором про отримання обладнання в системі LeaseІT; поручитель несе відповідальність у тому ж розмірі, що і клієнт за договором про отримання обладнання в системі LeaseІT; у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором, клієнт та поручитель несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту припинення договору про отримання обладнання в системі LeaseІT. Відповідно до п.2.2. Договору передання клієнту IT-обладнання та інших товарів відбувається за Актом прийому-передачі, який підписується клієнтом та постачальником. Згідно акту приймання-передачі майна №120111006 від 08 лютого 2012 року, який є додатком до договору про отримання обладнання в системі LeaseІT №120411006 від 03 лютого 2012 року, постачальник ФОП [PERSON] передав, а клієнт [PERSON] отримала обладнання: кухню Тиса 2,6 х 2,4 м/п, вартістю 9975,00 грн. (а.с.17). Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» №723/97 від 16 грудня 1997 року передбачено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом, до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 807 ЦК України і статті 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі Закону) предметом договору лізингу (предмет лізингу) може бути виключно неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно з ч.2 ст.1 вказаного Закону, за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 16 Закону визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавцю, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із змісту ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.6.5 Правил оператор LeaseІT щомісячно формує та надсилає рахунки клієнту для інформування клієнта про розмір сум належних до сплати у відповідному місяці. Неотримання рахунку не звільняє клієнта від зобов'язань щодо своєчасної оплати платежів. Оператор LeaseІT не несе відповідальності за не доставку або несвоєчасну доставку рахунків поштою. Згідно п.9.2.4. Правил отримання IT-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, клієнт зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseIT. Пунктом 6.6 Правил передбачено, що розрахунковий період становить 1 календарний місяць. Оплата платежів здійснюється до 20 числа поточного місяця. Якщо до 15 числа поточного місяця рахунок не надійшов клієнтові, він повинен повідомити про це оператора LeaseІT або самостійно розрахувати суму платежу. Якщо клієнт, якому не надійшов рахунок, не повідомив про це оператора LeaseІT, він вважається таким, що отримав рахунок. Пунктом 14.2 Правил встановлено, що у разі несвоєчасної оплати відповідачем нарахованого платежу останній сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором, в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюються після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Зі Структури грошових нарахувань та надходжень №2012081313 від 01.10.2012 року (а.с.19) вбачається, що заборгованість відповідача за договором фінансового лізингу №120411006 від 03 лютого 2012 року становить 9506,09 грн., з яких 7980 грн. - компенсація вартості товару, 2484,83 грн. - штрафні санкції за несплату рахунків, 38,76 грн. - компенсація витрат. Зі Структури грошових нарахувань та надходжень №2013011901 від 19.01.2013 року (а.с.67), долученої до заяви про збільшення позовних вимог, вбачається, що заборгованість відповідача за договором фінансового лізингу №120411006 від 03 лютого 2012 року становить 16705,30 грн., з яких 6982,50 грн. - компенсація вартості товару, 7428,12 грн. - штрафні санкції за несплату рахунків, 76,08 грн. - компенсація витрат. Одночасно з цим, ознайомившись зі Структурою грошових нарахувань та надходжень №2012081313 від 01.10.2012 року, №2013011901 від 19.01.2013 року, суд приходить до висновку, що наведені позивачем розрахунки сум заборгованості не відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства. Так, за умовами обраного відповідачем [PERSON] пакету фінансування LeaseІT Десятка, вона зобов'язана щомісячно протягом 9 місяців (крім першого платежу в розмірі 10%) до 20 числа поточного місяця вносити на користь позивача фіксовані грошові суми, загальний розмір яких складає вартість отриманого обладнання в розмірі 9975,00 грн. 08 лютого 2012 року відповідачем [PERSON] через постачальника ФОП [PERSON] здійснено оплату першого платежу 10% в сумі 997,50 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером від 08.02.2012 року (а.с.175). Решту вартості отриманого обладнання в розмірі 8977,50 грн. відповідач повинна була сплачувати протягом 9 місяців (в період з 01.03.2012 року до 20.11.2012 року) до 20 числа щомісяця рівними частинами в сумі 997,50 грн. Всупереч прийнятих на себе зобов'язань відповідач [PERSON] не виконала їх належним чином, сплату лізингових платежів не провадила, у зв'язку з чим виникла заборгованість з вартості наданого обладнання в сумі 8977,50 грн. (997,50 х 9) Відповідачем не надано належних доказів тому, що він повідомляв оператора про ненадходження на його адресу рахунків, а тому, згідно п.6.6 Правил він вважається таким, що отримав їх. За умовами п.14.2 Правил передбачено нарахування плати за несвоєчасну оплату відповідачем нарахованого платежу в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу. За змістом ст.ст.546,548, 549 ЦК України штраф є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, штраф (на відміну від пені) залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного основного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з наведених подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Отже, штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту несвоєчасної оплати відповідачем нарахованого платежу. Одночасно з цим, в Структурі грошових нарахувань та надходжень №2012081313 від 01.10.2012 року, №2013011901 від 19.01.2013 року в графі штрафні санкції за несплату рахунків (крім першої суми штрафу) штрафні санкції за несплату щомісячних платежів нараховані на всю суму простроченої заборгованості, яка складається з суми прострочених платежів з урахуванням штрафних санкцій, що на думку суду є неправильним. З урахуванням встановленого договором обов'язку відповідача сплачувати нараховані платежі протягом 9 місяців рівними частинами по 997,50 грн. до 20 числа щомісяця, розмір штрафних санкцій за несплату щомісячних платежів за невиконання зобов'язання повинен бути розрахований наступним чином: (997,50 грн.*10%/100) х 9 = 997,50 грн. Нарахування інших видів платежів, зазначених в Структурі грошових нарахувань та надходжень, зокрема компенсації витрат на суму 76,08 грн., договором не передбачено. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» в частині стягнення заборгованості за невиконання договірних зобов'язань за договором про отримання обладнання на умовах фінансового лізингу №120411006 від 03 лютого 2012 року в сумі 9975 гривень, яка складається із: компенсації вартості наданого обладнання у розмірі 8977,50 грн.; штрафних санкцій за несплату щомісячних платежів у розмірі 997,50 грн. Виходячи із змісту ст.59 ЦПК України, обмежений нормами права в виборі засобів доказування, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами. Таким чином, укладення договору та його виконання повинно підтверджуватися письмовими доказами. Суд керується вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України відповідно до яких обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Заперечення відповідача [PERSON] про не отримання нею предмету договору фінансового лізингу №120411006 від 03 лютого 2012 року - кухні Тиса 2,6 х 2,4 м/п, вартістю 9975,00 грн., несплату нею першого платежу та фіктивність наданих до позову документів спростовується актом приймання-передачі майна №120111006 від 08 лютого 2012 року, що є додатком до договору про отримання обладнання в системі LeaseІT №120411006 від 03 лютого 2012 року, прибутковим касовим ордером від 08.02.2012 року про сплату [PERSON] першого внеску 997,50 грн. Постанова про закриття кримінального провадження від 26.06.2013 року також не спростовує факту отримання товару відповідачем. Таким чином, доказів безтоварності договору фінансового лізингу №120411006 від 03 лютого 2012 року в ході судового розгляду справи не добуто. Ухвалою Василівського районного суду від 06 вересня 2013 року за клопотанням відповідача [PERSON] було призначено судову - почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання: чи виконаний підпис і рукописний текст «[PERSON].» в графі підпис поручителя в договорі поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08.02.2012 року (а.с.94) [PERSON] Згідно висновку НДКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області №84 від 12.03.2014 року, відповісти на питання «чи виконаний підпис в графі підпис поручителя в договорі поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08.02.2012 року [PERSON] не представляється можливим, так як досліджуваний підпис непорівнянний за транскрипції і зв'язності рухів. Короткий рукописний запис «[PERSON].» в графі «підпис поручителя» в договорі поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08.02.2012 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, відсутність підпису [PERSON] на договорі поруки свідчить про відсутність сформульованої в частині 3 статті 203 ЦК України загальної вимоги до правочинів, а саме відсутність волі позивача на укладення договору поруки, що є підставою для визнання договору недійсним. З огляду на наведене та приймаючи до уваги те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що між ним та відповідачем [PERSON] існують договірні відносини, а саме що останній був стороною у договорі поруки за клієнта в системі LeaseIT №120411006 від 08.02.2012 року, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог до відповідача [PERSON] При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 223 грн. 60 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (а.с.3). Відповідно до ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 134,16 грн.

Outcome: partial