Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

позивач у своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 11 грудня 2015 року у відділі ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві, актовий запис №2530 та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Годунок, посилаючись на те, що 11 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві, актовий запис №2530. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різними поглядами на життя, в звязку з чим між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. На примирення категорично не згідна. Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву, в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, за час наданий їм на примирення вони не примирилися. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи телефонограмою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 2015 року у відділі ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві, актовий запис №2530, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Від вказаного шлюбу у них дітей немає. За час наданий сторонам на примирення вони не примирилися, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що шлюб існує формально та суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 грудня 2015 року у відділі ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві, актовий запис №2530 розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Годунок». На підставі ст. 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved