Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив та зазначив, що 15 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-701/613/2007, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від Банку кошти у розмірі 34 941,37 дол. США на придбання нерухомого майна, а сааме квартири [ADDRESS]. 15 червня 2007 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РML-701/613/2007, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] передали Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 29 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до договорів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги на кредитний договір Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2012 по справі № 2012/3653/2012 (далі - Рішення) були задоволені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Згідно із вказаним Рішенням, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 15.06.2007 № МL-701/613/2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з наданням Позивачу всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо). Посилаючись на данні обставини, позивач просить суд виселити та зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Дідоха І.З., яка діє на підставі довіреності від 27.06.2014 року, з'явився, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 26.01.2015 року з'явився, позво визнав у повному обсязі, в подальшому 19.03.2015 року через канцелярію суду надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомила, клопотання про слухання справу у її відсутність до суду не надходило. Представник Служби у справах дітей Жовтневого району Управління служби у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява з проханням справу розглянути у відсутності представника третьої особи, при ухваленні рішення врахувати інтереси дітей. Представник ДМС України у Жовтневому районі міста Харкова до суду не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява зщ проханням слухати справу у їх відсутність. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що15 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-701/613/2007, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від Банку кошти у розмірі 34 941,37 дол. США на придбання нерухомого майна, а сааме квартири [ADDRESS]. 15 червня 2007 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РML-701/613/2007, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] передали Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 29 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладенодоговір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до договорів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги на кредитний договір Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2012 по справі № 2012/3653/2012 (далі - Рішення) були задоволені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Згідно із вказаним Рішенням, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 15.06.2007 № МL-701/613/2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з наданням Позивачу всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо) 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київдержадміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанніможе бути заміненийіншою особою внаслідокпередання ним своїх прав іншійособі за правочиномвідступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, щоіснували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіхгромадян, щомешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Так, на виконання вказаних вище норм законодавства, 07.04.2014 Позивачем було надіслано вимоги відповідачам стосовно добровільного виселення з квартири [ADDRESS], але до теперішнього часу відповідачі в добровільному порядку зазначену квартиру не звільнили. В ході судового розгляду виявилося, що в квартирі, яка є предметом іпотеки зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В звя'зку із цим, позивач досі не може реалізувати своє право в частині укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК України, встановлює загальне правило про неможливість виселення без надання іншого житлового приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою жилого приміщення. Отже, за змістом норм ст. 109 ЖК України, при виселенні громадян з предмету іпотеки, інше житлове приміщення надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] яка була придбана ними саме за рахунок коштів, отриманих в кредит у ЗАТ «ОТП Банк», що підтверджується ч. 1.1. Кредитного договору - цільове призначення кредиту - придбання житла, ч. 1.5. Кредитного договору - нерухоме майно - квартира [ADDRESS] відповідачі підлягають виселенню та зняттю з реєстрації з предмету іпотеки без надання іншого жит лового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved