Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Представник [INFO] (військова частина [NUMBER] ), звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої державі. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха». 27.09.2017 року відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Під час проходження військової служби відповідачем було отримано, зі складу відділення речового забезпечення військове майно, а саме: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5300,00 грн.; маска балістична, за ціною 568,00 грн.; шолом середній, за ціною 4797,00грн.; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн.; мішок спальний, за ціною 366,00 грн. Загальна сума вказаного військового майна, з урахуванням кратності, складає 117039,49 грн. Після звільнення з військової служби відповідач не розрахувався з в/ч, майно відшкодовано не було, чим спричинив матеріальну шкоду державі на загальну суму 11116,00грн., з урахуванням кратності - 117039,49 грн. За результатом проведення службового розслідування встановлено, що втрата військового майна, тобто матеріальна шкода стала внаслідок недбалого ставлення [PERSON] до виконання своїх обов`язків, під час проходження військової служби у позивача. У зв`язку з тим, що шкода завдана державі невідшкодована, позивач вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на користь держави спричинену матеріальну шкоду у розмірі 117039,49 грн. Представник позивача [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Лещенко М.Ю., який діє на підставі довіреності, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, до суду не з`явився, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої державі підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха» та відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 27.09.2017 року № 506-ос відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с. 20). Згідно висновку службового розслідування по факту не здачі інвентарного майна бувшим військовослужбовцем ДПЗ [PERSON] , затвердженого начальником Донецького прикордонного загону Чорнопіщуком І.М. 03.11.2017р., судом встановлено, що під час проходження військової служби відповідачем було отримано та видано у 2015 році особовому складу наступне військове майно: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5300,00 грн.; маска балістична, за ціною 568,00 грн.; шолом середній, за ціною 4797,00грн.; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн.; мішок спальний, за ціною 366,00 грн. Матеріальна шкода завдана відповідачем шляхом особистої безконтрольності та безвідповідальності військовослужбовця склала 11116,00грн., без урахування кратності (а.с. 9-13). Згідно з довідкою-розрахунком на відшкодування розміру збитку, який виник внаслідок втрати матеріальних цінностей речового майна обпк «Волноваха» військовослужбовцем [PERSON] № 48 від 10.11.2017 р., невідшкодована суми складає 101989,00 грн. (а.с.18). Відповідно до пунктів 13, 14 «Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 р. N 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880 у десятикратному розмірі відшкодовуються засоби бронезахисту: бронежилети усіх типів, шоломи захисні усіх типів. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, з урахування того, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, наявності довідки-розрахунку № 48 від 10.11.2017 р., яка підтверджує належну невідшкодовану суму, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 101989,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої втратою майна. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 1762,00 грн.\~\~ \~\~ На підставі вищевказаного,

Outcome: partial