Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач через свого представника у березні 2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення просить визнати дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо несвоєчасного подання розпорядження про перерахунок грошових коштів позивачу, які надійшли від боржника. Окрім того, позивач просить суд стягнути із Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на її користь майнову шкоду у розмірі 5 540,64 грн, з яких 1 323,11 грн - 3 % річних та 4 217,53 грн - інфляційне збільшення суми боргу, а також моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у провадженні державного виконавця Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві знаходиться виконавчий лист № 127/8831/15-ц від 07.07.2016 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ПАТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] боргу у сумі 120 952,70 грн. Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 12.10.2016 грошові кошти в сумі 120 952,70 грн надійшли на рахунок з обліку депозитних сум. Однак, грошові кошти позивачу протиправно станом на день звернення до суду не переведені. Враховуючи той факт, що державному виконавцю у відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень, максимально необхідно 8 днів з моменту надходження коштів на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні для перерахування позивачу, то строк для відшкодування збитків, на думку позивача, повинен обчислюватись з 20.10.2016, у зв`язку з чим станом на 15.03.2017 утворилася майнова шкода у розмірі 5 540,64 грн, з яких 1 323,11 грн - 3 % річних та 4 217,53 грн - інфляційне збільшення суми боргу. Також [PERSON] зазначає, що невиконання рішення суду та бездіяльність відповідачів призвели до моральних страждань, нервового стресу та зміни звичного ритму життя позивача. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000,00 грн. 16 березня 2017 року системою автоматизованого розподілу судової справи Оболонського районного суду м. Києва головуючим суддею визначено суддю Маринченко М.М. 17 травня 2017 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] системою повторного автоматизованого розподілу судової справи Оболонського районного суду м. Києва головуючим суддею визначено суддю [PERSON] 29 червня 2017 року за позовом [PERSON] судом відкрито провадження. 28 березня 2018 року відповідач Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві подав до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що позивач, стверджуючи про безпідставне затягування проведення виконавчих дій державними виконавцями Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, не додає до позовної заяви жодних доказів на визнання протиправною бездіяльності державних виконавців щодо виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2016 № 127/8831/15-ц. Також позивачем не обґрунтовано, в чому полягає завдана їй моральна шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Крім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. 13 травня 2019 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] системою повторного автоматизованого розподілу судової справи Оболонського районного суду м. Києва головуючим суддею визначено суддю Яценко Н.О. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, у якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві у судові засіданні 15.12.2017, 26.03.2018 та 15.05.2019 не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві у судові засіданні 15.12.2017, 26.03.2018 та 15.05.2019 не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 51992867. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У провадженні державного виконавця Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві знаходився виконавчий лист № 127/8831/15-ц від 07.07.2016 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ПАТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] боргу у сумі 120 952,70 грн. 12 жовтня 2016 року грошові кошти в сумі 120 952,70 грн надійшли на рахунок з обліку депозитних сум від боржника, що підтверджується розпорядженням №51992867 (а.с.53). Грошові кошти у розмірі 109 658,82 грн перераховані відповідачем Оболонським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві позивачу платіжним дорученням № 880 від 20 березня 2017 року (а.с.52). Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 8 ст. 7 БК України затверджено принцип цільового використання коштів, зокрема, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про ДКС України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (Положення). Згідно з Положенням казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини першої статті 2 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач вважає необхідним стягнути саме з Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві шкоду, що була завдана неправомірними діями Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. Проте на теперішній час у національному законодавстві відсутній відповідний нормативно-правовий акт, який визначає такий порядок відшкодування шкоди. А відтак порядок стягнення грошових коштів за рахунок Державного бюджету України у випадках неправомірних дій виконавчої служби законодавчо не врегульований. Положення статті 1166 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок вчинення щодо неї неправомірних дій за рахунок Державного бюджету України. Таким чином, до прийняття такого закону про відшкодування державою шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України на підставі загальних правил відшкодування шкоди здійснюватися не може. Порядок, що містить процедуру присудження та сплати відшкодування, має бути встановлений окремим законом, який не було прийнято до цього часу. За відсутності закону, який формулює такі положення, ніяке право на компенсацію не може виникнути, оскільки заявник не може стверджувати, що він мав «законне сподівання» одержання будь-яких конкретних сум (Ухвала Європейського суду з прав людини у справі «Петро Якович Петльований проти України», заява № 54904/08, ухвала щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року). Та обставина, що державний виконавець без поважних причин затримав виконання судового рішення та тривалий час не перераховував грошові кошти стягувачу, не може бути безумовною підставою для покладення на державу відповідальності за шкоду, завдану конкретними особами, на підставі норм ЦК України. Зазначене є передчасним, оскільки [PERSON] у порядку розділу VII ЦПК України не довела, що дії/бездіяльність державного виконавця є неправомірними, якщо вважає, що він неналежним чином виконував судове рішення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 756/10786/16-ц (провадження № 61-8198св18). З урахуванням вищевказаного та того, що механізм відшкодування зазначеної шкоди законодавчо ще не врегульований, стягнення майнової шкоди, завданої особі внаслідок неправомірних дій виконавчої служби, з держави в особі ДКС України є безпідставним, у зв`язку з відсутністю можливості задоволення позовних вимог саме з цих підстав. На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст. 7 БК України, ст. 22, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed