Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позиція позивача . Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини на час навчання . В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] та не надає матеріальну допомогу на його утримання. [PERSON] , після закінчення школи є студентом 1 курсу Центральноукраїнського національного технічного університету 4 рівня акредитації факультет механіко- технологічний, денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року . Просить стягнути аліменти на її користь на його утримання аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходів) , щомісячно . В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю . Позиція відповідача . Відповідач надав відзив на позовну заяву з посиланням, що 18. 08. 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку та на даний час не отримує ніяких доходів, єдиним джерелом доходів є заробітна плата дружини, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В останній з заяв вказав , що буде в межах можливості вирішувати питання надання матеріальної допомоги. Позиція третьої особи без самостійних вимог з боку позивача. Третя особа [PERSON] просить задовольнити позов . Вказав , що проживає з позивачем, знаходиться на повному утриманні матері, питання вступу в учбовий заклад на комерційну основу з батьком не узгоджував, підтвердив факт відсутності матеріальної допомоги з боку батька. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 16). Змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища ( а.с. 18). [PERSON] , є студентом 1 курсу Центральноукраїнського національного технічного університету 4 рівня акредитації факультет механіко- технологічний, денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою № 255 від 01.10.2019 року ( а.с.6). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку,сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище батька. Статтею 199\~СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини\~\~батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у\~\~батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснення у пункті 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно до частини першої статті 182 СК України(у редакції Закону України від 26 січня 2016 року № 936-VIII, яка була чинною на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина третя статті 3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частина друга статті 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд виносить рішення згідно ст. 13 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідач звільнений за власним бажанням 18.08.2018р. у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, що підтверджується листом ( а.с. 31) та копією трудової книжки ( а.с. 33). Згідно копії свідоцтва про народження дитини , відповідач є батьком [PERSON] [INFO] ( а.с. 32). Судом вживались заходи до врегулювання спору мирним шляхом , згоди сторонами щодо утримання повнолітнього сина досягнуто не було. Клопотань з боку позивача , щодо з`ясування наявності інших джерел доходу у відповідача не надходило. За вказаних обставин та наявних доказів , суд приходить до висновку , щодо відсутності у батька на даний час можливості надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, тому позов є таким , що не підлягає задоволенню. Згідно ст. ст.134,142\~ ЦПК України суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі ст. ст. 80, 184, 199 СК України,

Outcome: dismissed