Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кириківське» /далі ТОВ «Кириківське»/ 22 вересня 2021 року звернувся до суду з цією позовною заявою до [PERSON] , Фермерського господарства «Апіс» /далі ФГ «Апіс/ про визнання договору оренди землі, укладеного 01 червня 2017 року між [PERSON] та ФГ «Апіс», державна реєстрація якого відбулася 22 вересня 2017 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21 вересня 2006 укладений договір № 320 оренди земельної ділянки /земельного паю/ між ТОВ «Кириківське» та [PERSON] , за умовами якого орендодавець відповідно до державного акта серії І-СМ № 033881 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур загальною площею 2,95 га, у тому числі ріллі 2,46 га, кормових угідь 0,49 га, яка розміщена на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області, строком на 15 років. 24 січня 2007 року цей договір оренди зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії «ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель здійснений запис за № 040762804175. 20 серпня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кириківське» укладена додаткова угода № 1 до Договору оренди земельної ділянки /земельного паю/, відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди поновити договір оренди земельної ділянки № 320 від 21 вересня 2006 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5921255400:06:002:0129 та 5921255400:05:004:0111, що розташовані на території Кириківської селищної ради на строк 10 років та викласти договір у новій редакції. 08 вересня 2021 року представником ТОВ «Кириківське» було подано до державного реєстратора прав на нерухоме майно Севостянової Надії Петрівни заяву /реєстраційний номер 47747444/ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, необхідні документи для проведення державної реєстрації іншого речового права вказаних земельних ділянок. 10 вересня 2021 року державний реєстратор Севостянова Н.П. прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 60282552 з мотивів вже наявної реєстрації /запис № 22518287/ іншого речового права - права оренди за ФГ «Апіс» на ці земельні ділянки. В зв`язку з цим позивачем було замовлено інформаційні довідки на земельні ділянки, що належать відповідачу [PERSON] , з яких слідує, що 22 вересня 2017 року державним реєстратором Фальченком Юрієм Леонідовичем Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди за договором оренди землі від 01 червня 2017 року, укладеним між [PERSON] та ФГ «Апіс» на земельну ділянку з кадастровим номером 5921255400:06:002:0129, індексний номер 37263480 від 26 вересня 2017 року, номер запису про інше речове право № 22518287. На момент укладення договору оренди землі від 01 червня 2017 року між [PERSON] та ФГ «Апіс», реєстрації речового права /права оренди/ та по теперішній час земельна ділянка перебуває у користуванні позивача за договором оренди земельної ділянки /земельного паю/ № [NUMBER] від 01 червня 2006 року, зареєстрованого 24 січня 2007 року, відповідно до п. 6 якого договір укладений строком на 15 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновляти його на новий строк. З наміром поновити договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою між [PERSON] та ТОВ «Кириківське» укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору. Позивач вважає, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку є неприпустимим, порушує інтереси ТОВ «Кириківське», за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно і не припинялося. Крім цього, порушено переважне право позивача на укладення договору оренди на новий строк. Тому права позивача підлягають захисту в ефективний та належний спосіб шляхом визнання оспорюваного правочину недійсним та скасування запису про реєстрацію повторного права оренди. В судовому засіданні представник позивача адвокат Литвин О.В., що діє на підставі ордера /а.с. 45-46/, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 12 жовтня 2021 року подав заяву про визнання позовних вимог ТОВ «Кириківське» у повному обсязі, договір, укладений між ним та ТОВ «Кириківське» діє і до цього часу, умови договору сторонами виконуються, наміру розривати договір не має. Ним з ТОВ «Кириківське» укладено додаткову угоду про пролонгацію договору на 10 років. Договір з ФГ «Апіс» уклав помилково. Просить справу розглядати без його участі /а.с. 51/. Представник відповідача адвокат Страшок Є.В., що діє на підставі ордера /а.с. 65-66/, 09 грудня 2021 року надав свою правову позицію про те, що позовні вимоги ТОВ «Кириківське» не підлягають повному задоволенню, оскільки додаткова угода № 1 до Договору оренди земельної ділянки /земельного паю/ від 22 вересня 2006 року, укладена між [PERSON] та ТОВ «Кириківське» не зареєстрована у державному реєстрі речових прав, тобто не набрала чинності. Щодо позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію повторного права оренди, то це заборонено ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» /а.с. 98-99/. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 2,95 га, з яких 2,46 га ріллі; 0,49 га кормових угідь, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ № 033881 /а.с.14/. Відповідно до договору оренди земельної ділянки /земельного паю/ № 320 від 21 вересня 2006 року, зареєстрованому у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель за № 040762804175 від 24 січня 2007 року, [PERSON] передав свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Кириківське» строком на 15 років з переважним правом поновляти його на новий строк /а.с.9-10/. 20 серпня 2021 року між [PERSON] /Орендодавцем/ та ТОВ «Кириківське» /Орендарем/ укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки /земельного паю/ № 320 від 21 вересня 2006 року, відповідно до умов якої сторони прийшли до взаємної згоди поновити договір строком на 10 років та викласти його в новій редакції, яка підписана сторонами /а.с. 11-13/. 10 вересня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Севостянова Н.П. виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області винесла рішення про відмову у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 1361768759212, кадастровий номер земельної ділянки 5921255400:06:002:0129 за суб`єктом ТОВ «Кириківське», [PERSON] з підстав вже проведеної реєстрації /запис 22518287/ іншого речового права, а саме - права оренди за ФГ «Апіс», що унеможливлює проведення державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди вказаної земельної ділянки /а.с. 18/. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданої заявнику ТОВ «Кириківське» 16 вересня 2021 року, убачається, що 22 вересня 2017 року державним реєстратором Фальченком Ю.Л. Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області здійснена державна реєстрація іншого речового права: договору оренди землі без номеру, виданого 01червня 2017 року, земельної ділянки площею 2,4571 га, кадастровий номер 5921255400:06:002:0129, строком дії на 15 років, строк оренди починається 22 вересня 2021року і закінчується 22 вересня 2036 року з правом пролонгації, орендодавець : [PERSON] , орендар: ФГ «Апіс». Номер запису про інше речове право: 22518287 / а.с. 19-21/. В судовому засіданні досліджувалися оригінали двох примірників договору землі від 01 червня 2017 року, укладеного між «Орендодавцем» [PERSON] та «Орендарем» Фермерським господарством «Апіс» в особі голови Мороза Олександра Івановича, предметом якого є передача в платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення /для ведення товарного сільськогосподарського виробництва/, що знаходиться на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області загальною площею 2,9481 га, в тому числі рілля 2,4571 га кадастровий номер 5921255400:06:002:0129, сіножаті 0,4910 га кадастровий номер 5921255400:05:004:0111 строком на 15 років, який починається з 22 вересня 2021 року і закінчується 22 вересня 2036 року. Договір підписаний сторонами /а.с. 52-53/. Відносини щодо найму /оренди/ земельної ділянки регулюються законом /частина друга статті 792 ЦК України/, зокрема Земельним Кодексом України /далі - ЗК/, Законом України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності /ст. 1 Закону України «Про оренду землі»/. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на повний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчено нотаріально /статті 13-14 Закону України «Про оренду землі»/. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення угоди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження /обтяження/ щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід`ємною частиною договору оренди землі є: -план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; -кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень / обтяжень/ у її використанні та встановлених земельних сервітутів; -акт визначення меж земельної ділянки в натурі / на місцевості/; -акт приймання-передачі об`єкта оренди; -проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Укладення договору оренди землі із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку /ст. 16 Закону України «Про оренду землі»/. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом /ст. 17 Закону України «Про оренду землі»/. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років /ст. 19 Закону України «Про оренду землі»/. Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України /в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди 21 вересня 2006 року/ право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно з частиною п`ятою статті 126 ЗК України /у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 21 вересня 2006 року/ право оренди земельної ділянки оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Статті 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 21 вересня 2006 року, передбачали, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Судом встановлено, що укладаючи 21 вересня 2006 року договір оренди землі, [PERSON] та ТОВ «Кириківське» погодили всі умови, необхідні для такого правочину, даний договір скріплений підписами сторін, у визначеному порядку пройшов державну реєстрацію та був продовжений сторонами відповідно до додаткової угоди, яка не була зареєстрована у державному реєстрі речових прав через повторну реєстрацію цієї ж земельної ділянки, а саме договору оренди землі від 01 червня 2017 року. Таким чином судом встановлено, що на час державної реєстрації договору оренди землі від 01 червня 2017 року, укладеного між відповідачами по справі [PERSON] та ФГ «Апіс», вже існував договір оренди цієї ж земельної ділянки від 21 вересня 2006 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Кириківське» на строк 15 років, державна реєстрація якого відбулася 24 січня 2007 року, тобто до 01 січня 2013 року. Про своє порушене право позивач дізнався коли звернувся з заявою до державного реєстратора про державну реєстрацію додаткової угоди № 1 від 20 серпня 2021 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки /земельного паю/ № 320 від 21 вересня 2006 року та отримав рішення державного реєстратора від 10 вересня 2021 року про відмову у державній реєстрації у зв`язку із вже проведеною державною реєстрацією цієї ж земельної ділянки. Якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки /первинний орендар/ за законодавством, що було чинним до 01 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала таке право в Державному реєстрі прав, то укладення наступного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, право якого зареєстроване у Державному реєстрі прав. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до зазначеного Реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем. /Відповідна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18/. Нездійснення державним реєстратором запитів до відповідних органів з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на земельну ділянку призводить до подвійної реєстрації прав оренди на ту саму земельну ділянку. При цьому одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту саму ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання і захисту державою речових прав та інших прав. Які підлягають державній реєстрації. І призводить до порушення права первинного орендаря /відповідна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц/. Дотримання законодавства суб`єктом державної реєстрації прав під час внесення запису про проведену державну реєстрацію прав під час внесення запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою не виключає можливості задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача /Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 11.02.2020 у справі № 915/572/17/. Відповідно до п. в/ ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним /оспорюваний правочин/ /частини 1,3 статті 215 ЦК України/. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю /ч. 1 ст. 216 ЦК України/. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, оскільки договір оренди землі, укладений 01 червня 2017 року між відповідачами [PERSON] та ФГ «Апіс», суперечить вимогам ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то підлягає визнанню його недійсним. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» / в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» 340-ІХ від 0512.2019, який набрав чинності 16.01.2020/ відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню. Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за № 22518287 від 22 вересня 2017 року. Проте як слідує з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою внесення запису про державну реєстрацію 22 вересня 2017 року, номер запису про інше речове право: 22518287, права оренди земельної ділянки за договором оренди землі без номеру, виданого 01 червня 2017 року, є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень / відкриттям розділу/, індексний номер: 37263480 від 26 вересня 2017 року Фальченка Ю.Л . Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентарізаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області. Таким чином, оскільки саме рішення державного реєстратора позивач не оскаржує, то відсутні підстави для скасування відомостей про інше речове право. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних долях пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved