Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач - ТОВ «Оптима-лізінг» звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про зобов'язання повернути йому автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Оптіма-лізинг» є власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу. Зазначений автомобіль було передано у користування ФОП [PERSON] на підставі Договору оперативного лізингу (найму) від 10.01.2013 року №2013-1, укладеного між ТОВ «Оптіма-лізинг» та [PERSON] З дозволу позивача, між ФОП [PERSON] та [PERSON] 29.01.2013р. було укладено договір суборенди транспортного засобу №20131006, відповідно до умов якого відповідачу було передано у користування автомобіль Мазда СХ-7, державний номер [NUMBER]. В подальшому у вказаних договорах відбулася заміна сторонни, права наймача за договором оперативного лізингу та наймодавця за договором суборенди набула ФОП [PERSON] Як стало відомо позивачу, за участю належного йому автомобіля 14.07.2013р. сталася ДТП. Зважаючи на це, позивач, як власник, виявив намір оглянути автомобіль, проте, він так і не був наданий для огляду. У зв'язку із невиконанням зазначеної вимоги, ТОВ «Оптіма-лізинг» повідомило ФОП [PERSON] про розірвання договору та 25.10.2013 року між сторонами було укладено відповідну угоду про розірвання Договору оперативного лізингу - з 25.10.2013 року. ФОП [PERSON] надала ТОВ «Оптіма-лізинг» документи, що підтверджують розірвання нею похідного договору суборенди з відповідачем [PERSON] та надала докази направлення письмової вимоги про повернення автомобіля. Отже, як зазначає позивач, починаючи з 26.10.2013 року, суборендар [PERSON] користується автомобілем безпідставно. У грудні 2013 року ТОВ «Оптіма-лізинг» було залучено до справи про визнання договору суборенди між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Після цього ТОВ «Оптіма-лізинг» повторно повідомило [PERSON] про безпідставне користування автомобілем та вимагало його повернення власнику. Такі вимоги не були виконані, натомість, відповідач повідомила про те, що автомобіль був знищений пожежею, на підтвердження чого надала акт про пожежу від 09.09.2013р. У судовому засіданні представник позивача, який водночас є представником третьої особи, пояснив, що судом при розгляді справи про визнання договору суборенди між [PERSON] та [PERSON] недійсним не встановлювався ступінь знищення автомобіля, не з'ясовувалися обставини того, куди поділися рештки авто. В силу хімічних властивостей матеріалу, з якого зроблений будь-який автомобіль, мали б зберегтися металеві частини автомобіля з номерами кузова, номерні знаки тощо, в інакшому випадку виникає питання про те, яким чином працівниками МНС ідентифіковано марку автомобіля, знищеного пожежею, його державний номерний знак. Представник зазначив також, що доказів того, що свідоцтво про реєстрацію та ключі від автомобіля зберігалися в автомобілі і також знищені пожежею, немає. Як власник транспортного засобу, позивач без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та документів про його втрату, знищення, пошкодження тощо, не має змоги зняти автомобіль з державної реєстрації в органах ДАІ, оцінити вартість залишків аавтомобіля, пред'явити його суб'єкту оціночної дільності для визначення вартості матеріального збитку, страховику. Тому, уточнивши позовні вимоги, представник позивача просив зобов'язати відповідача повернути йому автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER]; ключі; номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Представник відповідача заперечував проти позову з тих підстав, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлений факт знищення автомобіля, тому відсутній предмет позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. ТОВ «Оптіма-лізінг» є власником автомобіля марки Мазда моделі СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві. 10.01.2013 року між ТОВ «Оптима-лізінг» та ФОП [PERSON] було укладено Лізингову угоду № 2013-1, відповідно до якої лізингодавець надає у виключне користування лізингоодержувачу на визначений даною угодою строк транспортний засіб за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів згідно додатку № 1. Згідно додатку № 1 до лізингової угоди № 2013-1 від 28.01.2013 р., транспортним засобом за угодою є автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Факт отримання транспортного засобу лізингоодержувачем підтверджується Актом прийому - передачі до лізингової угоди № 2013-1 від 28.01.2013 р. 29.01.2013 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду суборенди № 20131006, згідно з умовами якої орендодавець надає у виключне користування суборендарю на визначений строк транспортний засіб за умови сплати суборендарем періодичних орендних платежів. Додатком №1 до угоди суборенди від 29.01.2013р. сторони погодили та підтвердили, що транспортним засобом, який передається, є автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], додатком №2 визначили перелік спеціалізованих сервісних станцій обслуговування, додатком №3 - уповноважених водіїв та місця паркування, додатком №4 визначення нормального зносу автомобіля. Додатковою угодою від 01.04.2013р. до угоди суборенди від 29.01.2013р., укладеною між ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та [PERSON], сторони погодили передати права та обов'язки орендодавця-1 (ФОП [PERSON]) за угодою суборенди орендодавцю-2 (ФОП [PERSON]). За актом прийому-передачі №1 від 01.04.2013р. [PERSON] прийняла від ФОП [PERSON] автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] в суборенду, при цьому, сторони погодили строк повернення автомобіля 01.02.2016р. 25.10.2013р. між ТОВ «Оптіма-Лізинг» та ФОП [PERSON] була укладена угода про розірвання лізингової угоди №2013-1 - з 25.10.2013р. У пункті 3 вказаної угоди сторони зазначили, що автомобіль Мазда СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] на момент розірвання угоди знаходиться у суборендаря [PERSON], лізингоодержувач (ФОП [PERSON]) зобов'язується вчинити всі необхідні дій та сприяти лізингодавцю у поверненні об'єкту лізингу у володіння. 12.09.2013р. відповідачці [PERSON] була вручена письмова вимога про огляд транспортного засобу, яку остання не виконала, повідомивши про те, що автомобіль потрапив у ДТП 14.07.2013р. Доказів надання [PERSON] ФОП [PERSON] чи ТОВ «Оптіма-Лізинг» документів про ДТП за участю спірного автомобіля в матеріалах справи немає. 16.09.2013р. відповідачці була направлена письмова вимога, з якої убачається, що [PERSON] 12.09.2013р. повідомила ФОП [PERSON] про знищення автомобіля пожежею на станції технічного обслуговування, а остання просила надати документи, що стосуються ДТП 14.07.2013р., копію судового рішення у адміністративній справі, усі наявні документи про стан автомобіля після пожежі, характер пошкоджень, залишки, документи, що підтверджують факт та підстави знаходження автомобіля на СТО, а також просила надати автомобіль для проведення експертизи та здійснення можливого ремонту на станцію технічного обслуговування, передбачену договором. 02.10.2013р. ФОП [PERSON] направила [PERSON] письмове повідомлення про розірвання угоди суборенди від 29.01.2013р. 25.10.2013р. та 25.12.2013р. ТОВ «Оптіма-Лізинг» направило відповідачці письмові вимоги про повернення автомобіля, документів на нього та документів, що стосуються ДТП та пожежі. Усі вимоги були отримані відповідачем, проте, доказів їх виконання останньою суду не надано. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013р. у справі №372/5069/13-ц договір суборенди №20131006 від 29.01.2013р. та додаткову угоду №1 від 01.04.2013р. до договору оренди визнано недійсними з часу укладення. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київької області від 27.03.2014р. рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013р. в частині визнання недійсним договору суборенди №20131006 від 29.01.2013р. та додаткової угоди №1 від 01.04.2013р. до договору оренди було скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання недійсним правочинів відмовлено. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобіль - це колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013р., яке набрало законної сили, встановлено, що відповідно до акту про пожежу від 09.09.2013р., автомобіль Мазда д.н.з. [NUMBER] знищений пожежею. Отже, не може бути задоволена вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути йому автомобіль згідно законодавчого визначення цього поняття. Проте, взявши до уваги обставини, встановлені вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, вивчивши акт про пожежу від 09.09.2013р., на яку посилався суд, дані довідки Дніпровського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві від 18.09.2013р. №24/1555 про факт пожежі, яка мала місце 09.09.2013р. в приміщенні СТО ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS], суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що жоден з цих доказів не підтверджує знищення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів від автомобіля, державних номерних знаків, а також не містить даних про металеві частини (залишки) знищеного пожежею автомобіля, методику, яка застосовувалася працівниками пожежної безпеки для ідентифікації моделі та марки автомобіля, знищеного пожежею, не зрозумілий механізм встановлення працівниками пожежної безпеки його державного номерного знаку тощо. Відповідачем також не надано належних доказів знищення/втрати/пошкодження свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів, державних номерних знаків, яким вона користувалася, доказів звернення до компетентних органів чи до власника з відповідними заявами. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних права та інтересів, зокрема, є припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Позивач, як власник автомобіля, не може бути позбавлений права отримати залишки пошкодженого пожежею належного йому автомобіля, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; державні номерні знаки та ключі запалювання від автомобіля для виконання обов'язку зняття з реєстраційного обліку вказаного автомобіля та визначення вартості матеріального збитку, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов задоволений частково (задоволена позовна вимога немайнового характеру), з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - в розмірі 243,60 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial