Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в особі свого представника [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 17.11.2016 року з позовною заявою до відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якій зазначає наступне: 19.10.2007р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі «Банк») та громадянкою України - [PERSON] (надалі Відповідач1) було укладено Кредитний договір №ML-200\\743\\2007 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки від 19.10.2007р. Банк надав останній кредит в сумі 143\~000, 00 доларів США на придбання нерухомого майна, з плаваючою процентною ставкою (фіксований відсоток в розмірі 3,99% річних + FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 336 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. 4 частини № 1 Кредитного договору повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів, що зменшуються. Згідно з п. 5 частини 1 Кредитного договору з Позичальником також підписується Графік платежів, що є невідмінною частиною Кредитного договору. Датою остаточного повернення кредиту є 19.10.2022р. В супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобовязання Позичальником щодо повернення Кредиту не виконуються. Заборгованість за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р., станом на 07.10.2016 р. склала: - 116\~923,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2016р. складає 3\~027\~018,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту. - 7\~300,57 доларів США, , що за офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2016р. складає 189\~003,73 грн. сума заборгованості за відсотками. Загальна заборгованість за тілом кредиту та відсотками станом на 07.10.2016р. становить 3\~216\~022,72 грн. (три мільйона двісті шістнадцять тисяч двадцять дві гривні 72 коп.). В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 19.10.2007 р. ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки №SR-ML-200\\743\\2007 з [PERSON] (Відповідач2), згідно з якими Відповідач2 зобовязався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Відповідачем1 - Позичальником Боргових зобовязань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбаченими в Кредитному договорі. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, Поручитель (Відповідач2) та Боржник (Відповідач1) відповідають як солідарні боржники, а це означає, що Кредитор (Банк) може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до всіх одночасно. 30.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) у відповідності до ст. ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. та договором поруки №SR-ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. 19.10.2007р. в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнової поруки) №PML-200\\743\\2007\\2. Згідно даного договору іпотеки Відповідач 1 іпотекодатель передав, а Позивач прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності іпотекодателю. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, права власності на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 31, приміщення 3 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №1808, виданий 20.08.2016р. приватним нотаріусом [PERSON] Позивач звертає увагу, що предмет іпотеки двокімнатна квартира и нежиле приміщення фактично один й той же обєкт нерухомості. 30.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, належних Банку за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно. Права передавалися за договорами забезпечення кредитних договорів переданих Банком Позивачу за договором факторингу від 30.10.2013р., у тому числі за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. Таким чином то Позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права звернення стягнення на заставне майно за договором іпотеки №PML-200\\743\\2007\\2 від 19.10.2007р. Просить суд: Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. в розмірі 3216022,72 грн.; Звернути стягнення на Предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 31, приміщення 3, та належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу нежитлового приміщення серія та номер: 1808, виданий 20.08.2016р. приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31076406 від 25.08.2016р., в рахунок погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. в розмірі 3216022,72 грн.; Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки нерухомого майна нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 31, приміщення 3 та належить [PERSON] на праві власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною в розмірі 1175025,00 грн.; Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 48240,35 грн. Представник Позивача [PERSON] у судовому засіданні надала суду пояснення та наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач1 - [PERSON] у судове засідання не зявилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення слухання справи, заяви про зміну міста проживання суду не надала. Повідомлялася судом рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак до суду повернулися конверти з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про їх невручення (т.1 а.с. 140, 142, 195, 196, 210, 247; т.2 а.с.24, 26) Відповідно до ч.1 ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідач2 - [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилась повторно, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином (т.1 а.с. 138, 197, 218). Третя особа: [PERSON] - в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, заяви про зміну міста проживання суду не надав. Місце роботи суду не відоме. Повідомлялася судом рекомендованою поштовою кореспонденцією та третій особі відомо про розгляд справи в суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.137 т.1). Однак в подальшому судові повістки не отримував, про що свідчить відмітка на поштовому конверті «за закінченням терміну зберігання», які повернулись на адресу суду (т.1 а.с. 141, 193, 194, 248; т.2 а.с.25, 27) Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши усі обставини та надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.1 та ч.2 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Так судом встановлено, що 19.10.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (надалі «Банк») та відповідачем - [PERSON] було укладено Кредитний договір №ML-200\\743\\2007, згідно яким, а також на підставі Кредитної заявки від 19.10.2007р. Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 143000,00 доларів США на придбання нерухомого майна. Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит, що визначений у Частині № 1 цього Договору (143\~000,00 доларів США), а Позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобовязання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно п. 3 частини № 1 Кредитного договору було встановлено плавуючу процентну ставку (фіксований відсоток + FIDR), яка складається з фіксованої процентної ставки 3,99% річних та FIDR - процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 336 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватися Банком (збільшуватися чи зменшуватися) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку, а також в приміщенні Банку на інформаційних стендах. Відповідно до п. 4 частини № 1 Кредитного договору повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів, що зменшуються. Згідно з п. 5 частини 1 Кредитного договору з Позичальником також підписується Графік платежів, що є невідмінною частиною Кредитного договору. Датою остаточного повернення кредиту є 19.10.2022 р. Відповідно до п. 1.5 (з підпунктами) частини 2 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк передбачений в Графіку Платежів. Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобовязаний заплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. В супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобовязання Позичальником щодо повернення Кредиту не виконуються. Позивачем наданий суду розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р., станом на 07.10.2016 р. складає: - 116\~923,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2016р. складає 3\~027\~018,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту. - 7\~300,57 доларів США, , що за офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2016р. складає 189\~003,73 грн. сума заборгованості за відсотками. Суд приймає наданий розрахунок як належний. Загальна заборгованість за тілом кредиту та відсотками станом на 07.10.2016р. становить 3216022 (три мільйона двісті шістнадцять тисяч двадцять дві) гривні 72 копійки. В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 19.10.2007 р. ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки №SR-ML-200\\743\\2007 з [PERSON] (Відповідач2), згідно з якими Відповідач2 зобовязався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Відповідачем1 - Позичальником Боргових зобовязань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбаченими в Кредитному договорі. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, Поручитель (Відповідач2) та Боржник (Відповідач1) відповідають як солідарні боржники, а це означає, що Кредитор (Банк) може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до всіх одночасно. 30.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) у відповідності до ст. ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. та договором поруки №SR-ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України «Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника та Поручителя за вищевказаними кредитним договором та договором поруки. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2\~ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~статті 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2\~статті 554 ЦК України\~визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5ст. 261 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачами зобовязання визначені Кредитним договором не виконувались, внаслідок чого у відповідачів перед Позивачем виникла заборгованість, яка згідно наявних у справі доказів, у добровільному порядку не погашена. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів за Кредитним договором обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, не спростовані відповідачами, у звязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що 19.10.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнової поруки) №PML-200\\743\\2007\\2. Згідно даного договору іпотеки Відповідач 1 іпотекодатель передав, а Позивач прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності іпотекодателю. Пунктом 5.2 Договору іпотеки та ст.ст. 9,10 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодавець зобовязаний, зокрема: с)не відчужувати предмет іпотеки (або будь-яку його частину) будь-якій третій особі без отримання попередньої письмової згоди Іпотекодержателя на таке відчуження; d) не створювати і не допускати існування будь-якої Іпотеки, (застави), оренди (суборенди), заборони відчуження, арешту чи іншого обтяження стосовно предметів іпотеки, крім тих, які передбачені зазначеними договорами; і) не здійснювати будь-яких перепланувань чи реконструкцій предметів іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя, а також всіх передбачених законом дозволів уповноважених органів. 30.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, належних Банку за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно. Права передавалися за договорами забезпечення кредитних договорів переданих Банком Позивачу за договором факторингу від 30.10.2013р., у тому числі за кредитним договором №ML-200\\743\\2007 від 19.10.2007р. Таким чином то Позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права звернення стягнення на заставне майно за договором іпотеки №PML-200\\743\\2007\\2 від 19.10.2007р. З ціллю добровільного врегулювання заборгованості за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем 1 02.04.2014р. ПП «Аргумент» була проведена оцінка №ЗП 1759 предмету іпотеки, з якої вбачалося, що призначення нерухомого майна змінено з житлового на нежитлове без згоди Іпотекодержателя. 04.10.2016р. Позивачу стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майно щодо обєкта нерухомості майна №69662964, що нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 31, приміщення 3 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №1808, виданий 20.08.2016р. приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Квартира нежиле приміщення за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 31, приміщення 3 не є новоствореним обєктом нерухомого майна, оскільки створена з привязкою до вже існуючої заставленої нерухомості - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з використанням її функціональних елементів та є іпотечним майном. Така позиція узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 липня 2016 року у справі №6-1213цс16 та повинна враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, не спростовані відповідачами, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідачів судових витрат, то судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 48240 грн. 35 коп. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.216 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки суд дійшов висновку що вимоги позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню й вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів понесених судових витрат у вигляді судового збору у рівних частинах з кожного з відповідачів по 24120 грн. 18 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved