Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком в ЖЕУ № 10 Жовтневого району м. Дніпропетровська. 23.09.1991 року був звільнений з роботи. Рішенням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 23.11.1990 року йому була надана двохкімнатна квартира [ADDRESS] та видано ордер на вселення. З січня 1991 року він разом із родиною проживає у цій квартирі. На теперішній час квартира знаходиться на балансі КВЖРЕП Індустріального району. Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє квартирою, здійснює обслуговування квартири, користується квартирою більше 26 років. Просив визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та складається з: 1 - коридор, площею 7,3 кв. м., 2 - ванна площею 2,7 кв. м., 3 - вбиральня площею 1,2 кв. м., 4 - кухня площею 7,5 кв. м., 5 - кімната площею 15,0 кв. м., 6 - вбудована шафа площею 0,4 кв. м., 7 - вбудована шафа площею 0,3 кв. м., кімната - площею 12,9 кв. м, І - лоджія площею 1,4 кв. м., ІІ - балкон площею 0,9 кв. м., загальною площею 49,6 кв. м. Позивач у судове засідання з'явився, просив вимоги задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні не позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради у судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської ради у судове засідання не з'явився. Суд,заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності та перебуває на балансі КВЖРЕП Індустріального району, що підтверджується довідкою Департаменту житлового господарства № 486 від 29.06.2017 року (а. с. 13). Рішенням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 23.11.1990 року № 1234 було виділено [PERSON] на склад сім'ї - 3 особи, в тому числі дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] службову двокімнатну [ADDRESS], що підтверджується архівною довідкою (а. с 11). На підставі даного рішення [PERSON] на склад сім'ї з 3-х осіб було надано ордер [NUMBER] на зайняття службової двокімнатної квартири [ADDRESS] (а. с. 12). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.04.1991 року, що підтверджується копією його паспорту (а. с. 5) та постійно проживає у спірній квартирі. Дана квартира з числа службових не виведена. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: можливість майна бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність та безперервність володіння; відсутність інших осіб, які претендують на майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Позивач з 22.06.1986 року працював слюсарем-мантехніком в ЖЕУ № 10 Жовтневого району м. Дніпропетровська, а з 18.10.1989 року - слюсарем-сантехніком в ЖЕУ № 9 до звільнення з посади 23.09.1991 року, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 7-10). Позивачу було відомо про відсутність у нього підстав для набуття права власності на спірну квартиру - це житло він отримав від як службове при відселенні з гуртожитку відповідно до рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.11.1990 року. За таких умов суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed