Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 04.01.1980 є зареєстрованою та проживає по вул. Аврущенка (раніше Ветиринарна), 22 у м. Пирятині Полтавської області. 10.02.1993 [PERSON] зі своєю сусідкою [PERSON], яка проживала [INFO], уклали договір дарування, згідно з яким остання подарувала [PERSON] належні їй 35/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині Полтавської області. Разом із [PERSON] до дня її смерті, позивач вела спільне господарство, надавала їй необхідну для її віку допомогу, сплачувала комунальні платежі. 29.09.2000 [PERSON] померла. Решта будинковолодіння по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині належала матері [PERSON] [PERSON], яка померла 27.07.1970, та її рідній сестрі [PERSON], яка після закінчення школи виїхала з м. Пирятина Полтавської області та до дня смерті 31.12.2001 постійно проживала на території Автономної Республіки Крим, яким належало 30/100 та 35/100 частини вказаного будинковолодіння відповідно. Позивач постійно проживає за вказаною адресою, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується указаним нерухомим майном та земельною ділянкою з 1993 року, доглядає за будинком та утримує його, проводить у ньому ремонтні роботи. У судовому засіданні представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині Полтавської області за набувальною давністю. Пояснив, що [PERSON] добросовісно та відкрито користується спірним будинком, проживає у ньому, проводить ремонтні роботи та утримує його у належному стані. Будь-яких претензій щодо права власності на 2/3 частини указаного будинку ніхто не заявляв. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав\~ до суду листа про слухання справи у його відсутність. Позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом установлено: [PERSON], народження 09.11.1951, з 04.01.1980 зареєстрована та проживає [INFO] (а.с.4). 10.02.1993 [PERSON] та [PERSON], яка проживала [INFO], уклали договір дарування, згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON] належні їй 35/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині Полтавської області (а.с.8,11-12). 29.09.2000 [PERSON] померла (а.с.7). Відповідно до договору про встановлення ідеальних частин між співвласниками домоволодіння, іншими співвласниками вказаного нерухомого майна є мати [PERSON] [PERSON], яка померла 27.07.1970, та її сестра [PERSON], яка після закінчення школи виїхала з м. Пирятина та до дня своєї смерті 31.12.2001 проживала на території Автономної Республіки Крим, яким належало 30/100 та 35/100 частини вказаного будинковолодіння відповідно (а.с.9,10,21). Спадкоємців, які бажають прийняти спадщину після смерті 27.07.1970 [PERSON] та 31.12.2001 [PERSON], немає (а.с.29). Позивач разом із [PERSON] до дня її смерті 29.09.2000 вели спільне господарство, позивач надавала останній необхідну для її віку допомогу, сплачувала комунальні платежі. Позивач постійно проживає у будинку по вул. Аврущенка, 20, м. Пирятина Полтавської області, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується указаним нерухомим майном та земельною ділянкою фактично з 1993 року, доглядає за будинком та утримує його, проводить у ньому ремонтні роботи. Всі ці обставини у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] За даними технічного паспорту указані 2\\3 частини домоволодіння по вул. Аврущенка, 20, м. Пирятина Полтавської області, в цілому складаються з житлового будинку «А1» (загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.), сараю «В» (а.с.11-12). Відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При цьому судом враховується чи володіння є: добросовісним (якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності); відкритим (якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ураховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Позивач володіє нерухомим майном 2\\3 частини будинковолодіння по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині Полтавської області фактично з 1993 року з того часу, як уклала із [PERSON] договір дарування на належну їй 35/100 частину указаного нерухомого майна, у тому числі 3 роки -до 01 січня 2001 року, та більше 7 років - з 01 січня 2004 до липня 2016 року- після набрання чинності\~ЦК України, тобто всього більше 10 років. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивач фактично безперервно та відкрито володіє спірною частиною будинковолодіння з 1993 року, добросовісно нею заволоділа, інакше як у судовому порядку визнати її право власності на нерухоме майно 2\\3 частини будинковолодіння по вул. Аврущенка, 20 у м. Пирятині Полтавської області неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов про визнання за нею права власності за набувальною давністю є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved