Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недостачі в сумі 621 516 гривень 15 коп.. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.97, 107). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, на теперішній час знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи була належним чином повідомлена. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає вимогам ст. 224- 226 ЦПК України. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавств працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135 -1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою , продажем (відпустком) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. У судовому засіданні встановлено, що 3 вересня 2004 року між позивачем та [PERSON] був укладений трудовий договір № 181 згідно якого останній був прийнятий на роботу на посаду менеджера по банківському обслуговуванню клієнтів відділення в смт. Миколаївка Одеської області і з ним у відповідності до ст. 135 -1 КЗпП України 16 липня 2006 року був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.10-12). У судовому засіданні встановлено також, що 21 січня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений трудовий договір згідно якого остання була прийнята на роботу на посаду касира-операціоніста і з нею у відповідності до ст. 135-1 КЗпП України 22 січня 2013 року був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.13-17, 18-19). 31 жовтня 2013 року у Південному відділені «ПриватБанку», яке розташоване за адресою: Одеська область Миколаївський район смт. Миколаївка вулиця Калініна 51 була проведена перевірка цінностей. За результатами зазначеної перевірки було виявлено, що наявність цінностей, які знаходились в касі банку на вказану дату не відповідали даним бухгалтерського обліку, а саме була виявлена в касі недостача коштів в розмірі 621 516 гривень 15 коп.. що підтверджується Актом ревізії цінностей від 1 листопада 2013 року №КТ-БТ-2013/2-7006676 (7007053) та меморіальним ордером №1 від 1 листопада 2013 року (а.с.7-8, 9). Крім того за результатами перевірки було також встановлено, що з вересня 2013 року касир- операціоніст [PERSON], за вказівкою керівника Південного відділення смт. Миколаївка [PERSON] неодноразово здійснювала переказ грошових коштів на рахунок ФГ «Берегині-Р», для їх подальшого перерахування на рахунки ТОВ «Велес-Груп», ТОВ «Роско Трейд», а фактично грошові кошти не надходили в касу банку, оскільки за допомогою програмних комплексів та локальної (комп'ютерної) системи були сформовані фіктивні платежі (платіжні доручення), що підтверджується Актом про перерахунок готівки (а.с.28-29). Згідно п.1.10 постанови Національного Банку України №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», відповідальний виконавець - працівник банку, який відповідно до його службових обов'язків та/або розпорядження керівництва банку має повноваження виконувати певні операції та несе відповідальність за їх належне виконання. Згідно п.2.2 постанови Національного Банку України №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» повноваження та відповідальність працівників банку щодо виконання ними функціональних обов'язків визначаються внутрішніми документами банку та посадовими інструкціями. Розділ 6 посадової інструкції передбачає, що касир-операціоніст несе відповідальність за достовірність наданих відомостей, звітів та іншої інформації, дотримання законів та інших нормативно-правових актів,обов'язкових до виконання співробітниками Банку, Наказів та Розпоряджень керівників та голови банку (а.с.21-26). Таким чином [PERSON] та [PERSON] було порушено ряд посадових інструкцій, внутрішньобанківських наказів, норм чинного законодавства та умов договорів про повну матеріальну відповідальність, чим завдали ПАТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду на суму 621 516 гривень 15 коп.. Але згідно довідки Південного відділені «ПриватБанку» №42.0.0.0/6-78932 від 22 січня 2014 року залишкова сума заборгованості за рахунком дебіторської заборгованості внаслідок недостачі становить 88 666 гривень 06 коп. (а.с.102,103), що підтверджується також письмовою заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанку» (а.с.107). Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недостачі в сумі 621 516 гривень 15 коп. підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 88 666 гривень 06 коп.. Доказів на підтвердження обставин, згідно яких у відповідності до ст.. 137 КЗпП України розмір заподіяної матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, може бути зменшений, відповідачі не надали суду. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial