Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено договір №П0200, за яким останній взяв на себе зобов'язання передати позивачу у власність автомобіль марки «Renault Logan», комплектація якого визначена у Додатку №1 до Договору, а позивач зобов»язався прийняти автомобіль та оплатити його вартість на визначених договором умовах. В порядку виконання вимог договору 29.10.2013 року на рахунок відповідача було перераховано 100 % вартості автомобіля - 111 900,00 грн., а відповідач, в свою чергу, в строк до 15.01.2014 року зобов'язувався передати автомобіль. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, на направлену 31.03.2014 року вимогу не відреагував. За таких обставин, позивач вимушений звертатись до суду та в заявленому позові просив: розірвати договір, стягнути на його користь сплачену суму коштів в розмірі 111900,00 грн., суму штафу згідно з п.6.1 Договору, суму збитків в розмірі 47668,00 грн., моральну шкоду, розмір якої оцінює в 5000,00 грн., а також понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавали пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуваннях позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин та за згодою сторони позивача проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.10.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Автодом Пассаж» був укладений договір № П0200, відповідно до пунктів 2.1.,3.1,5.1 якого відповідач зобов'язувався передати [PERSON], протягом 55 банківських днів з моменту сплати ціни Товару, у власність автомобіль марки «Renault Logan» 2013 року випуску, комплектація якого визначена у Додатку №1 до Договору, а позивач зобов'язувався прийняти вказаний автомобіль та здійснити 100% його оплату в розмірі 111 900,00 грн., в тому числі ПДВ 18 650,00 грн. у день підписання Договору (а.с. 6-10). Про належне виконання Позивачем зобов'язань по Договору свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 222 від 29.10.2013 року на суму 111 900,00 грн., долучена до матеріалів справи(а.с.11). З огляду на те, що оплата за автомобіль була здійснена [PERSON] 29.10.2013 року, то Відповідач повинен був передати Товар до 15.01.2014 року, проте взяті на себе зобов»язання не виконав. Правовідносини, які склались між сторонами, врегульовані умовами договору та ст.ст. 526, 651, 652, 653 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, у разі розірвання договору зобов'язання припиняються. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Автодом Пассаж» не виконав умови договору та не передав у власність [PERSON] автомобіль у визначені строки. Зазначена обставина являється істотним порушенням договору, згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, та тягне за собою розірвання договору відпоідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, як того вимагає позивач. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Крім того, у зв'язку з розірванням договору у Відповідача зникають підстави для користування коштами сплаченими позивачем за автомобіль в сумі 111900,00 грн., а тому вимога про стягнення коштів підлягає задоволенню. Суд вважає, що обґрунтованою є вимога [PERSON] про стягнення на його користь штрафу. Так, відповідно до п.5.1 Договору продавець зобов'язаний поставити товар протягом 55 банківських днів з моменту сплати покупцем ціни товару. Згідно п.6.1 умов договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань , передбачених п.5.1 продавець сплачує покупцю штраф за кожний день прострочки в розмірі 0,03% від сплаченої суми договору. Відповідно до ст. 549-550 ЦК України, штраф обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання та виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим починаючи з 15.01.2014 року повинен сплачувати за кожний день прострочки виконання зобов'язань штраф. Станом на 08.05.2014 року сума штрафу складає 3826,98 грн. (111 900,00 грн. * 0,03%) * 114 днів = 3 826,98 грн. Сама така сума була заявлена позивачем, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд вважає обґрунтованою і вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь заподіяних збитків. Так ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. З матеріалів справи вбачається, що, укладаючи Договір з Відповідачем, [PERSON] розраховував на настання певної події - отримання у власність автомобіля «Renault Logan» 2013 року випуску для власних потреб та потреб своєї родини. В результаті порушення ТОВ «Автодом Пассаж» зобов»язань по Договору, на даний час [PERSON] не має а ні грошових коштів, а ні бажаного автомобіля. Грошові кошти, які були сплачені ним по Договору на даний час знецінились, за них немає змоги придбати автомобіля тієї ж марки та класу. Вказану обставину підтверджено і ТОВ «Автодом Пассаж», які в своєму листі від 28.04.2014 року №1404.4 позивачу повідомили, що на сьогоднішній день ціна автомобіля «Renault Logan» 2013 року випуску з обраною [PERSON] комплектацією становить 164676,00 грн. (а.с.31). Таким чином, вартість автомобіля зросла на 52776,00 грн. Оскільки вказаний лист надійшов [PERSON] вже після подачі позову до суду, позивач свої вимоги щодо стягнення збитків формував, виходячи з офіційних пропозицій цін на автомобілі, які були опубліковані на день подачі позову на офіційному сайті компанії www.renault.ua. Згідно цих даних вартість автомобіля з комплектацією відповідно до Договору складала 159 568,00 грн. Враховуючи такі обставини, просив стягнути на його користь збитки в сумі 47668,00 грн. (159568,00 - 111900,00). Суд вважає, що з огляду на положення ст. 623 ЦК України та з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню завдані позивачу збитки в заявленому позивачем розмірі : 47668,00 грн. В той же час, в задоволенні позовних вимог про стягнення суми моральної шкоди слід відмовити за необґрунтованістю. Статтею 23 ЦК України передбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, на підтвердження своїх вимог та всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надав жодних належних і допустимих доказів, тому не має змоги встановити глибину страждань позивача. За таких обставин, в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження їх заподіяння. Тобто, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1633,95 грн.

Outcome: partial