Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач прохає стягнути з відповідача заподіяну шкоду у розмірі 6 190 (шість тисяч сто дев'яносто) грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим постановлене заочне рішення,відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2011 р. [PERSON] (далі - Відповідач) було призначено на посаду інкасатора-водія відділу перевезення валютних цінностей та інкасації коштів територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 в порядку переведення з філії - Октябрське відділення № 43 АТ «Ощадбанк» з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно наказу № 143-к від 27.10.2011 року. 31.07.2012 року [PERSON] було переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно наказу № 188-к від 30.07.2012 р. 18.09.2013 року о 8 год. 45 хв. [PERSON] по вул. К.Лібкнехта у м. Полтаві, керуючи автомобілем Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] (належить АТ «Ощадбанк»), та рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді на головну дорогу, не надав переваги в русі автомобілю Audi А4, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, що призвело до ДТП. Внаслідок пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження. Відповідно до постанови Новосанжареького районного суду Полтавської області від 11.10.2013 року по справі № 542/2045/13-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України і призначено йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 21.10.2013 року. Зазначені факти були досліджені судом та встановлені відповідним судовим рішенням. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто факти, встановлені раніше в судовому процесі, мають преюдиціальне значення і не підлягають доказуванню або оскарженню. 23.09.2013 р. інкасатора-водія автотранспортних засобів сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей [PERSON] було звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 371-к від 19.09.2013 р Оскільки внаслідок ДТП автомобіль Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER], що належить AT «Ощадбанк», отримав технічні пошкодження, які унеможливлювали його використання без відновлюваного ремонту,виникла необхідність проведення відповідних робіт. Так, згідно Акту № ОУ-0000076 від 03.10.2013 р. загальна вартість робіт склала 6 190,00 грн. Заподіяння шкоди відбулося з вини [PERSON], при виконанні ним трудових обов'язків, що змусило банк понести витрати для відновлення свого порушеного права. Право на відшкодування шкоди виникло з часу її заподіяння - з 18.09.2013 p. На підставі вищевикладеного Банк набув право вимоги до винної особи в межах строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України, та в порядку, передбаченому гл. 82 ЦК України та гл. 9 КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.ч. 1 і 2 ст. 22 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Крім загальних норм, що регулюють правовідносини відшкодування шкоди, необхідно враховувати норми спеціального законодавства, а саме КЗпП України. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями заподіяв пряму дійсну шкоду позивачу, розмір якої становить 6 190,00 грн. Згідно діючого трудового законодавства на працівників покладається обмежена матеріальна відповідальність, як правило, не більше середнього місячного заробітку. Так, згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середньомісячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві, зокрема, ст. 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття працівником на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінносте переданих йому для зберігання або для інших цілей. 31.07.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності ввірених йому матеріальних цінностей і вжиття заходів щодо запобігання спричинення Банку шкоди.

Outcome: approved