Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він з 25.05.1982 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працював в небезпечних умовах праці й отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності 80 %. В наслідок отриманого професійного захворювання він частково втратив працездатність, став інвалідом 2- групи, постійно хворіє і значно обмежений в життєдіяльності. Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому було заподіяно моральної шкоди, оскільки він постійно хворіє, обмежений у звичках і бажаннях, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Тому просить стягнути з відповідача 16000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача заперечила проти позову, вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки позивач був обізнаний про умови своєї праці та свідомо пішов працювати. Зазначила, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди. На даний час позивач працює на посаді швейцара в готелі «Хімік», в його обов»язки входить вчиняти ряд дій, які потребують значних навантажень та тривалого перебування на ногах. Тому просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог. Представник третьої особи до суду не з'явився. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 25.05.1982 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем ( на даний час працює на посаді швейцара в готелі «Хімік») , до 2006 року працював в небезпечних умовах праці й отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності. Одними з причин професійного захворювання позивача стали недосконалість технологій, механізмів та технологічного обладнання, незадовільний стан виробничого середовища. В наслідок невиконання роботодавцем вимог законодавства в частині забезпечення безпечних умов праці, позивачка тривалий час працювала в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, що підтверджується копією акту (а.с. 9-10). Згідно висновку МСЕК від 17.12.2012 року позивачу була встановлено 80 % стійкої втрати працездатності і встановлена 2 група інвалідності безтерміново. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с. 7-8), актом розслідування профзахворювання (а.с. 9) та довідкою МСЕК (а.с. 10). За таких обставин суд приходить до висновку про незабезпечення відповідачем усупереч з вимогами ст. 153 КЗпП безпечних і нешкідливих умов праці та порушення ним вимог нормативних актів з охорони праці щодо умов праці позивача на робочому місці, безпеки технологічних процесів, що свідчить про порушення прав позивача і заподіяння йому з вини підприємства моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з професійним захворюванням, стійкою втратою працездатності, вимушеними негативними змінами в організації свого життя. За таких умов посилання відповідача на усвідомлення позивачем негативних наслідків умов роботи для його здоров'я є недоречним і не заслуговує на увагу. При визначенні розміру грошової компенсації на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер професійного захворювання, умови в яких воно було отримане, вік потерпілого, негативні наслідки, що виникли для позивача в наслідок їх дії, те що позивачу встановлено стійку втрату працездатності та його визнано інвалідом та визначає її розмір в 8000 грн., оскільки вказаний позивачем розмір грошової компенсації завданої йому моральної шкоди є явно завищеним. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями ст. 153, 173, 237-1 ЦК України та ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Спір суду підвідомчий. Відповідно до ст.. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Підвідомчість справ господарським судам встановлена ст.. 12 ГПК України. Пунктом 7 частини першої вказаної статті ( в редакції 18 січня 2013 року) та ч.4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначено, що господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство підвідомча справа з майновими вимогами до боржника , стосовно якого порушено справу про банкрутство. Дійсно ухвалою Господарського суду Сумської області від 24.10.2011 року відносно ПАТ «Сумихімпром» порушено провадження у справі про банкрутство. Однак, незважаючи на можливість відшкодування моральної шкоди грішми, майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України), за своїм характером даний спір з приводу стягнення з роботодавця моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, є не майновим, а тому повинен розглядатися в порядку цивільного процесуального судочинства. За наведених вище обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: approved