Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та завданих збитків за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 червня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 50009387, згідно умов якого відповідачу був наданий споживчий кредит на придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO» в сумі 137061 гривень 20 копійок, що на дату укладення договору становило еквівалент 16792,60 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою. Крім того, відповідачу було надано додаткову суму кредиту із цільовим призначенням додаткового кредиту для сплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору в сумі еквівалентну 5136,55 доларів США в українських гривнях, що на дату укладання договору становило 41924 гривень 50 копійок. Відповідно до умов договору відповідач мав сплачувати платежі у повернення кредитних коштів відповідно до виставлених позивачем рахунків в гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку зазначеного в договорі ПАТ «Креді [PERSON]». В забезпечення вказаного договору 18 червня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманої ним суми кредитних коштів не виконав, у звязку із чим, рішенням Новоселицького районного суду від 01 березня 2016 року з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» було стягнуто суму заборгованості в розмірі 218592 гривні 28 копійок та три відсотка річних за порушення грошового зобовязання в сумі 536 гривень 05 копійок. У звязку із тим, що відповідачем по даний час не були виконані умови договору та рішення суду, просив стягнути з відповідача в примусовому порядку кредитну плату за користування кредитом в період з 21 жовтня 2015 року по 29 травня 2017 року з урахуванням корегування суми процентів в розмірі 90463 гривень 42 копійок, три відсотка річних в розмірі 7559 гривень 97 копійок та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2013 року між позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 50009387, за умовами якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля в розмірі 137061 гривень 20 копійок, що еквівалентно 16792,04 доларам США та додатковий кредит у розмірі 41924 гривень 50 копійок, що еквівалентно 5136,75 доларам США, строком на 60 місяців зі сплатою 9,90% річних. У забезпечення цього договору між сторонами 18 червня 2013 року було укладено договір застави транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», реєстраційний номер [NUMBER]. 04 листопада 2014 року позивачем виставлена вимога (повідомлення) відповідачу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до наявного у справі поштового повідомлення отримана відповідачем за адресою вказаному у кредитному договорі 10 листопада 2014 року. В порушення умов договору, станом на 20 жовтня 2015 року відповідач допустив прострочену заборгованість в сумі 218592 гривні 28 копійок, яке визначено у грошовому еквіваленті в іноземній валюті та складається з заборгованості по кредиту, якій підлягає поверненню в сумі 217396 гривень 60 копійок та процентів за користування кредитними коштами в сумі 1195 гривень 68 копійок, що підтверджується розрахунком позивача, який викладений у позові та зведеною обліковою випискою з рахунку відповідача. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» станом на 20 жовтня 2015 року відповідно до кредитного договору № 50009387 від 17 червня 2013 року стягнуто кредитну заборгованість в сумі 218592 гривні 28 копійок та три відсотка річних за порушення грошового зобовязання в сумі 536 гривень 05 копійок. Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору) передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 2.5. Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України) Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правової позиці викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6- 79цс14 від 2 липня 2014 року, згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому, виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору № 50009387 від 17 червня 2013 року, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Крім того, відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною Кредитного договору, відповідач своїм підписом підтвердив, що позивач належним чином ознайомив його, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. На даний час рішення суду відповідачем не було виконане, у звязку із чим відповідно до розрахунку позивача плата за користування кредитом за період з 21 жовтня 2015 року по 29 травня 2017 року з урахуванням коригування суми процентів становить 90463 гривень 42 копійки. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Таким чином, кредитор має право на стягнення суми за користування кредитом та за порушення виконання грошового зобовязання, передбачені ст.ст. 625, 1048 ЦК України. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 23 вересня 2015 року за № 6-1206цс15. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1\~ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Із урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором, яка за розрахунком позивача за весь прострочений період станом на 21 жовтня 2015 року по 29 травня 2017 року становить 7559 гривень 97 копійок. При цьому, судом враховується, що три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобовязань та може стягуватися поряд із пенею. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїх Постановах від 06 червня 2012 року за № 6-49цс12, від 30 жовтня 2013 року за № 6-59цс13, від 01 жовтня 2014 року за № 6-113цс14. Зазначені Постанови прийняті з підстав передбачених п.1 ч.1\~ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в них є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 1600 гривень. Крім цього, статтею 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України та складають 6000 гривень. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 22, 60, 192, 525, 526, 599, 611, 623, 625, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

Outcome: approved