Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» був укладений договір фінансового лізингу № 004681 з додатками, згідно з яким відповідач (Лізингодавець) зобовязався придбати та передати позивачу (Лізингоодержувачу) у користування на строк та на умовах, передбачених цим договором, транспортного засобу, зазначеного у Специфікації (Додатку № 2 до договору), а позивач повинен сплатити відповідачу 19763,89 доларів США. Після сплати позивачем обумовленого договором платежу в сумі 50000 грн. з'ясувалося, що в договорі не були узгоджені його істотні умови, а саме: щодо предмету лізингу, оскільки в договорі було зазначено зовсім іншу марку автомобіля замість HYUNDAI NEW TUCSON, колір чорний, який позивач вказав у письмовій заяві від 14.06.2016 р., зазначено NISSAN QASHQAI вартістю 19763,89 доларів США, в Додатку № 2 до Договору. Крім того, договір, для якого законом встановлено обов'язкова нотаріальна форма, не був посвідчений нотаріально, тобто є нікчемним з моменту його підписання. Вважає, що оскільки на момент укладення договору сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, у тому числі, визначених Законом України «Про фінансовий лізинг», то на підставі ст. 638 ЦК України цей договір не можна вважати укладеним, тобто він є нікчемним вже в момент укладення, і визнання його недійсним не вимагається. Отже, кошти в сумі 50000 гривень, сплачені за цим договором позивачем в якості адміністративного платежу, були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Тому позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» на свою користь грошові кошти в сумі 50000 грн. та судові витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, пояснив, що позивач при підписанні даного договору, не маючи спеціальних знань, не звернув уваги на те, що в договорі відсутні всі необхідні істотні умови, щодо яких він та відповідач не дійшли згоди. Так, як споживачу послуг фінансового лізингу, йому під час пропонування продукції (предмета лізингу) не була надана чітка і зрозуміла інформація щодо характеристик транспортного засобу (предмету лізингу), від яких залежить його вартість, а також буде залежати розмір лізингових платежів. Ці обставини були з'ясовані ним вже після того, як він підписав цей договір та сплатив передбачений ним адміністративний платіж в розмірі 50000 гривень. Автомобіль за цим договором не був позивачем отриманий. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 14.06.2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» був укладений договір фінансового лізингу № 004681 з додатками, згідно з яким відповідач (Лізингодавець) зобовязався придбати та передати позивачу (Лізингоодержувачу) у користування на строк та на умовах, передбачених цим договором, транспортний засіб, зазначений у Специфікації (Додатку № 2 до договору), а позивач повинен сплатити відповідачу 19763,89 доларів США. Згідно із письмовою заявою від 14.06.2016 року позивач звертається до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та просить на підставі п.9.6 ст. 9 Договору № 004681 від 14.06.2016 року надати йому транспортний засіб HYUNDAI NEW TUCSON, колір чорний. Як вбачається з Специфікації - Додатку № 2 до цього договору, який є його невід'ємною частиною, у ньому зазначено марку автомобіля NISSAN QASHQAI вартістю 19763,89 доларів США. Кошти в сумі 50000 гривень сплачені позивачем на користь відповідача згідно квитанції від 14.06.2016 р. в якості адміністративного платежу за договором фінансового лізингу № 004681 від 14.06.2016 року. До цього часу автомобіль за договором позивачу не переданий, гроші сумі 50000 гривень позивачу не повернуті. Виходячи з правової природи правовідносин, що склалися між сторонами, вони регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», нормами ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 799 ЦК України даний договір повинен укладатися в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно з ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як встановлено судом, в момент укладення договору лізингу не була дотримана встановлена законом вимога щодо його форми, оскільки цей договір не був посвідчений нотаріально. Виходячи з правових наслідків недійсності правочину, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50000 гривень 00 коп. в рахунок повернення внесених ним за договором платежів. Відповідно до вимог ст. 4 ч. 1 п. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Надівши оцінку всім доказам, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Встановлено, що укладаючи договір лізингу, сторони не дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які прямо встановлені вимогами закону нормою Цивільного кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг»: не визначеним в цьому договорі є предмет лізингу, оскільки в Специфікації (Додатку № 2 до даного договору) вказаний інший автомобіль, ніж вказаний в заяві позивача від 14.06.2016 р., яка також є додатком до договору. Тобто фактично сторони договору не досягли згоди щодо такої істотної умови договору фінансового лізингу як розмір лізингових платежів, а також не дотрималися форми договору щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення. Крім того, ненадання відповідачем при підписанні договору позивачу чіткої, зрозумілої та недвозначної інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору, порушує його права як споживача послуг. Відповідачем не спростовані ті обставини, що марка автомобіля та його вартість, зазначені в Договорі, не відповідає тим даним про марку і вартість автомобіля, який виявив бажання придбати позивач, про що вказав у своїй письмовій заяві, з посиланням на оспорюваний договір. Таким чином, суд дійшов висновку про нікчемність даного договору, який фактично не був укладений. Отже, отримані відповідачем за цим договором кошти в сумі 50000 грн. підлягають поверненню позивачу шляхом стягнення цієї суми з відповідача. На підставі ст. 88, ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 551 гривень 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved