Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» Мєшнік К.І. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2019, яка станом на 25.05.2020 становить 30387,34 грн та складається з наступного: 30387 грн 34 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн - пеня та комісія. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102,00 грн судового збору. Позов обґрунтовано тим, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект monobank, в ході якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 24.04.2019 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] був укладений договір у виді встановлення кредитного ліміту в розмірі 25000,00 грн на картковий рахунок шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою платіжної картки [NUMBER] та станом на 01.04.2020 прострочив виконання зобов`язання по сплаті щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим порушив Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в результаті чого вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 01.04.2020 банк направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та необхідність погасити суму заборгованості. Будь-яких дій щодо погашення заборгованості відповідач не вчиняв і станом на 25.05.2020 його заборгованість перед банком (тіло кредиту) склала 30387,34 грн. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 24.04.2019, підписаною позичальником та представником банку, та Витягом з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи». Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунком заборгованості за договором №б/н від 24.04.2019, укладеного між Універсал Банк та [PERSON] та випискою про рух коштів за операціями по картці [NUMBER] від 12.02.2021 за період з 25.04.2019 по 11.03.2020 з зарахуванням платежу 20.11.2020. Ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 24.03.2021. В судові засідання 24.03.2021 та 06.04.2021 відповідач не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції та судового повідомлення засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади. Відзив на позов відповідач не подав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Мєшнік К.І. у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішив її на підставі наявних матеріалів справи відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. 24.04.2019 відповідач [PERSON] подав позивачу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі Банк) Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.9). У формулярі цієї Анкети-заяви міститься заготовлений банком друкований текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого клієнт підтвердив та зобов`язався виконувати його умови. Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (а.с.9). Довідка Банку від 12.02.2021 свідчить про те, що відповідачу [PERSON] було видано дебетову картку [NUMBER] в національній валюті - UAH, строком дії до 08/2024 (а.с.58). Випискою по картковому рахунку підтверджується той факт, що відповідач активно користувався коштами банку у споживчих цілях за рахунок кредитного ліміту, встановленого 25.04.2019 у розмірі 12000,00 грн. При цьому банк здійснював списання комісії по кожній операції з використанням картки, а також відсотки на залишок поточної заборгованості (а.с.49-57). У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000,00 грн на поточний рахунок, однак доказів цій обставині не надає. Водночас випискою по картковому рахунку станом на 12.02.2021 підтверджується надання відповідачу кредитного ліміту 25.04.2019 в розмірі 12000 грн, з яких у цей же день відповідач використав 100 грн на поповнення мобільного телефону, активувавши в такий спосіб видану йому платіжну картку. (а.с.49-57). Крім цього, у тексті Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 24.04.2019, що підписана працівником банку та відповідачем [PERSON] вбачається, що клієнт погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє клієнта шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (а.с.9). Однак доказів зміни (зменшення/збільшення) відповідачу [PERSON] кредитного ліміту банком не надано. З виписки по картковому рахунку вбачається, що 30.11.2019 о 15:10 год. відповідач востаннє використав кошти, переказавши 83,20 грн на картку [NUMBER] (а.с.49). В подальшому банк кожного місяця здійснював списання відсотків та штраф за прострочення по кредиту за рахунок кредитного ліміту, які включав до тіла кредиту, а саме: 01.12.2019 - списано та включеного до заборгованості відсотки за листопад у розмірі 673,73 грн; 01.01.2020 - відсотки за грудень в розмірі 1632,46 грн; 01.01.2020 - пеня за прострочення кредиту в розмірі 50,00 грн; 01.02.2020 - пеня за прострочення кредиту в розмірі 100,00 грн; 01.02.2020 - відсотки за січень в розмірі 1737,55 грн; 01.03.2020 - відсотки за лютий в розмірі 1737,39 грн; 01.03.2020 - пеня за прострочення кредиту в розмірі 100,00 грн (а.с.49). Також з виписки вбачається, що після таких нарахувань станом на 01.03.2020 борг відповідача склав 5387,34 грн, а 20.10.2020 ця сума зменшилась та визначена в розмірі 5307,34 за рахунок операції 20.10.2020 по зарахуванню 80 грн на платіжну картку [PERSON] , що надійшли від [PERSON] (а.с.49). Суду не вдається встановити суму фактично використаних відповідачем коштів Банку за допомогою операцій з платіжною карткою за увесь період кредитування, оскільки Позивач не вказує підсумкового значення витрат клієнта та не відокремлює в розрахунку заборгованості суми фактично використаних коштів від нарахованої комісії та також включених до витрат клієнта процентів та пені. Разом з тим простим арифметичним складанням сум в колонці розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом», співставивши ці суми з операціями, зазначеними у виписці по картковому рахунку, судом встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 21.05.2019 по 30.11.2019 здійснив на погашення кредиту платежі на загальну суму 28326,00 грн та станом на 30.11.2019 мав на картковому рахунку залишок ліміту - 643,79 грн (а.с. 7,8,а.с.49). В подальшому в період з 01.12.2020 по 01.03.2020 Банком були списані та включені до використаних споживачем коштів нараховані щомісячні проценти та пеня, внаслідок чого Позивач у виписці по картковому рахунку відображено перевикористання кредитного ліміту на суму 5307,34 грн, що визнається судом як визначений Банком показник фактичної заборгованості відповідача по кредиту з врахуванням відсотків та пені (а.с.49). В підсумку до стягнення з відповідача Позивач просить суму 30307,34 грн, з яких: 5307,34 грн - фактичний борг відповідача перед позивачем; 25000,00 грн - розмір кредитного ліміту, встановлений Банком станом на 12.02.2021. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За своїм змістом Анкета-заява відповідача [PERSON] подана АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 24.04.2019 є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом цього Банку. При цьому у цій Анкеті-заяві зовсім не вказано відсоткової ставки за користування кредитом, порядку розрахунків, ставки пені за кожен день прострочки, штрафів, ставки відсотків (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, комісії, страхових платежів тощо, до яких мав би приєднатися відповідач. За встановлених у даній справі обставин, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Витяг з Тарифів та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу з 21.05.2019 по 25.05.2020, відповідач [PERSON] розумів, ознайомився і погодився з ними. У постанові Великої Палати Верховного Суду 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 Верховний Суд зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Позивач просить стягнути з відповідача суму 30307,34 грн, з яких, як встановлено судом: 5307,34 грн - фактичний борг відповідача перед позивачем; 25000,00 грн - розмір кредитного ліміту, встановлений Банком станом на 12.02.2021. Суд звертає увагу, що виписка по картковому рахунку [PERSON] складена Банком станом на 12.02.2021, однак жодної операції після 20.10.2020 з використанням картки відповідача здійснено не було. Відповідно до розрахунку боргу, складеного позивачем станом на 25.05.2020 та у взаємозв`язку з відомостями, зазначеними у вступній частині виписки, відповідачу нараховано заборгованість в сумі 30307,34 грн, до якої увійшла відображена у виписці по картковому рахунку відповідача сума боргу станом на 20.10.2020 - 5307,34 грн та кредитний ліміт 25000,00 грн, відомостей про отримання та використання якого Банк суду не надає. Отже позивач збільшив суму боргу зазначену у виписці по картковому рахунку на 25000,00 грн кредитного ліміту, однак доказів того, що відповідач використав ці кошти або, що вони надійшли на картковий рахунок відповідача, позивач суду не надає, а у виписці по картковому рахунку така операція не відображена. Водночас випискою по картковому рахунку станом на 12.02.2021 підтверджується встановлення відповідачу кредитного ліміту 25.04.2019 в розмірі 12000,00 грн, з яких у цей же день відповідач використав 100 грн на поповнення мобільного телефону, активувавши в такий спосіб видану йому платіжну картку. Виходячи з того, що згідно виписки по картковому рахунку відповідач [PERSON] , будучи клієнтом УНІВЕРСАЛ БАНКУ з 24.04.2019, користувався коштами банку у споживчих цілях за допомогою платіжної картки, погашав кредитну заборгованість та станом на 20.10.2020 (остання дата проведення операції платіжною карткою) позивач визначив загальну заборгованість - 5307,34 грн, то саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Інший висновок гуртувався б на припущеннях та не відповідав би з`ясованим обставинам справи, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 30387,34 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 5307,34 грн, що становить 17,47 відсотки від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 367,22 грн судового збору (2102,00 х 17,47%). На підставі викладеного,

Outcome: partial