Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач через свого представника у вересні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20 714,51 грн та судового збору у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначив, що 21 червня 2016 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 22 червня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 20 714,51 грн, яка складається з наступного: 7 170,95 грн - заборгованість за кредитом; 3 337,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 743,32 грн - заборгованість за пенею; та штрафи передбачені умовамита правилами надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 962,60 грн - штраф (процентна складова). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання 12.07.2019 представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, у якій просив про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судові засідання 29.03.2019 та 12.07.2019 року не з`явився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом поштового відправлення та оголошення на сайті суду, про причини неявок до суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем 21 червня 2016 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 22 червня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 20 714,51 грн, яка складається з наступного: 7 170,95 грн - заборгованість за кредитом; 3 337,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 743,32 грн - заборгованість за пенею; та штрафи передбачені умовами та правилами надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 962,60 грн - штраф (процентна складова). Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача: 7 170,95 грн - заборгованість за кредитом; 3 337,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 743,32 грн - заборгованість за пенею. Проте суд вважає правильним виключити зі складу заборгованості відповідача нараховані штрафи у розмірі 500,00 грн та 962,60 грн, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Як зазначалось вище, при непогашенні суми простроченого кредиту, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача. Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням вищенаведеного суд вважає правильним відмовити у додатковому стягненні з відповідача штрафів. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 762,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 1050 та 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: partial