Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», пред'явив позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого позивач просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12488 гривень 74 копійки за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог у позові позивач зазначив про те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 13 грудня 2013 року відповідач отримав кредит в розмірі 800 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач станом на 04 травня 2017 року порушив зобов'язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 12488 гривень 74 копійки, яка складається з наступного: 604 гривні 84 копійки - заборгованість за кредитом; 8413 гривень 01 копійка - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 570 гривень 89 копійок - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача, публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за довіреністю Сафір Федір Олегович, не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив відомості про те, що він позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, де позов визнав частково, та письмове заперечення проти позову. За змістом згаданого заперечення відповідач погоджується з необхідністю сплати лише заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами за користування кредитом. В решті позов відповідач за текстом заперечення не визнає і, поряд з іншим, зазначає, що на цей час позовна давність щодо інших позовних вимог сплинула. На застосуванні позовної давності відповідач, як убачається із заперечення, наполягає та про це заявляє (а.с. 48). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних обставин. Судом з'ясовано, що між позивачем та відповідачем виникло зобов'язання, яке підтверджується даними копії письмового кредитного договору від 13 грудня 2013 року (а.с. 5-30), згідно якого кредитодавець (позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві [PERSON].) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач [PERSON] не виконав умови вказаного кредитного договору, порушивши пункт 2.1.1.5.5 Умов, на яких базуються договірні зобов'язання сторін (а.с. 25 на звороті), своєчасно не повернувши за договором кошти банку, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити, але з урахуванням позовної давності, на застосуванні якої наполягає відповідач [PERSON]. Зокрема, у зв'язку з порушенням виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач [PERSON] станом на 04 травня 2017 року має прострочену заборгованість у розмірі 12488 гривень 74 копійки, яка складається з наступного: 604 гривні 84 копійки - заборгованість за кредитом; 8413 гривень 01 копійка - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та за комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 570 гривень 89 копійок - штраф (процентна складова), що загалом підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4). Як видно із вказаного, поряд з позовними вимогами за позовом про стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом, позивачем також заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також про присудження штрафів. Відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності. Відповідно до правил ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно з приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право через захист його судом. Статтею 257 Цивільного кодексу України установлена загальна позовна давність - три роки, а п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення пені чи штрафу установлена спеціальна позовна давність - один рік. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Виходячи із результатів системного аналізу наведених норм права та викладених обставин справи, суд переконаний, що перебіг позовної давності за вимогами на підставі кредитного договору розпочався з дня, наступного за строком останнього платежу за кредитом, який було здійснено 24 липня 2014 року (про що свідчать дані розрахунку заборгованості за кредитним договором на а.с. 4). Таким чином, позовна давність для стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом у даній справі спливатиме після 24 липня 2017 року, а для пені та штрафів - після 24 липня 2015 року. Втім, позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом 14 травня 2017 року (згідно копії наклейки на пакеті оператора доставки, що знаходиться на а.с. 39), тобто з пропуском позовної давності для вимог щодо стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] за позовом суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 9017 гривень 85 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 604 гривні 84 копійки та 8413 гривень 01 копійки заборгованості за процентами за користування кредитом, а у стягненні 2400 гривень 00 копійок заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом і штрафів в сумах 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) і 570 гривень 89 копійок (процентна складова) відмовити за пропуском позовної давності. Приходячи до висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої позивачем 2400 гривень 00 копійок заборгованості за пенею та комісією, суд зауважує, що так ця заборгованість тільки названа позивачем, але за своєю сутністю вона схожа на штраф, про що свідчать дані розрахунку заборгованості за позовом (а.с. 4). Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: partial