Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» у листопаді 2013 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив : стягнути з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 712 грн. 91 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду клопотання в якому прохали розглянути справу без участі їхнього представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Як встановлено судом, 02 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір:№03007507144 від 02 вересня 2008 року на суму 64000 гривень, строком до 10 вересня 2013 року. Відповідно до п.2.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% процентів річних від непогашеної суми кредиту. Згідно з кредитним договором позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 2% процентів від початкової суми кредиту. Згідно з кредитним договором позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,19% від початкової. 18 травня 2012 року між ТОВ «Простофінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитним договором. ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03007507144 від 02 вересня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». [PERSON] порушила зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим її заборгованість за кредитним договором №03007507144 від 02 вересня 2008 року станом на 10 вересня 2013 року становить - 117 712 грн. 91 коп., з яких 58 691 грн. 54 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 32 708 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 809 грн. 60 коп. - комісія; 19 502 грн. 87 коп. - розмір неустойки. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст.611 ЦК України.

Outcome: approved