Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 19.10.2009р. звернулась до [PERSON] міської ради в порядку ст. 151 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) з клопотаннями про вибір місця розташування земельної ділянки. У клопотанні просила погодити вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, де вказала, що бажаним місцем розташування земельної ділянки є провулок Луначарського в місті Суми, орієнтовний розмір земельної ділянки вказаний заявниками становить 0,1 га, а категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови. 29.09.2010 р. [PERSON] міська рада на сесії прийняла Рішення № 4447-МР «Про затвердження матеріалів вибору та надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Василенко Л Ф.», яким вирішено затвердити матеріали відбору та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель ти споруд за адресою: м. Суми, вул. Луначарського орієнтовною площею 0,1000 га за рахунок земель [PERSON] міської ради. 26.01.2011р. відповідач ухвалив рішення № 171-МР «Про внесення змін та доповнень до деяких пунктів рішень [PERSON] міської ради та рішень виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів», відповідно до якого внесено зміни до Рішення про надання згоди на розробку проекту та записано замість «вул. Луначарського» - «пров. Луначрського». Позивачем у встановлені строки та за власні кошти замовлено та отримано від Приватного підприємства - землевпорядної фірми «Кадастр - С» ескізні проекти, містобудівні обґрунтування та проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вказані проекти погоджені з управлінням архітектури та містобудування [PERSON] міської ради, з Управлінням Держкомзему в місті Суми, з південно-східним регіональним відділом охорони навколишнього природного середовища, з [PERSON] міською СЕС, з Управлінням культури і туризму [PERSON] облдержадміністрації. Крім того в результаті розгляду проекту землеустрою а також результаті обстеження земельних ділянок на місцевості [PERSON] обласним виробничим управлінням водного господарства Державного агентства водних ресурсів України визначено, що вказані земельні ділянки розміщені поза межами земель водного фонду. Вказаний погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем подано до постійно діючої комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою. 22.04.2011р. висновком № 104 комісії наданий проект землеустрою погоджений, та комісією вирішено надати даний висновок [PERSON] міській раді для розгляду та прийняття рішення. Після проходження погодження питання затвердження проектів землеустрою [PERSON] міською радою не розглядалось, що стало підставою для позивача для звернення до суду з адміністративними позовами про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, а саме: винести на розгляд та розглянути питання надання у власність позивачу земельної ділянки. Постановами суду за період з 05.04.2012р. по 22.04.2015р. неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність [PERSON] міської ради щодо не розгляду та не вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON], та було зобовязано [PERSON] міську раду винести на розгляд на найближчому пленарному засіданні чергової сесії питання про надання у власність земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, провулок Луначарського для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 07.10.2015р. Рішенням [PERSON] міської ради 6 скликання LIV сесії № 4917-МР «Про відмову у наданні у власність земельної ділянки [PERSON]Ф.» вирішено відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки а наданні у власність земельної ділянки площею 0,0934 га [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Суми, пров. Луначарського за рахунок земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради. Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, та такому, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому не зазначено, з якої підстави позивачу відмовлено у наданні у власність земельної ділянки, відмова не мотивована, не обґрунтована і, порушує права позивача. Нещодавно, із публічної кадастрової карти позивачу стало відомо, що та земельна ділянка, на яку виготовлявся проект та отримувалися позитивні висновки комісії, передана у власність іншим особам, хоча і в інших конфігураціях, [PERSON] (земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:07:011:0136) та [PERSON] (земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:07:011:0135). Крім того, позивачу стало відомо про те, що отримавши зазначені земельні ділянки у власність, ці громадяни одразу ж продали їх [PERSON]. Рішенням [PERSON] міської ради від 31.07.2013р. № 2599-МР надано громадянам [PERSON] та [PERSON] дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва у власність площею по 0.06 га біля садівничого товариства «Звзківець». Рішенням [PERSON] міської ради від 30.10.2013р. № 2774-МР затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано їх для ведення садівництва у власність (без права забудови) площею по 0,06 га [PERSON] та [PERSON] біля садівничого товариства «Звязківець». Реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції зареєстровано 09.01.2014р. право власності на земельні ділянки: номер запису:4198582 (кадастровий номер 5910136300:07:011:0136) за [PERSON], номер запису 4197284 (кадастровий номер 5910136300:07:011:0135) за [PERSON]К. [PERSON] придбав 15.04.2014 року земельні ділянки у [PERSON] та [PERSON], про що приватним нотаріусом [PERSON] були вчинені відповідні записи за № 5356938 та № 5355566. Рішення [PERSON] міської ради від 31.07.2013р. № 2599-МР в частині надання громадянам [PERSON] та [PERSON] дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва у власність площею по 0,06 га біля садівничого товариства «Звзківець» позивач вважає незаконними та таким, що підлягає скасуванню. Рішенням [PERSON] міської пади від 30.10.2013 р. № 2774-МР про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок для ведення садівництва у власність (без права забудови) площею по 0,06 га [PERSON] та [PERSON] біля садівничого товариства «Звязківець», на думку позивача, є незаконними га підлягає скасуванню. Державні акти, видані на підставі зазначених рішень СМР є, на думку позивача, недійсними. Договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,06 га, розташованих біля садівничого товариства «Звязківець», укладені між [PERSON] 15.04.2014 року з одного боку як покупцем, та гр. [PERSON] та гр. [PERSON] як продавцями (кожним окремо) з інших сторін, посвідчені приватним нотаріусом [PERSON], та за якими були вчинені відповідні записи за № 5356938 та № 5355566, також є недійсними, на думку позивача. При наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам [PERSON] та [PERSON] 31.07.2013р. Держземагенством в [PERSON] районі Сумської області мало бути встановлено, що зазначені ними земельні ділянки не є вільними. При погодженні земельних ділянок [PERSON] га [PERSON] мало бути також встановлено, що земельні ділянки не с вільними (оскільки дані земельні ділянки перенесені на паперові носії - лавсанові карти). Проект землеустрою щодо відведення земельної у власність [PERSON] та [PERSON] в м. Суми, біля садівничого товариства «Зв'язківець» для ведення садівництва не відповідають вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам. Зокрема, кадастровий план не відповідає вимогам ст. 34 Закону України «Про державний земельний кадастр»; в пояснювальній записці та на кадастровому плані існує розбіжність щодо кадастрової зони; відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України в проекті відсутнє погодження меж земельної ділянки з усіма суміжними землевласниками та землекористувачами; викопіювання з кадастрової карти не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051; креслення перенесення меж земельної ділянки в натурі складено без геоданих, координат точок державної геодезичної мережі та схеми привязки до пунктів державної геодезичної мережі (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»); в проекті відсутні список межових знаків та кроки відповідно до «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року №376; відповідно до ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. В проекті землеустрою, схемою генерального плану передбачено можливе розміщення садового будинку. Враховуючи вище наведене та відповідно до п. б ст. 186 та п. 2 ст. 186-1 ЗК України «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого обєкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури». В проектній документації відсутній висновок про погодження проекту землеустрою відділом містобудування та архітектури. В той же час в кожному проекті є розроблені ТОВ «Локо-С» схеми генерального плану, на яких показано можливе розміщення садового будинку. Враховуючі, що дозвіл на розроблення проектів [PERSON] та [PERSON] Ю К. був виданий з порушенням норм земельного права, зазначені рішення СМР підлягають, на думку позивача, визнанню судом протиправними та скасуванню. Відповідно державні акти видані на підставі незаконних рішень є недійсними. Враховуючі зазначене, земельна ділянка, на яку розроблений та погоджений проект позивачу не була вільною, мала бути зареєстрована як обєкт цивільних прав, а тому не могла бути передана іншим особам навіть при зміні назви територіального розташування та конфігурації. Право позивача на отримання земельної ділянки, на його думку, порушене, а тому має бути захищене в судовому порядку. Позивач вважає, що дозвіл на розроблення проектів [PERSON] та [PERSON] був виданий з порушенням норм земельного права, отже, зазначені рішення СМР підлягають визнанню судом протиправними та незаконними та мають бути скасовані. Відповідно державні акти видані на підставі незаконних рішень є недійсними. Крім того, просив визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,06 га, розташованих біля садівничого товариства «Звязківець» укладені між [PERSON] 15.04.2014 року з одного боку як покупцем, та гр. [PERSON] та гр. [PERSON] як продавцями (кожним окремо) з інших сторін, та які посвідченім приватним нотаріусом [PERSON] та за якими були вчинені відповідні записи за №5356938 та № 5355566. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] міської ради проти задоволення позову в частині скасування рішень [PERSON] міської ради заперечував. Представник відповідача управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області та третя особа приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, в письмових заявах просили розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 19.10.2009 р. [PERSON] звернулась до [PERSON] міської ради в порядку ст. 151 Земельного Кодексу України з клопотаннями про вибір місця розташування земельної ділянки. У клопотанні просила погодити вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, де вказала, що бажаним місцем розташування земельної ділянки є провулок Луначарського в місті Суми, орієнтовний розмір земельної ділянки вказаний заявниками становить 0,1 га, а категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови (т. 1 а.с.13). 29.09.2010 р. [PERSON] міська рада на сесії прийняла Рішення № 4447-МР «Про затвердження матеріалів вибору та надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Василенко Л Ф.», яким вирішено затвердити матеріали відбору та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель ти споруд за адресою: м. Суми, вул. Луначарського орієнтовною площею 0,1000 га за рахунок земель [PERSON] міської ради. 26.01.2011р. відповідач ухвалив рішення № 171-МР «Про внесення змін та доповнень до деяких пунктів рішень [PERSON] міської ради та рішень виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів», відповідно до якого внесено зміни до Рішення про надання згоди на розробку проекту та записано замість «вул. Луначарського» - «пров. Луначрського» (т. 1 а.с.14-15). Позивачем у встановлені строки та за власні кошти замовлено та отримано від Приватного підприємства - землевпорядної фірми «Кадастр - С» ескізні проекти, містобудівні обґрунтування та проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вказані проекти погоджені з управлінням архітектури та містобудування [PERSON] міської ради, з Управлінням Держкомзему в місті Суми, з південно-східним регіональним відділом охорони навколишнього природного середовища, з [PERSON] міською СЕС, з Управлінням культури і туризму [PERSON] облдержадміністрації. Крім того в результаті розгляду проекту землеустрою а також результаті обстеження земельних ділянок на місцевості [PERSON] обласним виробничим управлінням водного господарства Державного агентства водних ресурсів України визначено, що вказані земельні ділянки розміщені поза межами земель водного фонду. Вказаний погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем подано до постійно діючої комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою. 22.04.2011р. висновком № 104 комісії наданий проект землеустрою погоджений, та комісією вирішено надати даний висновок [PERSON] міській раді для розгляду та прийняття рішення. У вказаному висновку зазначено, що розроблений проект землеустрою комісія погоджує та подає [PERSON] міській раді для розгляду та затвердження за умови визначення адреси земельної ділянки (т. 1 а.с.16-17). Після проходження погодження питання затвердження проекту землеустрою [PERSON] міською радою не розглядалось, що стало підставою для позивача для звернення до суду з адміністративними позовами про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, а саме: винести на розгляд та розглянути питання надання у власність позивачу земельної ділянки. Постановами Зарічного районного суду м. Суми за період з 05.04.2012р. по 22.04.2015р. неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність [PERSON] міської ради щодо не розгляду та не вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON], та було зобовязано [PERSON] міську раду винести на розгляд на найближчому пленарному засіданні чергової сесії питання про надання у власність земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, провулок Луначарського для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (т. 1 а.с.19-48). 07.10.2015р. Рішенням [PERSON] міської ради 6 скликання LIV сесії № 4917-МР «Про відмову у наданні у власність земельної ділянки [PERSON]Ф.» вирішено відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки а наданні у власність земельної ділянки площею 0,0934 га [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Суми, пров. Луначарського за рахунок земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради (т. 1 а.с.48). Рішенням [PERSON] міської ради від 31.07.2013р. № 2599-МР надано громадянам [PERSON] та [PERSON] дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва у власність площею по 0.06 га біля садівничого товариства «Звзківець» (т. 1 а.с.53-56). Рішенням [PERSON] міської ради від 30.10.2013р. № 2774-МР затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано їх для ведення садівництва у власність (без права забудови) площею по 0,06 га [PERSON] та [PERSON] біля садівничого товариства «Звязківець» (а.с.57-58 т.1). Реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції зареєстровано 09.01.2014р. право власності на земельні ділянки за адресою провулок Луначарського, 2/3, та 2/2, номер запису: 4198582 (кадастровий номер 5910136300:07:011:0136) за [PERSON], номер запису 4197284 (кадастровий номер 5910136300:07:011:0135) за [PERSON]К. [PERSON] придбав 15.04.2014 року вказані земельні ділянки у [PERSON] та [PERSON], про що приватним нотаріусом [PERSON] були вчинені відповідні записи за № 5356938 та № 5355566 (т.2 а.с.17-69). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та земельного законодавства. Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ст. 334 ч. 4 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З огляду на вищезазначене вбачається, що [PERSON] придбав земельні ділянки у [PERSON] та [PERSON] за адресою провулок Луначарського, 2/3, та 2/2, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, оформленим відповідно до вимог закону, зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на обєкт нерухомого майна, отже, є власником та добросовісним набувачем. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] на момент продажу [PERSON] даних земельних ділянок мали на це право, оскільки також являлися власниками вказаного майна. В статті 330 ЦК України зазначено, якщо майно, відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Стаття 388 ЦК України містить вичерпний перелік підстав, з яких майно може бути витребуване власником у добросовісного набувача. Проте, таких підстав судом не встановлено, і позивач не є і ніколи не була власником вказаного майна. Підстави для визнання договорів недійсними визначені нормами статей 203, 215 ЦК України. В позові позивачем не наведено жодних із підстав, визначених даними нормами закону для визнання недійсними догорів купівлі-продажу земельних ділянок за адресою провулок Луначарського, 2/3, та 2/2 [PERSON] та [PERSON] [PERSON] На думку позивача, договори слід визнати недійсними, а державні акти на право власності на земельні ділянки скасувати лише з тих підстав, що при прийнятті рішення [PERSON] міською радою про передачу даних земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON] не було враховано, що вказані земельні ділянки не є вільними. Проте, з такими доводами суд погодитися не може, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, з наступних підстав. Відповідно до ст. 79 ч. 1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст. 791 ч. 1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 791 ЗК України формовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 9, ч. 4 ст. 791 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. З 1 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», яким передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних правочинів лише після внесення відомостей про неї до обох інформаційних баз даних електронного реєстру АС Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Цим законом передбачений такий механізм перенесення відомостей до обох реєстрів, при якому враховується те, що земельна ділянка як об'єкт цивільного права, зазначена в Державному акті на землю, має своїх власників, права яких не скасовані, відповідно до законодавства. Відповідно до розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.2, абз.1 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004р., вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, тобто являються об'єктом цивільного права, мають розмір та визначений, але не присвоєний кадастровий номер земельної ділянки. Згідно з п.2, абз.4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону у разі, якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013р. в порядку встановленому законом. В Постанові КМУ №1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зазначено, що кадастрові номери земельних ділянок, визначені, але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому порядку до 1 січня 2013р. Відповідно до п.2, абз.5 Постанови КМУ у разі, якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрої в порядку, встановленому законом. Суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що земельна ділянка, яку позивач бажала отримати у власність, була сформована, що кадастровий номер земельної ділянки був визначений, але не присвоєний. [PERSON] міська рада, розглядаючи проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки [PERSON], та приймаючи відповідне рішення про відмову, діяла в межах повноважень, визначених законом, відповідно до ст. 12, ст. 122 Земельного Кодексу України. Крім того, на думку суду, [PERSON] міська рада мала законні підстави для прийняття саме такого рішення про відмову у задоволенні заяви [PERSON], оскільки, як зазначено у висновку від 22.04.2011р. постійно діючої комісії № 104, комісія погоджує та подає [PERSON] міській раді для розгляду та затвердження за умови визначення адреси земельної ділянки. Проте, суду не надано доказів про те, що було визначено адресу вказаної земельної ділянки та присвоєно відповідний номер. Земельні ділянки, відведені [PERSON] та [PERSON], мають визначену адресу та іншу конфігурацію. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з проаналізованих в судовому засіданні доказів та наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у звязку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити. Необхідно також після набрання даним рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову, а саме: арешт, накладений згідно з ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.12.2015 року, на земельні ділянки з кадастровими номерами 5910136300:07:011:0136 та 5910136300:07:011:0135, які належать [PERSON].

Outcome: dismissed