Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Представник [PERSON] в інтересах заявника [PERSON] , за участю заінтересованих осіб Одеського державного нотаріального архіву, Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Делі Н.Г. звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , спадкоємцем та сином, якого є [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , замість вірного [PERSON] помилково зазначається [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявник позбавлений можливості будь-яким іншім чином встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕР №211772 від 24.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 2-524 року, що підтверджує право власності на житловий будинок з адресою: [ADDRESS] , просить суд заяву задовольнити та встановити факт належності правовстановлюючого документу. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд даної справи за відсутності. Представник заінтересованої особи Одеського державного нотаріального архіву в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Делі Н.Г. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 29.10.2020 року. Так. Із вказаного свідоцтва вбачається, що батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №Л3-233615-ф/л від 29.10.2020. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке останній отримав у спадщину від свого батька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за номером 2-524. Суд констатує, що на виконання вимог ухвали суду від 09.06.2021 року про витребування доказів Одеським державним нотаріальним архівом було надано копію Спадкової справи №182/1993 за померлим [INFO] [PERSON] . Так, із вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Сином даного спадкодавця був [PERSON] [INFO] , що підтверджується посвідкою про народження № [NUMBER] . Посвідка видана на російській мові, в якій дана особа зазначена російською мовою « [PERSON] ». Однак, із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2002 року, посвідченого Державним нотаріусом четвертої одеської державної нотаріальної контори Потоня Є.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-524, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є громадянин [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що при видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із перекладом прізвищ з російської на українську мову, було допущено помилку у прізвищі батька заявника, а саме замість вірного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] », як це зазначено в Свідоцтві про народження № [NUMBER] , виданого Відділом актів громадянського стану та Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2018 року. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що заявником [PERSON] було доведено факт, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Потонєй Є.С. було допущено описку у прізвищі спадкодавця, яким є батько заявника, а саме помилково зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Таким чином, суд констатує, що у зв`язку із зазначеними вище розбіжностями, заявник позбавлений можливості оформити право на спадщину за померлим батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії АЕР №211772 від 24.05.2002 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Потонєй Є.С., зареєстрованого в\~реєстрі за\~номером 2-524 на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , є захист інтересів заявника в оформленні його спадкових прав та прийняття спадщини за померлим батьком. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документів, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернувся до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому дана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved