Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.06.2019 року у сумі 1 935 573,24 грн. з яких: 241 596,00 грн. - сума позики; 212 921,28 грн. - проценти за користування грошовими коштами за період з 09.07.2016 р. по 09.07.2019 р.; 24 159,60 грн. - збитки; 48 319,20 грн. - неустойка; 7 320,36 грн. - інфляційні збитки та 1 401 256,80 грн. - пеня. Крім того, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 30.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача у власність позику у сумі 9 000 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 15.06.2020 року. Крім того, договором був встановлений обов`язок зі сплати 8% процентів від суми позики кожного місяця за весь період дії договору. Однак зазначені обов`язки відповідач не виконував та у визначений договором строк кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Судом встановлено, що 30.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача у власність позику у сумі 9 000 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 15.06.2020 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зокрема, п.3 Договору позики передбачено, що Позичальник зобов`язався сплачувати Позикодавцю 8 % від суми позики за кожен місяць. Пунктом 4 Договору передбачено, що проценти виплачуються на залишок (неповернену) суму позики, не пізніше останнього числа кожного місяця за тим за яким провадиться оплата в повному обсязі та однією сумою. Всупереч визначеному у Договорі порядку розрахунку, позичальник не виконав умови Договору, що свідчить про порушення п.п.3,4 Договору. Згідно умов пункту 6 Договору, в разі невиконання та/або неналежного виконання відповідачем будь-якої умови Договору, позивач має право вимагати від нього дострокового виконання обов`язків за Договором. Таким чином, 01.09.2019 року у позивача виникло право вимагати у відповідача дострокового виконання Договору та повернення суми боргу. Крім того, 15.06.2020 року відповідач не повернув суму позики, яка згідно з даними офіційного сайту НБУ, офіційний курс гривні щодо долару США станом на 16.06.2020 року становить 2684,40 гривень за 100 доларів США. Враховуючи надані позивачем відомості з офіційного сайту Національного Банку України, сума позики, яку позивачеві необхідно повернути, становить 9000,00 доларів США, що еквівалентно 241 596,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відсотків за користування позикою, позивач має право на одержання від відповідача процентів за користування позикою за кожний місяць за весь період дії Договору, тобто 9000 доларів США * 8% дорівнює 720,00 доларів США щомісячно. Станом на 16.06.2020 року [PERSON] зобов`язаний сплатити [PERSON] проценти за період з 01.07.2019 року по 31.05.2020 року, що згідно наданого розрахунку становить 7920 доларів США, що еквівалентно 212 921,28 грн. Крім того, відповідно до п. 9 Договору, у разі прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити на корить позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що згідно наданого розрахунку становить 7320,36 грн. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 14 Договору сторони також передбачили обов`язок позичальника зі сплати пені у розмірі 2% від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов`язання за договором, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2020 року становить 1 401 256,80 грн. та підтверджується наданим розрахунком пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 13 Договору, відповідач також зобов`язаний сплатити збитки на користь позивача у розмірі 10 % від суми позики тобто 900 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2020 року становить 24 159,60 грн. Крім того, ч.1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст.549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір неустойки становить 48 319,20 грн. Вищевикладені обставини також визнаються [PERSON] у повному обсязі, про що свідчить відповідна заява, яка міститься в матеріалах справи. У відповідності до чю1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Отже, суд прийняв заяву відповідача про визнання позову, встановив, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved