Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Ляр Дмитро Юрійович звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.11.2010, яка станом на 31.08.2020 становить 26694 грн 41 коп. та складається з наступного: 4885 грн 07 коп. - заборгованість за кредитом, 21709 грн 34 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 100 грн 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн 00 коп. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 23.11.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг в тому числі у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом написання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.privatbank.ua. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою кредитних карток типу «Універсальна», які йому видавались банком з встановленим кредитним лімітом. При цьому, Умови кредитування за допомогою платіжних карток, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість з урахуванням усіх складових боргу в сумі 26694 грн 41 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Факт укладення договору кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку, довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку: витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Факт видачі позичальнику кредитної картки впродовж часу кредитування та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою з номерами всіх виданих карток, а також довідкою про встановлення кредитного ліміту на кредитну картку та випискою про грошові операції по картковому рахунку станом на 17.09.2020. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками, які додає до позовної заяви. Ухвалою від 13.11.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. 16.01.2021 відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та пакет документів, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, проте відзив на позов не надав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Судом встановлено наступні обставини. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 23.11.2010 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. З анкети-заяви вбачається, що [PERSON] висловив бажання отримати кредитну картку типу «Універсальна» з наданням кредитного ліміту - 1000,00 грн (а.с.11). У формулярі цієї Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що клієнт погоджується, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомився в письмовому вигляді та зобов`язується їх виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», підписаної 23.11.2010 [PERSON] , пільговий період діє до 55 днів за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, що слідує за датою виникнення заборгованості. Базова відсоткова ставка в місяць по закінченню пільгового періоду становить 2,5% та нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році. Строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ = пеня(1) + пеня(2), де пеня(1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн у місяць, нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочки за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів становить 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків а комісій (а.с.13). Також позивачем додано до позову Анкету-заяву від 14.01.2019 між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12). Суд відхиляє цей доказ як неналежний, оскільки в цій заяві відсутні будь-які рукописні записи - відповіді на запитання анкети, в тому числі і анкетні відомості про особу відповідача, а підпис навпроти друкованого запису « [PERSON] » є очевидно відмінними за нахилом від підпису відповідача в Анкеті-Заяві від 23.11.2010. Крім цього, у позовній заяві позивач не викладає обставини, які він бажає підтвердити цією Анкетою-заявою. Згідно довідки, складеної представником позивача, клієнту [PERSON] за договором від 23.11.2010 банком були видані наступні кредитні картки: 23.11.2010 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2014 року включно; 14.12.2011 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2015 року включно; 29.06.2016 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до березня 2018 року включно; 14.01.2019 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2022 року включно (а.с.9). Відповідно до вказаної довідки та довідки про зміну умов кредитування 23.11.2010 банк встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн на картку № [NUMBER] з терміном дії до 10/2014. В подальшому позивачем було збільшено кредитні ліміти: 19.12.2011 - до 1000,00 грн; 05.03.2012 - до 2000,00 грн та 16.08.2012 - до 5000,00 грн (а.с.10). Встановлення таких кредитних лімітів 19.12.2011, 05.03.2012 та 16.08.2012 відображено і у виписці по картковому рахунку відповідача, а тому сприймається судом як доведений факт (а.с.50,51). З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що він з 23.11.2010 по 28.02.2014 активно користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, оплати послуг тощо (а.с. звор.стор.а.с.48, а.с.49-51). Також з виписки по картковому рахунку відповідача видно, що з 23.11.2010 поступали кошти, які позивач зараховував на погашення використаного ліміту, відсотків за користування кредитом, відсотків на прострочену заборгованість, пені та комісії. Виписка по картковому рахунку та наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджує, що відповідач користувався коштами банку у споживчих цілях за допомогою кредитних карток: № [NUMBER] з терміном дії 10/2014 та № [NUMBER] з терміном дії 09/2015 року. При цьому, [PERSON] вперше скористався коштами банку 23.11.2010 на суму 200,00 грн, а 28.02.2014 здійснив останнє зняття готівки в банкоматі на суму 50,00 грн з використанням картки № [NUMBER] та після цього припинив будь-які операції по зняттю кредитних коштів, оплати товару та послух за рахунок кредитного ліміту. Станом на дату останнього використання відповідачем кредитних коштів на особисті потреби (28.02.2014) За [PERSON] рахувалась заборгованість перед банком в розмірі 4999,33 грн, з яких 4885,07 грн - неповернутий кредит та 114,26 грн - відсотки, нараховані за ставкою 2,5% у місяць (30% річних), як було зазначено у довідці про умови кредитування, підписаної відповідачем 23.11.2010. (а.с.7, а.с 48-49, а.с.13) В подальшому банк продовжив нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованість та пеню у фіксованому розмірі (штрафу), а відповідач здійснював операції виключно по погашенню кредитної заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків по своєчасному поверненню кредитних коштів на умовах, які він прийняв, підписавши довідку від 23.11.2010, на кінцеву дату строку дії активної кредитної картки № [NUMBER] - 30.09.2015 борг відповідача перед банком склав 13014,32 грн, з яких: 4885,07 грн - борг по кредиту з урахуванням поточної та простроченої заборгованості, 7929,25 - борг за відсотками, 200 грн - пеня (а.с.7-8). З розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку [PERSON] також встановлено, що після строку дії останньої активної кредитної картки № [NUMBER] - 09/2015, банком було зараховано 6685,84 грн на погашення кредитної заборгованості, що визначено судом простим арифметичним складанням відповідних сум згідно виписки по картковому рахунку відповідача. При цьому, заборгованість відповідача не зменшилась, а зросла та станом на 29.02.2020 склала 26694,41 грн, внаслідок продовження нарахування позивачем нараховувати відсотки та пеню (а.с.8,9,47). Саме цю суму: 26694,41 грн, з яких 4885,07 грн. - борг за кредитом, 21709,34 грн - несплачені проценти, 100 грн - пеня, АТ «КБ ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що внаслідок підписання сторонами Анкети заява та Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 23.11.2010 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, на визначених у Довідці умовах, з якими під підпис був ознайомлений відповідач. Довідка про видані відповідачу кредитні картки, Виписка по картковому рахунку [PERSON] разом з розрахунком заборгованості за кредитним договором доводить факт користування відповідачем кредитними коштами у споживчих цілях та неналежне виконання ним своїх зобов`язань по поверненню використаних коштів та сплаті відсотків за користування ними. З виписки по картковому рахунку [PERSON] судом встановлено, що після закінчення строку кредитування (30.09.2015) з використанням кредитних карток № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідач не користувався у кредитних цілях наступними картками: № [NUMBER] від 29.06.2016 зі строком дії до 03/18 та № [NUMBER] від 14.01.2019 зі строком дії до 10/22, відомості про які представник позивача вказав у складеній ним же довідці. У цій справі сторони строк кредитного договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, який закінчився 30.09.2015 зі спливом строку дії останньої активної кредитної картки № [NUMBER] , якою користувався відповідач. Такого висновку суд дійшов, встановивши, що після цієї дати позивач протягом дев`яти місяців не видавав відповідачу жодної кредитної картки, а після цього на будь-яку іншу картку банком не було встановлено кредитний ліміт. Детальний аналіз розрахунку кредитного боргу та виписки по картковому рахунку дає підстави вважати необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в розмірі 26694,41 грн, оскільки така сума утворилась внаслідок продовження позивачем нараховувати на кредитну заборгованість відповідача відсотків, пені, штрафів після спливу строку кредитування (строку дії картки), тобто після 30.09.2015. Крім того, такі подальші нарахування здійснювались, не у відповідності тарифів та умов зазначених у Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» від 23.11.2010, а на підставі змінюваних та оновлених Тарифів, Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк», з якими відповідач при укладенні кредитного договору 23.11.2010 та в подальшому не був ознайомленим. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві чи інших документах домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 31.10.2018 справа № 202/4494/16-ц та від 28.03.2018/ справа 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В подальшому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Надавши відповідачу кредитні картки зі встановленим кредитним лімітом, позивач взяв на себе обов`язок здійснювати кредитування відповідача протягом строку дії таких кредитних карток, а у відповідача, який користувався відповідними послугами банку, виник обов`язок повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, визначених договором. Встановивши на підставі розрахунку боргу та виписки по картковому рахунку, що відповідач [PERSON] станом на 30.09.2015 - дату закінчення строку дії кредитної картки (дату спливу строку кредитування), мав перед позивачем АТ «КБ ПриватБанк» борг за кредитним договором в сумі 13014,32 грн (4885,07 грн - борг по кредиту, 7929,25 - борг за відсотками, 200 грн - пеня), то з врахуванням 6685,84 грн, зарахованих банком на погашення цього боргу, неповернута сума кредитної заборгованості складає 6328,48 грн (13014,32 - 6685,84), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Інший висновок не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 26694,41 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 6328,48 грн, що становить 23,7% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 498,17 грн судових витрат у виді судового збору (2102,00 х 23,7%). На підставі викладеного,

Outcome: partial