Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2015 року [PERSON], керуючи належним йому на праві власності технічно-справним автомобілем MERCEDEZ-BENZVITOн.з. [NUMBER], рухаючись близько 21 год.10 хв. в напрямку центра м. Суми по вул. Харківська в районі в'їзду в м. Суми, вчинив наїзд на позивача [PERSON], який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ. Забій головного мозку. Лінійний перелом потиличної кістки з переходом на обидві піраміди скроневих кісток. Церебросубарахноідальний крововилив. Забійна рана лобної ділянки». Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №617 від 28.05.2015 року, дані тілесні ушкодження являлись небезпечними для життя і по цій ознаці відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходились у прямому причинному зв'язку з отриманими ушкодженнями в результаті ДТП. Вказані обставини встановлені вироком Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2015 року по справі № 591/3863/15-К, який набрав законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі полісу № АІ/3820735 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19листопада 2014 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] відшкодував позивачу завдану шкоду в добровільному порядку, ним було заявлено цивільний позов в кримінальній справі щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн. до ПрАТ «СТ «Іллічівське». Вироком Зарічного райсуду м. Суми від 6.11.15. позов було задоволено та постановлено стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на мою користь 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Однак, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.02.2016 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2015 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди на мою користь було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди у розмірі 5000 грн. У зв'язку з тим, що [PERSON] відшкодував позивачу завдану шкоду в добровільному порядку, ним було заявлено цивільний позов в кримінальній справі щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн. до ПрАТ «СТ «Іллічівське». Вироком Зарічного райсуду м. Суми від 6.11.15. позов було задоволено та постановлено стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на мою користь 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Однак, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.02.2016 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2015 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди на мою користь було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди у розмірі 5000 грн. (а.с.10-12). В обґрунтування свого рішення суд апеляційної інстанції послався на положення ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначено про те, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'ю під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю. Однак, суд вказав, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю. Оскільки ж позивач не звертався до страховика з відповідною заявою про відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю, то не може виплачуватись і сума завданої моральної шкоди. Таким чином невиконання обов'язків, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо подання заяви про страхове відшкодування, та документів на підтвердження шкоди заподіяної здоров'ю, з урахуванням положень п. 37.1.3 ст. 37 цього Закону, позбавили можливості як страховика так і суд визначити розмір заподіяної матеріальної та моральної шкоди у порядку, визначеному вказаним Законом. Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3820735 між ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та [PERSON] розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн. Позивач послався на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, не порушуючи встановлений законом 3-х річний термін, 19.04.2017 року на адресу ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» позивачем була направлена заява про виплату страхового відшкодування. Однак, відповіді від ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на його адресу так і не надійшло. 10.07.2017 року представником [PERSON], було направлено адвокатський запит з проханням надати відповідь про результати розгляду вищезгаданої заяви. Але жодної відповіді і на даний запит від ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» не отримано, що позивач розцінює як відмову у виплаті страхового відшкодування. ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» порушує норми ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою регулюється порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. На даний час майнова та моральна шкода заподіяна життю та здоров'ю позивача не відшкодована, в зв'язку із чим він вимушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, пояснили, що право позивача порушене і підлягає захисту, просили задовільнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON], повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що 10 квітня 2015 року [PERSON], керуючи належним йому на праві власності технічно-справним автомобілем MERCEDEZ-BENZVITOн.з. [NUMBER], рухаючись близько 21 год.10 хв. в напрямку центра м. Суми по вул. Харківська в районі в'їзду в м. Суми, вчинив наїзд на позивача [PERSON], який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ. Забій головного мозку. Лінійний перелом потиличної кістки з переходом на обидві піраміди скроневих кісток. Церебросубарахноідальний крововилив. Забійна рана лобної ділянки». Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №617 від 28.05.2015 року, дані тілесні ушкодження являлись небезпечними для життя і по цій ознаці відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходились у прямому причинному зв'язку з отриманими ушкодженнями в результаті ДТП. Вказані обставини встановлені вироком Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2015 року по справі № 591/3863/15-К, який набрав законної сили, а отже, не підлягають доказуванню (а.с.8-12). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі полісу № АІ/3820735 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19листопада 2014 року (а.с.13). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.02.2016 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2015 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди на мою користь було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» моральної шкоди у розмірі 5000 грн (а.с.10-12). В обґрунтування свого рішення суд апеляційної інстанції послався на положення ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначено про те, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'ю під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю. Однак, суд вказав, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю. Оскільки ж позивач не звертався до страховика з відповідною заявою про відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю, то не може виплачуватись і сума завданої моральної шкоди. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем 19.04.2017 року на адресу ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» була направлена заява на виплату страхового відшкодування. Однак відповіді від ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на його адресу не надійшло. 10.07.2017 року представником позивача згідно доручення Центру БВПД було направлено адвокатський запит з проханням надати відповідь про результати розгляду вищезгаданої заяви. На даний запит від ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» відповіді позивачем не отримано (а.с.16-18). На даний час майнова та моральна шкода заподіяна життю та здоров'ю позивача не відшкодована. Отже, судом встановлено, що ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» порушило законне право позивача, не виконуючи вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою регулюється порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону, метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 5 даного Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.1., 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Враховуючи наведені вище докази в їх сукупності, а також норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров'ю у розмірі 100 000 гривень, а також судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved