Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення 145 000,00 грн. заборгованості за договором позики (розпискою) від 15.09.2014 року, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що 15.09.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (розписка), відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав 50 000,00 грн. на строк до 15.03.2015 року. Однак у визначений у договорі (розписці) строк відповідач свої зобовязання не виконав, у звязку з чим у нього станом на 13.03.2018 року виникла заборгованість з врахуванням відсотків, інфляційних втрат та нарахувань, передбачених законом у розмірі понад 145 000,00 грн., однак, позивач просить про стягнення саме вказаної суми. Крім цього, за зобовязання [PERSON] частково поручився відповідач [PERSON], про що укладена відовідна угода. А тому, просив стягнути з відповідача [PERSON] 144 000,00 грн. та з [PERSON] - 1 000,00 грн., крім цього стягнути з [PERSON] витрати по оплаті судового збору. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду клопотання, відповідно до якого просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 68). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.28, 40-42, 59-61, 65-67). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики (розпискою), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) з [PERSON] та [PERSON] Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 15.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (розписку), відповідно до якого відповідач отримав в борг 50 000,00 грн. та зобовязався повернути до 15.03.2015 року (а.с.69). Відповідач свої боргові зобовязання згідно договору позики грошей не виконав, суму боргу по даний час не повернув. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року Справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18 виклала позицію, відповідно до якої вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, позивач має право на отримання відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України протягом дії договору позики (розписки), а не після закінчення строку його дії, тобто з 15.09.2014 року по 15.03.2015 року. Крім цього, відсотки повинні розраховуватись від суми позики 50 000,00 грн., а не від суми 86 334,44 грн., як розрахував позивач (а.с.4-6). За період з 16.09.2014 року по 12.11.2014 року облікова ставка становить 12,5% річних, а розмір відсотків 993,15 грн. (50 000,00 грн.*12,5%/365*58); за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року облікова ставка становить 14,00% річних, а розмір відсотків 1 630,14 грн. (50 000,00 грн.*14,00%/365*85); за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року облікова ставка становить 19,5%, а розмір відсотків 694,52 грн. (50 000,00 грн.*19,5%/365*26); за період з 04.03.2015 року по 15.03.2015 року облікова ставка становить 30,00% річних, а розмір відсотків 493,15 грн. (50 000,00 грн.*30,00%/365*12). Отже, з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення на користь позивача [PERSON] відсотки за користування коштами в період з 16.09.2014 року по 15.03.2015 року в розмірі 3 810,96 грн. На підставі вищенаведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 54 104,06 грн. відсотків визначених на рівні облікової ставки Національного банку України підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 810,96 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним вище договором позики (розпискою) від 15.09.2014 року не виконав та суму боргу не повернув. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач [PERSON] допустив прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 16.03.2015 року по 13.03.2018 року в порядку\~ст. 625 ЦК України, що становить 4 495,89 грн., згідно наступного розрахунку: 50 000,00 грн. (сума заборгованості) * 3% : 365 днів (днів у році) * 1094 днів (кількість днів прострочення). Що стосується позовної вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, то за березень 2015 року індекс інфляції 110.8%; квітень 2015 року 114.0%; травень 2015 року 102.2%; червень 2015 року 100.4%; липень 2015 року 99.0%; серпень 2015 року 99.2%; вересень 2015 року 102.3%; жовтень\~ 2015 року 98.7%; листопад 2015 року 102.0%; грудень 2015 року 100.7%; січень 2016 року 100.9%; лютий 2016 року 99.6%; березень 2016 року 101.0%; квітень 2016 року 103.5%; травень 2016 року 100.1%; червень 2016 року 99.8%; липень 2016 року 99.9%; серпень 2016 року 99.7%; вересень 2016 року 101.8%; жовтень 2016 року 102.8%; листопад 2016 року 101.8%; грудень 2016 року 100.9%; січень 2017 року 101.1%; лютий 2017 року 101.0%; березень 2017 року 101.8%; квітень 2017 року 100.9%; травень 2017 року 101.3%; червень 2017 року 101.6%; липень 2017 року 100.2%; серпень 2017 року 99.9%; вересень 2017 року 102.0%; жовтень 2017 року 101.2%; листопад 2017 року 100.9%; грудень 2017 року 101.0%; січень 2018 року 101.5%; лютий 2018 року 100.9%. Таким чином за період з 16.03.2015 року по 13.03.2018 року інфляційне збільнення заборгованості 50 000,00 грн. становить 36 334,45 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1 000,00 грн., оскільки, він частково поручився за виконання [PERSON] зобовязань згідно договору позики (розписки) від 15.09.2014 року, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] частково поручився за виконання [PERSON] зобовязань згідно договору позики (розписки) від 15.09.2014 року, про що укладена відповідна угода, однак, представником позивача не надано суду жодних доказів укладення такої угоди та що відповідач [PERSON] взяв на себе обовязок солідарної відповідальності у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі наведеного, вказана позовна вимога до задоволення не підлягає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики (розпискою) підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 94 641,30 грн., то з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 946,41 грн., що становить 1% від суми заборгованості. На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved