Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач у листопаді 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS],в якому зареєстрована колишня співмешканка його старшого сина [PERSON] - [PERSON], яка проживала в будинку позивача з січня 2013 року по березень 2013 року. На прохання сина позивач дав згоду на реєстрацію відповідача за адресою належного йому будинку. В середині березня 2013 року відповідач забрала свої речі та виїхала з будинку в м.Білопілля, точної адреси він не знає та не знає також де мешкає на даний час. В будинку відповідач з того часу не з'являлася, перешкод в користуванні її не чинили, речей відповідача в будинку відсутні. Позивач разом з сином просили відповідача добровільно виписатися з будинку, так як її позивач не може оформити субсидію, але вона так і не виписалася. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, щовідповідач була його співмешканкою, але з 2013 року вона не проживає в будинку позивача, де вона зараз знаходиться невідомо, добровільно не бажає вирішувати питання зняття з реєстрації. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася,була повідомлена належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори ГребіникО.Д. та зареєстрованого у Тростянецькому бюро технічної інвентаризації (а.с.7-8). Відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради №1129 від 17.11.2017 року [PERSON] ([PERSON]), [INFO] зареєстрована на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] по паспорту [NUMBER] виданий Тростянецьким РС УДМС України в Сумській області від 08.08.2015 року (а.с.14). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що проживають по сусідству з позивачем у с.Боромля. Близько 5 років тому у будинку [PERSON], по [ADDRESS] проживала співмешканка сина позивача [PERSON] - [PERSON], але на цей час в цьому будинку остання не проживає, близько 5 років її не бачили. Факт не проживання відповідача у будинку по [ADDRESS], який належить позивачу, підтверджується актом від 08.11.2017 року, складеним [PERSON], що проживає по [ADDRESS] та [PERSON], який проживає по [ADDRESS]. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з довідкою Боромлянської сільської ради від 07.11.2017 року та поясненнями позивача відповідач була зареєстрована у будинку як член сім'ї - співмешканка сина (а.с.10). Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 4 роки, її особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин її не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь останньої слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved