Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач у грудні місяці 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити гараж [NUMBER] на території ГБК «Південний-5» по вул.Ільфа і Петрова,18\\1 в м. Одесі від власних речей, повернути ключі від гаражу, надати доступ до гаражу та не чинити перешкод у користуванні гаражем. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позов не визнав і стверджував, що на вимогу [PERSON] в серпні місяці 2016 року звільнив гараж, повернув позивачу ключі від гаражу і не чинить позивачу будь-яких перешкод у користуванні гаражем. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: [PERSON] є членом гаражно-будівельного кооперативу «Південний-5», що розташований за адресою м. Одеса вул.Ільфа і Петрова,18\\1. У володінні і користуванні [PERSON] знаходиться навіс-гараж за [NUMBER]. [PERSON] своєчасно і в повному обсязі сплачує відповідні внески до кооперативу. Суд встановив і сторони визнали, що в 2012 році вони уклали в усній формі договір оренди навісу-гаражу без визначення строку дії. Представник позивача стверджує, в 2016 році [PERSON] з'ясував, що [PERSON] самочинно (без згоди на те позивача) «змінив замок на дверях навісу-гаражу, заповнив гараж своїми речами і не надає [PERSON] доступу до гаражу». У серпні 2016 року [PERSON] в письмовій формі попередив [PERSON] про розірвання договору оренди гаражу і вимагав звільнити гараж від власних речей та повернути ключі від воріт гаражу. Оскільки відповідач вимогу [PERSON] залишив без уваги, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: довідку з ГБК «Південний-5» про членство, статут кооперативу, квитанції про сплату щомісячних внесків, договір зберігання транспортного засобу, укладений у 2008 році між ГБК «Південний-5» і [PERSON], досудова вимога на адресі відповідача від 23.08.2016 року, звернення до поліції від 12.09.2016 року щодо неправомірних дій відповідача, відповідь поліції, довідку з місця проживання відповідача. Відповідач, не визнаючи позов, підтвердив факт укладання з позивачем в усній формі договору оренди гаражу-навісу і стверджував, що гараж в оренду отримав з одним навісним замком і в серпні місяці 2016 року на вимогу [PERSON] повернув йому ключ від цього замка на воротах гаражу-навісу, гараж звільнив від своїх речей також в серпні місяці 2016 року, більше року на території кооперативу не з'являється і будь-яких перешкод позивачу у користуванні гаражем не чинить. На підтвердження своїх доводів відповідач надав фотографії спірного гаражу, які свідчать, що гараж-навіс вільний від речей, на воротах висить два навісних замки, письмові пояснення охоронця ГБК «Південний-5» [PERSON], що [PERSON] більше року не користується гаражем-навісом [NUMBER]. Дослідивши докази сторін суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Право громадян на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Законі України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 7). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач доводить, що його право користування гаражем-навісом порушено відповідачем і вимагає суд усунути це порушення шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Ст.60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даному випадку суд не отримав належних і допустимих доказів того, що відповідач порушує право [PERSON] на користування гаражем-навісом [NUMBER] на території ГБК «Південний-5» по вул. Ільфа і Петрова,18/1 в м. Одесі. Суд встановив і сторони визнали, що між сторонами було укладено в усній формі договір оренди навісу-гаражу без визначення строку дії договору. Сторони також визнали, що з серпня місяця 2016 року [PERSON] спірним гаражем-навісом не користується, що в серпні місяці 2016 року [PERSON] на ворота гаражу навісив ще один замок, щоб [PERSON] не мав можливості користуватися гаражем. Доводи представника позивача про те, що [PERSON] не відкриває гараж щоб уникнути звинувачень [PERSON] в знищенні (або пошкодженні, або викраденні) речей, що знаходяться в гаражі не містяться ні на дійсних обставинах по справі ні на вимогах закону. З огляду на викладене, суд вважає позов [PERSON] не доведеним.

Outcome: dismissed