Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 19 липня 2019 року. Після надходження до суду інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, 30 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2017 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 5000 грн. щомісяця. При ухваленні зазначеного рішення він погодився на вказану суму, так як на той час працював у ТОВ «Ем Ес Сі Крюінг Сервісес» на посаді інспектора з кадрів закордонного плавання і його середньомісячна заробітна плата за 2018 рік складала 53567,78 грн. На теперішній час у нього змінився матеріальний та сімейний стан, у зв`язку з чим він не може сплачувати аліменти у визначеному вищевказаним рішенням розмірі. Так, з вересня 2018 року він не працює за попереднім місцем роботи, а після перерви у кілька місяців - з грудня 2018 року працевлаштований у ТОВ «Даніка Крюінг Сервісіз» із середньомісячною заробітною платою 6873,23 грн., тобто його заробітна плата стала меншою майже у 8 разів, що свідчить про погіршення його майнового стану. Крім того, [INFO] у нього народився син [PERSON] , а також на його утриманні у зв`язку з пологами та доглядом за дитиною до 3-х років перебуває його дружина [PERSON] Зазначені обставини призвели до виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів. Тому він просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2017 року на утримання доньки [PERSON] , з 5000 грн. щомісяця до 1000 грн. щомісяця. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Київським районним судом м.Одеси, позовні вимоги підтримав, пояснивши, що на час вирішення питання про стягнення аліментів позивач працював на високооплачуваній роботі, у зв`язку з чим не заперечував проти розміру аліментів в 5000 грн. На даний час змінився фінансовий стан позивача, так як у нього інша робота з меншою заробітною платою. Крім того, він перебуває у іншому шлюбі, в якому має дитину і тепер не має змоги сплачувати таку суму аліментів, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом та просити зменшити розмір аліментів до 1000 грн. на місяць. Крім того, він звернув увагу, що відповідач у письмових поясненнях посилається на те, що витрати на дитину мають бути рівними між батьками, а тому, на думку представника позивача, відповідач теж має утримувати свою дитину в такому ж розмірі, як і позивач, але як видно з довідки про її заробітну плату, вона не має таких заробітків, тому, він вважає, що відповідач не може вимагати таку суму (5000 грн.) і від позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність до повного завершення розгляду справи, так як вона фактично проживає у м.Київ, де працює, а також у неї на вихованні та утриманні перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вона не може з`явитись до суду /а.с.63/. Крім того, відповідач подала до суду клопотання про долучення додаткових доказів, в якому просила долучити до матеріалів справи довідку про її дохід за період з 27.06.2019 року по 31.08.2019 року, який склав близько 15000 грн., а також копію договору найму квартири, в якій вона з дитиною проживає, яку з допомогою її батьків орендує її рідний брат [PERSON] , так як вона самостійно не має можливості орендувати житло в столиці. Вона вважає заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення вказаного позивачем розміру аліментів призведе до порушення рівності прав дитини на утримання від батька аліментів відповідно до положень Закону. Тому вона просила в задоволенні позову відмовити /а.с.52-61/. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] /а.с.61/. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2017 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2016 року /а.с.7/. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, позивач станом на 26 квітня 2019 року, починаючи з січня 2019 року має заборгованість по аліментах у розмірі 20000 грн. /а.с.24/. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст. 263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан. Так, 09 вересня 2017 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб /а.с.18/. [INFO] у позивача та [PERSON] народився син - [PERSON] /а.с.19/. Крім того, позивач змінив місце роботи, у зв`язку з чим змінилося його матеріальне становище. Так, у період з 01 січня по 30 серпня 2018 року позивач працював в ТОВ «ЕМ ЕС СІ КРЮІНГ СЕРВІСЕС» на посаді інспектора з кадрів закордонного плавання та розмір його заробітної плати у період з 01 січня по 31 грудня 2017 року склав 731763,25 грн., що складало в середньому по 60980,27 грн. на місяць; з 01 січня по 30 серпня 2018 року - 532350,62 грн., що складало в середньому по 66543,82 грн. на місяць /а.с.21-22/. З 04.12.2018 року позивач працює в ТОВ «Даніка Крюінг Сервісіз» на посаді організатора з персоналу та розмір його заробітної плати з 04 грудня 2018 року по 31 серпня 2019 року склав 78580,47 грн., що в середньому складає по 8731,16 грн. на місяць /а.с.20, 86/. Таким чином позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Що стосується суми, до якої слід зменшити розмір аліментів, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років складає 2118 грн. Доказів того, що дитина [PERSON] потребує утримання від батька саме на суму 5000 грн., а також того, що позивач може сплачувати аліменти в такому розмірі, відповідач, в порушення ст.81 ЦПК України, суду не надала. Поряд із цим, зменшення розміру аліментів до 1000 грн. на місяць, як того просив позивач, тобто до розміру, навіть меншого, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений ч.2 ст.182 СК України, не відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини. Тому, з урахуванням обставин справи, беручи до уваги, що відповідно до ст.141 СК України обов`язки батьків щодо дитини є рівними, суд приходить до висновку, що для забезпечення умов життя, достатніх для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, необхідним і достатнім розміром, до якого слід зменшити розмір аліментів на дитину [PERSON] , є 2000 грн. і для сплати аліментів в такому розмірі заробіток позивача є достатнім. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Посилання відповідача як на підставу для відмови позивачу у позові на невисокі власні доходи, у зв`язку з чим вона не має можливості самостійно орендувати житло в м.Києві, а тому проживає в квартирі, яка орендована її братом за допомогою їх батьків, а крім того, на те, що на її утриманні перебуває їх з позивачем малолітня донька, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як до обов`язків позивача належить утримання саме дитини, а не відповідача, і такий же обов`язок щодо дитини має і відповідач. Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на імперативність норми про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, так як ці посилання є помилковими і такими, що не грунтуються на законі. Так, ст.192 Сімейного кодексу України передбачена можливість зміни розміру аліментів як за позовом платника аліментів, так і за позовом одержувача аліментів, а спосіб стягнення аліментів, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Outcome: partial