Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Представник [PERSON]-[PERSON] звернувся до суду з позовом до Філії «Розрахунковий центр» Приватбанку про визнання договору поруки №К2НОАК00390019/1, укладеного 07.09.2006 р. між [PERSON] та Філією «Розрахунковий центр» Приватбанку, припиненим. При цьому, посилається на те, що відповідно до вказаного договору [PERSON] надала поруку перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 07.09.2006 р. №К2НОАК00390019, згідно якого відповідач надав боржнику кредит в сумі 19668 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, щомісячного надання грошових коштів, сплати відсотків за корстування кредитом, сплати винагороди за надання фінансового інструменту, сплати пені. В червні 2013 р. від відповідача позивачу надійшло повідомлення №ДД123.11/2 від 22.05.2013 р., відповідно до якого відповідач вимагає сплатити суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 58193, 96 доларів США. Не погоджуючись з сумою заборгованості, позивач звернулась до відповідача з вимогою надати розрахунок заборгованості за кредитним договором. 21.06.2013 р. відповідач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що відповідач у односторонньому порядку 01.11.2008 р. збільшив відсотки за користування кредитом до 1, 05 % за місяць (12, 60 % річних) та відсотки за користування кредитом при порушенні боржником зобов'язань по погашенню кредиту до 3.20 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Таким чином, з 01.11.2008 р. відбулись зміни зобов'язань за кредитним договором, а саме збільшення відсоткової ставки. Позивач не була проінформована про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, своєї згоди на збільшення відсоткової ставки не надавала, додаткових угод не підписувала, збільшення відсотків за кредитним договором здійснювалось відповідачем в односторонньому порядку. Так як всі зміни до кредитного договору збільшують обсяг відповідальності позивача та не узгоджуються з нею, то договір поруки має бути припиненим. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що договір поруки не створює будь-яких обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором, і предметом договору є виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, обсяг відповідальності за договором не збільшується, вимог до поручителя в судовому порядку не пред'являлось. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином про час, місце слухання справи повідомлявся, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 07.09.2006 р. був укладений договір поруки №К2НОАК00390019/1 між [PERSON] та Приватбанком в особі заступника директора філії «Розрахунковий центр» [PERSON], що діяв на підставі довіреності №74, завіреної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. від 19.02.2004 р. Відповідно до вказаного договору [PERSON] надала поруку перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 07.09.2006 р. №К2НОАК00390019, згідно якого кредитор (Приватбанк) надав боржнику кредит в сумі 19668 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання, передбачені умовами договору, й відповідач по справі по договору поруки зобов'язувалась виконати такі зобов'язання з: повернення кредиту, сплати відсотків за користувнаня кредитом, щомісячного надання грошових кошітв, сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов'язань, сплати винагороди за надання фінансового інструменту, сплати пені. В червні 2013 р. від Приватбанку позивачу по справі надійшло повідомлення №ДД123.11/2 від 22.05.2013 р., відповідно до якого Приватбанк пропонував сплатити суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58193, 96 доларів США (а.с. 8-20). Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до змісту договору поруки [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати перед банком за виконання всіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між [PERSON] і ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», у повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпрядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором і є способом забезпечення зобов'язання. Банком у односторонньому порядку 01.11.2008 р. було збільшено відсотки за користування кредитом до 1, 05 % за місяць (12, 60 % річних) та відсотки за користування кредитом при порушенні боржником зобов'язань по погашенню кредиту до 3.20 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Таким чином, починаючи з 01.11.2008 р. відбулись зміни зобов'язань за кредитним договором, а саме збільшення відсоткової ставки: за користування кредитом-на 0, 17 % за місяць (на 2, 04 % річних), за користування кредитом при порушенні боржником зобов'язань по погашенню кредиту-на 0, 34 % за місяць (на 4, 08 % річних). Відповідно до п.13 договору поруки зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Позивач не була проінформована про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, своєї згоди на збільшення відсоткової ставки не надавала, додаткових угод не підписувала, збільшення відсотків за кредитним договором здійснювалось банком в односторонньому порядку. Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсягзобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Так як всі зміни до кредитного договору збільшують обсяг відповідальності позивача та не узгоджуються з нею, то договір поруки може бути припиненим. Однак, подавач позову пред'являє позовні вимоги до Філії «Розрахунковий центр» Приватбанку, а не до банківської установи Приватбанк як юридичної особи. Філія банку в силу діючого законодавства не є юридичною особою, а тому не може нести самостійно вдповідальність перед третіми особами за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, в тому числі бути при розгляді справ судах відповідачем по справі у відповідності до ст.ст. 28, 30 ЦПК України. Договір поруки укладався [PERSON] не з Філією «Розрахунковий центр» Приватбанку, а з Приватбанком в особі заступника директора філії «Розрахунковий центр» [PERSON], що діяв на підставі довіреності №74, завіреної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. від 19.02.2004 р. Суд самостійно провести заміну неналежного відповідача на належного чи притягнути до участі в справі іншого співвідповідача не вправі відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України. На пропозицію суду про таку заміну чи притягнення до участі в справі іншого співвідповідача представник позивача не погодився, що є його правом. Отже, коли позов пред'явлений не до тієї юридичної особи, яка повинна відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, задовольняти позов до такої особи, що не є юридичною особою, не має законних підстав. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача не підлягають стягненню судові витрати по справі, понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду, бо не підлягає задоволенню позов в частині основних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed