Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору № ТЕН0RX00463052 від 16 червня 2006 року відповідач отримав кредит в сумі 1'570,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та зобов'язався повернути ці кошти і сплатити відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором. Однак [PERSON] не виконує належно взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 10'902,39 грн., яку позивач і просить з нього стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (частина 1 ст. 13 ЦПК України) 16 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № ТЕН0RX00463052 у формі заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифів банку. Згідно цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 1'570,47 грн. на строк з 16 червня 2006 року до 15 червня 2007 року, включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28,27 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 142,77 грн. Натомість [PERSON] зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду та комісії, шляхом здійснення щомісячних платежів у сумі 177,03 грн. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 ст. 530 ЦК України). Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторони погодили, що термін позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів, встановлюються сторонами тривалістю у 5 років. Всупереч вказаним вище вимогам закону та умовам кредитного договору відповідач неналежно виконує свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого, станом на 10 листопада 2017 року, у нього утворилась заборгованість за період з 10 листопада 2012 року по 10 листопада 2017 року (пятирічного строку згідно пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у розмірі 10'902,39 грн. Про це свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. За таких обставин, має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з нього вказаної заборгованості. В силу статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved