Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач - ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500396390 від 26.07.2013 року у зв'язку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір Факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON]. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір Факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до [PERSON] коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним договором, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача [PERSON] Згідно Додатку № 1-1 до Договору Факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 500396390 від 26.07.2013 року в сумі 40 112,87 грн., з яких: 14 611,40 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 501,47 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісією, 11 000 - сума заборгованості за пенею, штрафом та неустойкою. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500396390 від 26.07.2013 року. ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір Факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] (а.с.17-19). 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір Факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до [PERSON] коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним договором, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг\~Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача [PERSON] (а.с.20-23). Згідно Додатку № 1-1 до Договору Факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 500396390 від 26.07.2013 року в сумі 40 112,87 грн., з яких: 14 611,40 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 501,47 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісією, 11 000 - сума заборгованості за пенею, штрафом та неустойкою (а.с.24) Згідно з умовами кредитного договору № 500396390 від 26.07.2013 року, позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язати в повному обсязі в строки і на умовах, передбачених Договором. [PERSON] не виконав свої зобов'язання та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплатити проценти. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. 19 жовтня 2016 року на виконання Договору Факторингу 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, відповідно до ст.512-514, 516 ЦПК України, на адресу відповідача [PERSON] направлялося повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.15). 24.10.2016 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитних договорах та включення персональних данних [PERSON] до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с.16). Згідно правової позиції, викладеної в постанові ВСУ України від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, відповідач [PERSON] не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості як на рахунки первісного кредитора ПАТ «Альфа Банк», які вказані в кредитному договорі, так і на рахунки позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ». Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями відповідно до умов Договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями відповідно до умов Договору. Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку, заборгованість за кредитним № 500396390 від 26.07.2013 року в сумі 40 112,87 грн., з яких: 14 611,40 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 501,47 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісією, 11 000 - сума заборгованості за пенею, штрафом та неустойкою. Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні докази щодо нарахувань суми заборгованості саме в такому розмірі як заявлено. Таким чином,суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками в розмірі 29 112,87 грн. Щодо стягнення з відповідача штрафу, суд приходить до наступних висновків. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] штраф в розмірі 11 000 грн. за період з січня 2014 року по жовтень 20167 року. Строк дії картки, в межах якого надавася кредит, відповідно до Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 26.07.2013 року складає 3 роки, тобто діє до 26.07.2016 року. Виходячи з наданої інформації позивачем, платіжна картка не перевипускалася, права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, після 29.07.2016 року позивач не міг нараховувати штрафи, пеню та неустойку, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року. Таким чином, нарахована позивачем сума штрафу за період з 29.08.2016 року по 10.10.2016 року в розмірі 1400 грн. не підлягає стягненню. Отже, загальна сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 9600 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у мінімальному розмірі - 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial