Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, в якому просила постановити рішення, яким змінити черговість спадкування за законом [PERSON] , і визнати її такою, що має право на спадкування майна [PERSON] , померлого [INFO] , на рівні першої черги спадкоємців за законом. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] , від якого вони мають спільних дітей - відповідачів у справі. За час всього спільного проживання подружжя з 1974 по 2018 роки ними набуто спільне майно, яке після смерті чоловіка входить до спадкової маси. Позивач зазначає, що за певних соціально-побутових причин 21 квітня 1998 року їй з чоловіком довелося оформити розлучення. Проте, фактично в їх сім`ї нічого не змінилось і вони продовжили спільне проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства аж до дня його смерті. Більш того, факт розлучення з чоловіком взагалі не набув жодного значення. Під час підготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, було встановлено, що в силу положень Податкового кодексу України, позивач не є спадкоємицею, яка має право на пільгові відсотки оподаткування при оформленні права власності на успадковане майно. Зважаючи на високу орієнтовну оціночну вартість деяких із об`єктів майна, їй слід буде сплатити великі суми податків. Однак, вона є пенсіонеркою і не маю доходів, які б дозолили акумулювати такі кошти. Реалізувати набуте майно і сплатити податки вона теж не має можливості, адже не набула на нього права власності, оскільки не отримала свідоцтво про спадщину. Зазначене має наслідком те, що позивач фактично позбавлена можливості завершити оформлення спадщини на майно свого чоловіка, яке разом із ним нажила за весь час спільного проживання як у шлюбі так і після розлучення. Відповідачі у підготовчому засіданні подали відзиви на позов, в яких не заперечували щодо обставин, викладених у позові та фактично його визнали. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, до суду подали заяви про вирішення спору за їх відсутності. За правилами частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року у справі № 369/13210/18 визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк - 3 (три) місяці, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , обчислюючи додатковий строк з моменту набрання чинності рішення суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року у справі № 757/32634/19-ц встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Визнано [PERSON] спадкоємицею четвертої черги після померлого [PERSON] . Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 липня 1974 року до 21 квітня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно із свідоцтвом про смерть від 12 березня 2018 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років про що складено відповідний актовий запис № 4560. Актами обстеження житлових умов від 11 березня 2018 року та від 21 березня 2019 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] більше 8 років. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення заявлених вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування на підставі частини другої статті 1259 ЦК України необхідна наявність наступних юридичних фактів: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження; тривалий час здійснення вказаних вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. За приписами частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що позивач є спадкоємицею четвертої черги, спадкоємців третьої та другої черги судом не встановлено, а спадкоємці першої черги - відповідачі у справі позов визнали, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved