Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач ТОВ «459» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 16 798,14 грн. мотивуючи тим, що 07 листопада 2015 року о 10:40 год., керуючи мотоциклом «Матадор», д.н.з. [NUMBER] по вул. Еспланадна, 20 в м. Києві, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати транспортним засобом, під час випередження не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER] . Водій [PERSON] порушив п. 12.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків задано обом транспортним засобам. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року з урахуванням постанови від 14 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що у вказаній ДТП отримав механічні пошкодження також автомобіль марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «459». Загальна вартість послуг з відновлювального ремонту автомобілю «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] становить 16 798,14 грн., що вбачається зі звіту № 78/10/16 від 20 жовтня 2016 року. Отже, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму. Ухвалою судді від 08 листопада 2018 року залишено без руху вказану позовну заяву, а у зв`язку із усуненням недоліків ухвалою судді від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Частиною четвертою вказаної статті визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року о 10:40 год., керуючи мотоциклом «Матадор», д.н.з. [NUMBER] по вул. Еспланадна, 20 в м. Києві, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати транспортним засобом, під час випередження не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER] . Водій [PERSON] порушив п. 12.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків задано обом транспортним засобам. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року з урахуванням постанови від 14 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі ст. 22 КУпАП [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що у вказаній ДТП отримав механічні пошкодження також автомобіль марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «459». Загальна вартість послуг з відновлювального ремонту автомобілю «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є ТОВ «459»становить 16 798,14 грн., що вбачається зі звіту № 78/10/16 від 20 жовтня 2016 року. Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Водночас, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 даної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Вина [PERSON] встановлена у судовому порядку постановою Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року у справі №757/10358/16-п. У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджується, що автомобіль марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «459»є учасником ДТП, з огляду на що, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed