Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач, або ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулось в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 20 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1524822. Невід`ємною частиною даного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Однак відповідач свої кредитні зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. В подальшому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року, відповідно до якого останньому як новому кредитору передано право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й до [PERSON] , але останній не здійснив жодного платежу ні на рахунки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ні ТОВ «ФК «ЄАПБ». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.04.2020 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1524822 від 20 листопада 2019 року в розмірі 43152 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6480 грн. - заборгованість за відсотками, 24672 грн. - заборгованість за пенею. Посилаючись на викладене, умови договору та норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості і судові витрати по справі. 08 червня 2021 року від відповідача поштою надіслано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає, та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також застосувати строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій. 11 червня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначив, що при формуванні реєстру боржників за договором факторингу № 23042020 від 23.04.2020 помилково розраховано складові заборгованості відповідача за договором № 1524822 від 20.11.2019 в сумі 43152 грн., а саме: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6480 грн. - заборгованість за відсотками, 24672 грн. - заборгованість за пенею. Зазначає, що відповідно картки обліку за договором № 1524822 від 20.11.2019 заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 23.04.2020 становить 43152 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25152 грн. - заборгованість за відсотками, 6000 грн. - заборгованість за пенею, а тому просить суд вважати вірним саме такі розраховані складові заборгованості відповідача за кредитним договором та стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 43152 грн. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте представником відповідача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, зазначивши при цьому, що позов визнає частково, не заперечує проти стягнення заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками, але заперечує щодо стягнення заборгованості за пенею у зв`язку із пропуском терміну звернення до суду з вимогою щодо стягнення пені. У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, згідно умов кредитного договору №1524822 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , та Графіком платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту і Паспортом споживчого кредиту, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 12000 грн. строком на 30 днів, загальна вартість якого за зниженою ставкою включає: 145,90% від суми позики або 17508,00 грн. та включає в себе проценти за користування позикою 45,90 % від суми позики або 5508,00 грн. (а.с.4-5, 6-7). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконував, тіло кредиту та проценти за користування кредитними ресурсами у відповідності до умов кредитного договору у визначений строк не повернув (відповідно до розрахунку заборгованості), в зв`язку з чим, йому нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» по кредитному договору станом на 23.04.2020 склала: 43152 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 25152 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. - сума заборгованості за пенею, що підтверджується наявними в справі розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі. Приписами ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.1 ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1.5 кредитного договору, визначено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди клієнта. На підставі договору факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Новий кредитор), ТОВ «АВЕНТУС Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №1524822 від 20.11.2019 на загальну суму боргу 43152 грн. (а.с.11-12, 13, 14-15, 16,17). ТОВ «ФК «ЄАПБ» належать до фінансових установ, які мають право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг. Вищевказані договори про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень ст.6, 204, 627, 629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Оскільки [PERSON] після передання ТОВ «АВЕНТУС Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за кредитними договорами ніяких платежів первісному чи новому кредитору не сплачував (ст.1082 ЦК України), то він має перед позивачем непогашену заборгованість за кредитним договором в сумі 143152 грн, з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 25152 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 25152 грн. заборгованості за відсотками, доведені, базуються на нормах чинного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Водночас суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6000 грн. заборгованості за пенею, є необґрунтованою з огляду на таке. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно умов кредитного договору №1524822 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , та Графіком платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту і Паспортом споживчого кредиту, визначено строк повернення позики та сплати нарахованих відсотків - 20 грудня 2019 року. Судом встановлено факт прострочення виконання зобов`язання відповідачем з 21 грудня 2019 року. Позивач є правонаступником первісного кредитора на підставі договору факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 12 травня 2021 року, тобто поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення пені, а відповідачем до ухвалення рішення в справі було заявлено про застосування позовної давності, то суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача 6000 грн. заборгованості за пенею, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1524822 від 20 листопада 2019 року у розмірі 37152,00 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25152 грн. - сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позову слід відмовити. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за подання позовної заяви, в сумі 2270,00 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1954,37 грн.(2270х37152:43152). На підставі викладеного,

Outcome: partial