Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач у квітні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій посилався на те, що 11.02.2008 року між ним та ТОВ «Зеніт 7» було укладено кредитний договір № Д 08/02, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 500000 доларів США, зі сплатою 13,60% за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20.01.2013 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договорами поруки з відповідачем [PERSON] та [PERSON]. ТОВ «Зеніт 7» зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконало, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 17.02.2012 року у розмірі 307143,04 доларів США, яка складається з: 212940 доларів США - заборгованості за кредитом, 38377,04 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 30358,51 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 10722,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, 125,19 доларів США - штраф (фіксована частина), 14639,90 доларів США - штраф (процента складова). Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Д 08/02 від 11.02.2008 року у розмірі 305891,48 доларів США, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судове засідання з'явився. Проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи наступним. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2013 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2008 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2013 року було визнано припиненим договори поруки , укладені [PERSON] та [PERSON] Тому заявлені до них вимоги єбезпідставними. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився. Причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.02.2008 року між ним та ТОВ «Зеніт 7» було укладено кредитний договір № Д 08/02, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 500000 доларів США, зі сплатою 13,60% за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20.01.2013 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. 11.02.2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно до якого останні зобов'язувався перед банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № Д 08/02 від 11.02.2008 року. 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № Д 08/02 від 11.02.2008 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2013 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2008 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2013 року було визнано припиненим договори поруки , укладені [PERSON] та [PERSON] з позивачем на виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № Д 08/02 від 11.02.2008 року. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1858-корп-ов від 03.11.2005. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги частково підтверджуються матеріалами справи, інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № Д 08/02 від 11.02.2008 року, що утворилася станом на 17.02.2012 року у розмірі 10000 грн. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved