Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлутаційне сервісне підприємство» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач є власником приватизованої квартири [ADDRESS], отримує комунальні послуги, при цьому не виконує зобов'язання по їх оплаті, в зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з врахуванням штрафних санкцій в сумі 9840,61 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] обслуговується ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлутаційне сервісне підприємство», яке відповідно до установчих документів надає послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 175 Житлового кодексу Української РСР державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Крім того, судом також встановлено, що [PERSON] є власником приватизованої квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 травня 2010 року. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідач з грудня 2010 року по серпень 2014 рік не сплачує в повному обсязі за надані їй відповідачем комунальні послуги, за даними розрахунку по вказаному періоду (а.с. 5-6), Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] обслуговується ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлутаційне сервісне підприємство», яке відповідно до установчих документів надає послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідач в свою чергу отримує їх, при цьому не повноцінно виконує зобов'язання по їх оплаті у визначений строк. У зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 31.12.2010 року по 31.08.2014 року з врахуванням штрафних санкцій у розмірі 9840,61 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають наслідки, встановлені законом або договором. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved