Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач у лютому 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26 жовтня 2012 року був укладений договір № 1656 про позику грошей, в якому було вказано що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 44 280 грн. 00 коп., і повинен був повернути кошти не пізніше 26 листопада 2012 р. 29 квітня 2013 року був укладений договір № 579 про позику грошей, в якому було вказано що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 214 200 грн. 00 коп., і повинен був повернути кошти не пізніше 29 травня 2014 року. 29 травня 2013 року був укладений договір № 670 про позику грошей, в якому було вказано, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 128 520 гривень 00 коп., і повинен був повернути кошти не пізніше 29 червня 2013 року. 16 вересня 2013 року був укладений договір № 1157 про позику грошей, в якому було вказано, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 87 740 грн. 00 копійок, і повинен був повернути кошти не пізніше 16 жовтня 2013 року. На всі вищевказані договори позики були вчинені виконавчі написи та відкрито провадження відділом Виконавчої Служби МЮ України м. Дніпро Індустріального району. На сьогоднішній день борг [PERSON] так і не повернув. Таким чином, [PERSON] має заборгованість за договором позики № 1656 від 26.10.2012 року у розмірі 136 309 грн. 59 коп. з яких: 44 280 грн. - заборгованість за договором позики; 83 895 грн. 86 коп. - індекс інфляції за період з 26.11.2012 року по 14.01.2019 року; 8 133 грн. 73 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 579 від 29.04.2013 року у розмірі 596 980 грн. 80 коп. з яких: 214 200 грн. - заборгованість за договором позики; 352 992 грн. 33 коп. - індекс інфляції за період з 29.05.2014 року по 14.01.2019 року; 29 788 грн. 47 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 670 від 29.05.2013 року у розмірі 392 589 грн. 14 коп. з яких: 128 520 грн. - заборгованість за договором позики; 242 667 грн. 92 коп. - індекс інфляції за період з 29.06.2013 року по 14.01.2019 року; 21 401 грн. 22 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 1157 від 16.09.2013 року у розмірі 266 855 грн. 28 коп. з яких: 87 740 грн. - заборгованість за договором позики; 165 290 грн. 82 коп. - індекс інфляції за період з 16.10.2013 року по 14.01.2019 року; 13 824 грн. 46 коп. - 3 відсотка річних, а загальний розмір заборгованості за вищевказаними договорами позики складає 1 392 734 грн. 81 коп. з яких: 474 740 грн. - заборгованість за договорами позики; 844 846 грн. 93 коп. - індекс інфляції за весь час прострочення; 73 147 грн. 88 коп. - 3 відсотка річних. Просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 1 392 734 грн. 81 коп. та судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення боргу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 01 лютого 2019 року позов [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 05.03.2019 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 26 березня 2019 року було продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 06 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.05.2019 року. Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року був укладений договір № 1656 про позику грошей, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 44 280 грн. 00 коп., які повинен був повернути не пізніше 26 листопада 2012 року. 29 квітня 2013 року був укладений договір № 579 про позику грошей, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 214 200 грн. 00 коп., які повинен був повернути не пізніше 29 травня 2014 року. 29 травня 2013 року був укладений договір № 670 про позику грошей, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 128 520 грн. 00 коп., які повинен був повернути не пізніше 29 червня 2013 року. 16 вересня 2013 року був укладений договір № 1157 про позику грошей, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 87 740 грн. 00 копійок, які повинен був повернути не пізніше 16 жовтня 2013 року. На всі вище вказані договори позики були вчинені виконавчі написи, за якими Індустріальним відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження. [PERSON] борг за вищевказаними договорами позики до теперішнього часу не повернув. Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві, [PERSON] має заборгованість за договором позики № 1656 від 26.10.2012 року у розмірі 136 309 грн. 59 коп. з яких: 44 280 грн. - заборгованість за договором позики; 83 895 грн. 86 коп. - індекс інфляції за період з 26.11.2012 року по 14.01.2019 року; 8 133 грн. 73 коп. - 3 відсотка річних. За договором позики № 579 від 29.04.2013 року у розмірі 596 980 грн. 80 коп. з яких: 214 200 грн. - заборгованість за договором позики; 352 992 грн. 33 коп. - індекс інфляції за період з 29.05.2014 року по 14.01.2019 року; 29 788 грн. 47 коп. - 3 відсотка річних. За договором позики № 670 від 29.05.2013 року у розмірі 392 589 грн. 14 коп. з яких: 128 520 грн. - заборгованість за договором позики; 242 667 грн. 92 коп. - індекс інфляції за період з 29.06.2013 року по 14.01.2019 року; 21 401 грн. 22 коп. - 3 відсотка річних. За договором позики № 1157 від 16.09.2013 року у розмірі 266 855 грн. 28 коп. з яких: 87 740 грн. - заборгованість за договором позики; 165 290 грн. 82 коп. - індекс інфляції за період з 16.10.2013 року по 14.01.2019 року; 13 824 грн. 46 коп. - 3 відсотка річних. Загальний розмір заборгованості за вищевказаними договорами позики складає 1 392 734 грн. 81 коп. з яких: 474 740 грн. - заборгованість за договорами позики; 844 846 грн. 93 коп. - індекс інфляції за весь час прострочення; 73 147 грн. 88 коп. - 3 відсотка річних. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договорами позики № 1656 від 26.10.2012 року у розмірі 44 280 грн., № 579 від 29.04.2013 року у розмірі 214 200 грн., № 670 від 29.05.2013 року у розмірі 128 520 грн., № 1157 від 16.09.2013 року у розмірі 87 740 грн., разом у розмірі 474 740 грн., задоволенню не підлягають, оскільки щодо вищевказаних договорів позики вчинено виконавчі написи та відкрито виконавчі провадження. Позивачем не надано доказів щодо скасування чи визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, а також доказів стосовно стадії виконавчих проваджень, а тому стягнення судом боргу за договорами позики призведе до подвійного стягнення суми боргу з відповідача. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних судом встановлено правомірність нарахування останніх. Встановивши факт отримання відповідачем у позивача у борг коштів, факт не повернення цих коштів у визначений в розписках строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором позики № 1656 від 26.10.2012 року у розмірі 83 895 грн. 86 коп. - індекс інфляції за період з 26.11.2012 року по 14.01.2019 року; 8 133 грн. 73 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 579 від 29.04.2013 року у розмірі 352 992 грн. 33 коп. - індекс інфляції за період з 29.05.2014 року по 14.01.2019 року; 29 788 грн. 47 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 670 від 29.05.2013 року у розмірі 242 667 грн. 92 коп. - індекс інфляції за період з 29.06.2013 року по 14.01.2019 року; 21 401 грн. 22 коп. - 3 відсотка річних; за договором позики № 1157 від 16.09.2013 року у розмірі 165 290 грн. 82 коп. - індекс інфляції за період з 16.10.2013 року по 14.01.2019 року; 13 824 грн. 46 коп. - 3 відсотка річних, загальний розмір 917 994 грн. 81 коп. з яких 844 846 грн. 93 коп. - індекс інфляції за весь час прострочення; 73 147 грн. 88 коп. - 3 відсотка річних. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині вимог в сумі 9 179 грн. 94 коп.

Outcome: partial