Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. Квартира була приватизована його батьками [PERSON] та [PERSON] разом позивачем, щопідтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 березня 2005 року виданого органом приватизації виконкомом Тростянецької міської ради на підставі рішення виконкому від 16 березня 2005 року № 222, долі співвласників є рівними. Батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Спадщину після смерті батька фактично прийняв позивач та дружина померлого [PERSON] як спадкоємці першої черги. На цей час у квартирі зареєстровані позивач, його мати [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON] та сестра дружини [PERSON]. Відповідач була зареєстрована у квартирі з вересня 2013 року і фактично ніколи в не проживала, особистих речей відповідача в квартирі не має. Відповідач не є членом сім'ї, участі в утриманні квартири не бере, фактичне місце проживання її невідоме. Домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житлом немає. Реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає позивачувільно розпоряджатися своєю власністю. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] 1986 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 14.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.23,30). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, позивач [PERSON] та його батьки [PERSON] і [PERSON] є власникамиквартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на житло від 28 березня 2005 року, посвідченого органом приватизації виконкому Тростянецької міської ради та зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.8, 9). [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років у м.Харків (а.с.7). Відповідач з 07.09.2013 зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.10-12). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що є сусідами позивача, вони підтвердили, що [PERSON] ніколи не проживала і не проживає у квартирі позивача [ADDRESS] Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України). При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї,а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ураховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач, яка не є і не була членом сім'ї позивача, не проживає і не проживала у спірнійквартирі, а факт її реєстрації створює перешкоди позивачу у користуванні належною їй квартирою, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь останньої слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved