Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 листопада 1999 вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], 20.05.2005 року та [PERSON], [INFO]. Вказала, що через постійні свари їх спільне життя з відповідачем стало не можливе, подружні відносини та ведення спільного господарства відсутні з 2013 року. На момент подання позову кожна з сторін живе своїм власним життям, у звязку з чим просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 02.10.2017 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній, прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне «Анісімова». Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 02.10.2017 року просив суд\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не\~ заперечував\~ щодо розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 13 листопада 1999 року, Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 958, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 358253, виданим повторно 24.01.2017 року. У зазначеному шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії І-КИ № 017609, актовий запис № 545 від 14.06.2005 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 081564, актовий запис № 265 від 11.04.2000 року. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з 2013 року, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та поділ майна відсутні. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різні погляди на життя, відсутність взаємного розуміння, постійні сварки, відсутність спільного господарства протягом тривалого часу При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спір про майно та місце проживання дітей відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved