Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач у квітні 2018 року, звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей. Посилаючись на ст.ст. 75, 84, 105, 110, 112,180-182 СК України, ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її, користь, аліменти на утримання двох дітей у розмірі однієї третини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. 02.05.2018 року по цивільній справі № 364/491/ 18 відкрито провадження та призначено справу у спрощеному позовному провадженні до судового розгляду, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 24.05.2018 року о 10:00 год. Учасникам справи було роз'яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення. На адресу суду 24.05.2018 року від позивача надійшла заява, якою вона просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує ( а.с.14,16). Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На адресу суду 24.05.2018 року надійшла заява, якою він просить суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає ( а.с. 15,17). Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, які викладені у відповідних письмових заявах, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 06.11.2004 року, актовий запис № 53 ( а.с.5) . Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с.6,7). 13.03.2009 року шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 13 ( а.с.8). В позовній заяві позивач зазначає, що діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов'язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч.2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved