Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що 25.11.2006 між сторонами був укладений шлюб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 25.11.2006 у Тушинському відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, актовий запис № 3090. 07.10.2021 по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час місце судових засідань повідомлялась шляхом розмішення оголошення на сайті судової влади, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала повністю, просила розглянути справу у її відсутність. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З наданих до суду доказів, встановлено, що 25.11.2006 у Тушинському відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 3090, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копією перекладу з російської мови на українську мову. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Мотивована оцінка аргументів сторін. Cпільне життя позивача та відповідачки не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. З матеріалів справи вбачається, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стала втрата почуття любові між сторонами. Сім`я розпалася та існує формально. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилась позивачем.

Outcome: approved