Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач у серпні 2019 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким\~ стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2010 року в сумі 32\~634,91 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 27.07.2010 року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами\~ банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 18.03.2019 року заборгованість становила 32\~634,91 грн. з яких: тіло кредиту 11350,41 грн., прострочене тіло кредиту 6774,19 грн., пеня за прострочене зобов`язання 12\~086,61 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 393,47 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 1530,23 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не прибув. В заяві просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю. Просили відмовити у їх задоволенні, оскільки [PERSON] взагалі витратив лише близько 3-4 тисяч кредитних коштів, постійно погашав борг, тому вимоги є необґрунтованими. Заява-анкета не є доказом укладення кредитного договору. Долучені розрахунки не посвідчені працівниками банку у встановленому порядку. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що\~ 27.07.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк), укладено кредитний договір з\~\~ [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 9). Також відповідач підписав Довідку про умови кредитування, згідно якої [PERSON] обізнаний з розміром відсоткової ставки, пені та штрафів (а.с. 10) У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданого Банком розрахунком, заборгованість\~\~за вказаним кредитним договором станом на 18.03.2019 року становила 32\~634,91 грн. з яких: тіло кредиту 11350,41 грн., прострочене тіло кредиту 6774,19 грн., пеня за прострочене зобов`язання 12\~086,61 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 393,47 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 1530,23 грн. (процентна складова) (а.с. 5-8). Крім того, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-о-13/11 від 18.01.2011 року [PERSON] визнано недієздатним та опікуном призначена [PERSON] (а.с. 46). За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною\~1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а\~\~також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2010 року по тілу кредиту складає 11\~350,41 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 11\~350,41 грн. Одночасно відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6774,19 грн., оскільки позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за таким видом платежу. Згідно ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту. Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Щодо вимог про стягнення пені за прострочене зобов`язання у розмірі 12086,61 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 393,47 грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 1530,23 грн. (процентна складова), то розмір їх нарахування узгоджений з відповідачем у довідці про умови нарахування від 27.07.2010 року (а.с. 10). Але відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року № 206/931/16-ц). З метою уникнення подвійної відповідальності, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по пені за прострочене зобов`язання у розмірі 12086,61 грн. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 393,47 грн. необхідно відмовити. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 11350,41 грн. та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина) та 567,52 грн. (процентна складова)(11350,41/100*5). Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial