overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON], починаючи з 2000 р. проживав разом з [PERSON] на правах родича у квартирі [ADDRESS] однією сім'єю, вели спільний побут, придбавали необхідні речі та ін., доглядав його, адже померлий постійно хворів. Після смерті [PERSON], померлого 2015 р. відкрилась спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS] Також деякий час разом зі спадкодавцем у квартирі на правах орендаря проживав відповідач - [PERSON], який вважає себе таким, що також має право на спадкування майна після смерті померлого [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 24.11.1993р. № кр-204, зареєстровано в Дніпропетровському МБТІ, запис у реєстровій книзі за № 36-п, під реєстровим номером 19, - [PERSON], померлому 2015р., [PERSON], померлій 1996р., належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS]. Після смерті кожного з них відкрилась спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У свою чергу, [PERSON], починаючи з 2000 р. проживав разом з [PERSON] на правах родича у квартирі [ADDRESS] однією сім'єю, вели спільний побут, придбавали необхідні речі та ін., доглядав його, адже померлий постійно хворів. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Також деякий час разом зі спадкодавцем у квартирі на правах орендаря проживав відповідач - [PERSON], який вважає себе таким, що також має право на спадкування майна після смерті померлого [PERSON] Згідно пп. 16 п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку…» Таким чином, на підставі ст.ст. 16, 319, 1264, 1268 ЦК України, та 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224-226, 256 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Чернишевського, будинок 21г у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає від зустрічей з позивачем ухиляється. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідача в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Чернишевського, будинок 21г у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає від зустрічей з позивачем ухиляється. Згідно до ст. 316 ЦК України права власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10,\~11,\~60,\~212 - 215,\~218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 1999 року [PERSON] та члени її сімї проживають в квартирі виданої їй за ордером на жиле приміщення №210 серія 1 від 15 липня 1999 року за адресою: [ADDRESS] проводить ремонтні роботи, господарює в ній, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. 02 квітня 2016 року [PERSON] уклала усну домовленість з [PERSON], щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно якої [PERSON] зобовязався оформити документи до кінця місяця. Однак зобовязання не виконав оригінал технічного паспорта (правовстановлюючі документи) не повернув на телефонні дзвінки не відповідає від зустрічей ухиляється. Позивач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Відповідача в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1999 року [PERSON] та члени її сімї проживають в квартирі виданої їй за ордером на жиле приміщення №210 серія 1 від 15 липня 1999 року за адресою: [ADDRESS] проводить ремонтні роботи, господарює в ній, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. 02 квітня 2016 року [PERSON] уклала усну домовленість з [PERSON], щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно якої [PERSON] зобовязався оформити документи до кінця місяця. Однак зобовязання не виконав оригінал технічного паспорта (правовстановлюючі документи) не повернув на телефонні дзвінки не відповідає від зустрічей ухиляється. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10,\~11,\~60,\~212 - 215,\~218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначив, що 12 вересня 2015 року вони уклали шлюб між собою, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 733. Одразу після реєстрації шлюбу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ні він, ні його дружина не мають наміру зберегти шлюб. Відповідач ухиляється від подання спільної заяви подружжя до органу РАЦС чи суду, тому він вирішив звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Майнових спорів між ними немає, шлюб розривають вперше, дітей у шлюбі немає та [PERSON] не вагітна. У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю та просив задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. Відповідач позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердивши, що з грудня 2015 року не підтримують подружніх стосунків. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12 вересня 2015 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстрували свій шлюб, про що складено відповідний актовий запис №733, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн., сплачений ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 08.08.2008 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №387. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вперше. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, додатково пояснивши, що вони з чоловіком не проживають разом з вересня 2015 року, коли він зібрав свої речі і залишив сім'ю. Приїжджав лише одного разу в листопаді 2015 року на день народження сина. Після цього вони не спілкуються з ним, дитиною він не цікавиться та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи за місцем реєстрації через свою матір, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, проте до суду не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 387. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надіслав суду заперечень проти позову, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 10.01.2004 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Їхній шлюб розпався, спільне господарство не ведуть. Відповідач проживає окремо в іншому місці більше ніж півтора року. Причиною розпаду сімї є зловживання відповідачем спиртними напоями, і, як наслідок, часті сварки, скандали, рукоприкладство по відношенню до неї, втрата почуття любові. Зберігати надалі шлюб вона не бажає. У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити, додатково пояснивши, що спільно з чоловіком не проживають з червня 2015 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позицію позивача та вважала, що, з урахуванням наданих позивачем доказів, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача, її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 січня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Бердянським РАЦС міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що сторони з червня 2015 року не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений згідно квитанції № 0.0.553910880 від 18.05.2016 року судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 15.02.2012 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №42. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та після розірвання шлюбу також залишиться також з нею. На даний час разом з чоловіком не проживають, бо не зійшлися характерами, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільного сумісного майна немає, шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити, додатково пояснивши, що не підтримують подружні стосунки з квітня 2016 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 лютого 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 42. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], , який проживає разом з позивачем. що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Бердянськ» №569 від 04.05.2016 року. З позовної заяви вбачається, що сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 18.09.2010 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №522. Дітей від шлюбу не мають. На даний час вони з чоловіком разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вперше. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України ухвалив розглядати справу в заочному порядку за згодою позивача. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 522. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 24 СК України закріплено добровільність шлюбу, а саме: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні позивач категорично не бажає продовжувати сімейні відносини та наполягає на тому, щоб шлюб було розірвано, тому у суду немає підстав відмовити у задоволенні її вимог. Отже, з огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, в наданий для примирення строк подружжя не помирилося, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved