Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» 09.01.2018 звернулось до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2008 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL19211, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 дол.США, а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 25.01.2013, зі сплатою відсотків 24% річних. За вказаним договором банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останнім в порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання не були виконані, у зв'язку із чим у нього перед банком утворилась заборгованості, яка станом на 14.11.2016 склала 100154,32 грн. При цьому, 14.11.2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, відповідно до умов якого ПАТ «Універсал Банк» передав, а ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» прийняло право вимоги, зокрема і до [PERSON], що випливає із умов Кредитного договору №CL19211 від 20.02.2008 року. У зв'язку із тим, що відповідачем [PERSON] взяті за вказаним кредитним договором зобов'язанні не виконані, заборгованість не погашено, а відтак позивач змушений звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №CL19211 від 20.02.2008 року у розмірі 100154,32 грн., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою судді від 23.01.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. 09.02.2018 на адресу суду повернулася вищевказана поштова кореспонденція, яка була направлена судом відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання, у зв'язку із чим ухвалою судді від 12.02.2018 було вирішено питання щодо призначення по справі судового засідання для розгляду справи з викликом сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідачу повторно було направлено копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з доданими до неї документами, з наданням строку для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача - Донець В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені у позові, проти проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва відповідач по справі [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: м.Київ, вул.Закревського, 63, гуртожиток (а.с.31). Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, однак на адресу суду повернута поштова кореспонденція за закінченням терміну зберігання, про що свідчать матеріали справи. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з'явившигося відповідача за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача - Донця В.В., вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку щодо задоволення вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №CL19211, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 3000,00 доларів США, строком до 25.01.2013 року зі сплатою 24,00% річних (а.с.9-10,14,16-17). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому Договорі, Додатку 1 та Додатку 2, а позичальник зобов'язується погасити Кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених Договором, Додатком 1 та Додатком 2. Пунктом 2.1 Кредитного договору проценти на кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 365 днів, включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку Кредиту. 14.11.2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, відповідно до умов якого ПАТ «Універсал Банк» передав, а ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» прийняло право вимоги до Позичальника, що випливають із умов Кредитного договору № CL19211 від 20.02.2008 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (а.с.19-22, 28). Відповідно до п. 7.1.3 Кредитного договору було передбачено, що Банк має право відступити, продати або іншим чином передавати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору, 13.12.2017 та 20.03.2018 року на його адресу було направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу про повернення суми заборгованості за Кредитним договором. Однак вимога виконана не була. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 13.12.2017 року у нього виникла заборгованість у розмірі 100154 грн. 32 коп., з яких: -69249,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -18213,76 грн. - заборгованість по відсоткам; -12691,64 грн. - заборгованість по штрафним санкціям (пені). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню в повному обсязі й з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на загальну суму 100154,32 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved