Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 12\~700,00 грн., що становлять суму понесених нею витрат на встановлення памятника [PERSON] На обґрунтування позову послалася на те, що 12.02.1983 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Останній а цей час працював підземним гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем під землею шахти імені «25 зїзду КПРС». Його зайнятість на підземних роботах на шахтах становила 25 років, що і призвело до настання професійних захворювань хронічного бронхіту та хронічного радикуліту. Вказує, що у березні 2006 року її чоловік визнаний інвалідом III групи від професійного захворювання з втратою 60% профпрацездатності і був звільнений з роботи у звязку з переходом на пенсію по інвалідності. 22.11.2014 року [PERSON] помер. Причиною смерті останнього визнано обструктивне захворювання легень, що викликало незворотні зміни з боку серця, тобто захворювання, визнане раніше професійним. Вказує, що самостійно здійснила всі витрати на поховання чоловіка та встановила памятник. Загальна сума документально підтверджених витрат на встановлення памятника становить 12\~700,00 грн. 22.03.2017 року представник відповідача подала заперечення на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, указаних в заперечені на позовну заяву, тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 12.02.1983 року (а.с. 18). [PERSON] працював на шахтах підземним гірничим робітником, що пітверджується копією трудової книжки останнього (а.с. 14-17). Згідно з копією довідки МСЕК серії ЛВА-2 №014572 від 21.09.2006 року [PERSON] безтерміново встановлено 60% втрати професійної працездатності, у звязку з професійним захворюванням (а.с. 11). Відповідно до копії довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 255776 від 15.03.2006 року [PERSON] встановлено безтерміново III групу інвалідності (а.с. 12). [PERSON] помер 22.11.2014 року, причиною смерті останнього є хронічна обструктивна хвороба легень, яка викликала незворотні зміни з боку серця, переважно правої його половини (хронічне легеневе серце) і привела до розвитку легенево-серцевої недостатності (а.с. 4, 5-6). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 44 від 21.02.2017 року позивач за встановлення памятника на [PERSON] сплатила 12\~700,00 грн. (а.с. 7, 8). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.7 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 28.12.2014 року №77-VIII у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1, 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 року № 826 цей Порядок регулює питання проведення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд) витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Факт наявності нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання засвідчується документами, передбаченими Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Також відповідно до п.3 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та повязані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання від 03.10.2008 року № 45 витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання у разі його смерті, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Згідно з абз.2 п.8 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоровя від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сімї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується. Відповідно до п.п. 6.1.1, 9 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від 27.04.2007 року № 24 таким висновком медичного закладу є висновок МСЕК про причинний звязок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання. З аналізу наведених вище правових актів суд приходить до висновку, що обовязок відшкодувати витрати на поховання потерпілого слід покласти на Фонд лише у тому випадку, якщо смерть потерпілого на виробництві настала за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що в свою чергу, підтверджується висновком спеціальних медичних закладів. Наведене узгоджується й із позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 19.05.2009 року у справі № 21-494 во 09 та від 23.05.2011 року по справі № 21-48а11. Так судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] перебував на обліку у відповідача та отримував страхові виплати у звязку з професійним захворюванням. З урахуванням вищенаведеного та беручи до уваги те, що згідно з копією довідки МСЕК серії 10 ААА № 001832 від 08.06.2015 року причинний звязок смерті [PERSON] та професійним захворюванням не встановлено, підстав для задоволення даного позову суд не вбачає. Таким чином, позов не задовольняється.

Outcome: dismissed