Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] в травні 2015 року заявила позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (ПрАТ «СГ «ТАС») за договором страхування 9012,91 грн. пені, 69993,86 грн. на погашення інфляційних втрат та 7407,87 грн. трьох відсотків річних. Позов мотивовано, тим, що позивачем прострочено виплату страхового відшкодування. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача Синельніков М.О. заперечив проти позову і просив в задоволенні позову відмовити: в частині стягнення пені, застосувавши наслідки пропуску строків позовної давності, а в іншій частині позову - за безпідставністю. Судом встановлено таке. 24 вересня 2012 року між позивачем та ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів ВВ/21 №А 0308250, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом ВМW Х5, р.н. [NUMBER], та додатковим обладнанням до нього. 13 листопада 2012 року позивач звернулася до відповідача із заявою про настання страхової події, якою повідомила, що 12 листопада 2012 року близько 00 год. 30 хв. на автошляху між с. С. Борщагівка та с. П.П. Борщагівка (в бік Великої Кільцевої дороги) застрахований транспортний засіб внаслідок пожежі був фактично знищений. 3 червня 2013 року ПрАТ «СГ «ТАС» відмовили позивачу у виплаті страхового відшкодування, за підстав того, що подія із застрахованим транспортним засобом відбулась з вини його власника. Не погодившись з цим, [PERSON] в липні 2013 року заявила позов до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014р. вказаний позов було задоволено, і стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 205221,77 грн. та судові витрати у справі. При визначені розміру стягнень, як це вбачається з рішення, суд послався на розрахунки позивача, наведені в заяві про зменшення позовних вимог. За цією заявою в суму стягнень, разом зі страховим відшкодуванням в сумі 191764 грн., включені також пеня в сумі 5081,75 грн., три проценти річних в сумі 4176,78 грн., та 1532,96 грн. компенсації втрат від інфляції. Суми пені, 3% річних та втрат від інфляції розраховані за період з 13.02.2013р. по 04.11.2013р. Вказане рішення позивачем звернуте до примусового виконання через ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, та виконане боржником 24, 25 грудня 2014 року, шляхом зарахування коштів, визначених рішенням суду, на депозитний рахунок виконавчої служби, на що вказують надані відповідачем матеріали виконавчого провадження, та платіжні доручення. Оскільки, страхове відшкодування здійснене відповідачем з порушенням строку встановленого договором страхування, то суд вважає, що позивач вправі вимагати від відповідача виплати пені відповідно до п.15.7 договору, а також нарахувань на суму простроченого грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, суд погоджується з позивачем, що наявність судового рішення про стягнення страхового відшкодування, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань за договором страхування та обов'язку сплатити суми, передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання за договором залишались не виконаними відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК України. Разом з цим, наявність вказаного спору, дає суду підстави прийти до висновку про переривання строків позовної давності за вимогами дійсного позову відповідно до ст. 264 ЦК України. Тому, строки позовної давності в дійсній справі слід відраховувати з дня наступного після постановлення апеляційним судом рішення про стягнення страхового відшкодування, тобто з 17 жовтня 2014 року. Оскільки, дійсний позов заявлено 21 травня 2015 року, то підстав вважати, що позивачем пропущенні строки позовної давності не має, а відповідно і застосувати до спору наслідки пропуску позовної давності, як на тому наполягає відповідач, не вбачається за можливе. Відхиляє суд і посилання відповідача на те, що нарахування інфляційних втрат на страхову виплату суперечить приписам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов'язальними і регулюються законодавством України зі страхування. Отже, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані на суму страхового відшкодування за період з 05.11.2013р. по 24.12.2014р., а саме: пеня - 7985 грн. 21 коп. (191764 грн. х 0,01 % (розмір пені згідно з п. 15.7 договору страхування) х 415 (кількість днів прострочення)); 3% річних - 6540 грн. 99 коп. (191764 грн. х 3 % х 415 (кількість днів прострочення)); інфляційні втрати - 49369 грн. 47 коп. ((191764 грн. х 1,257 (індекс інфляції за період прострочення) - 191764 грн.). В задоволенні решти вимог позову слід відмовити, за необґрунтованістю. За такого рішення, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд покладає обов'язок понести судові витрати у справі на відповідача пропорційно задоволеній частці вимог відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 549-552, 599, 625, 990, 979 ЦК України, ст.ст. 20, 25 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial