Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2018 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з нею не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 19807,85 грн. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив їй заробітну плату, тому повинен виплатити їй середній за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 17.03.2018 р. Просив суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату у сумі 19807 грн. 85 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 23.03.2018 р. відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 03.04.2018 р. директором [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав заборгованість по заробітній платі у розмірі 18295 грн. 87 коп., зазначив розмір середньоденної заробітної плати у розмірі 182 грн. 83 коп. Станом на 24.05.2018 року від позивача не подано суду заперечення на відзив. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «МАШ-СЕРВІС», звільнена з 16.03.2018 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ТОВ «МАШ-СЕРВІС» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно Довідки ТОВ «МАШ-СЕРВІС» № 53 від 02.04.2018 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 18295 грн. 87 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно Довідки ТОВ «МАШ-СЕРВІС» № 53 від 02.04.2018 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 182 грн. 83 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 17.03.2018 року по 04.05.2018 року становить 33 робочі дні (березень 10, квітень 20, травень 3), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6033 грн. 39 коп. (182,83 грн. х 33 = 6033 грн. 39 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з ТОВ «МАШ-СЕРВІС» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 18295 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2018 року по 04.05.2018 року включно у сумі 6033 грн. 39 коп. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial