Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 08.04.2019 року, у зв`язку з неналежним виконанням батьком дитини [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків. До служби у справах дітей райдержадміністрації звернулася [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з письмовим повідомленням про те, що на її вихованні залишилася неповнолітня дитина її рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без піклування батьків. З повідомлення [PERSON] стало відомо, що матір дитини [PERSON] , яка приймала участь у вихованні доньки, [INFO] померла Батько дитини [PERSON] самоухиляється від виховання та утримання дитини, вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, долею доньки не цікавиться. Сім`я громадянки [PERSON] за час проживання на території Дергачівської міської ради характеризується з позитивної сторони, скарг від сусідів та жителів міста на громадянку [PERSON] не надходило. Умови проживання, в яких проживає неповнолітня дитина задовільні, в будинку створені належні умови для виховання та розвитку дитини. У дівчинки окрема кімната облаштована усім необхідним, достатня кількість одягу відповідно до сезону, в наявності канцтовари. Між сестрами панують доброзичливі стосунки. За місцем роботи громадянка [PERSON] проявила себе, як працелюбний і відповідальний співробітник. У спілкуванні з колегами завжди доброзичлива, з партнерами і клієнтами фірми ввічлива і чемна. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було. З інформації КЗ «Дергачівського ліцея № 3», в якому навчалась [PERSON] , вихованням та контролем щодо навчання здійснювала матір дівчини, батько не брав участі у вихованні дочки, жодного разу не цікавився її навчанням та успіхами, не відвідував батьківські збори і не спілкувався з класним керівником. Відповідно до характеристики Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу, в якому неповнолітня [PERSON] навчається з 01.09.2018 року, матір дитини постійно підтримувала зв`язок із класним керівником, завідувачем відділення, батько жодного разу не відвідував коледж. Під час бесіди з представником служби у справах дітей районної державної адміністрації неповнолітня [PERSON] підтвердила те, що вона дійсно проживала з матір`ю та сестрою громадянкою [PERSON] та те, що батько не приймав та не приймає участі у її вихованні про що написала заяву. Відповідно до акту депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 15.04.2019 О . І .Праско, батько дитини громадянин [PERSON] у вихованні та навчанні власної доньки участі не приймає, життям дитини не цікавиться. Не зважаючи на те, що батько знає про те, що матір дитини померла, не виявляє бажання приймати участі у вихованні доньки та написав заяву, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та просив розглядати зазначене питання без його участі. Після надання дитині соціального статусу, громадянка [PERSON] , рідна сестра неповнолітньої [PERSON] , має намір стати піклувальником над сестрою. Просить позбавити батьківських прав Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття на користь піклувальника. В судове засідання представник позивача Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області Гасс Т.В. не з`явилась, в поданій суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник третьої особи - Дергачівської місцевої прокуратури Сердюк К.В. в судове засідання не з`явилась, в заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін, третьої особи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 08.04.2019 року, у зв`язку з неналежним виконанням батьком дитини [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків. До служби у справах дітей райдержадміністрації звернулася [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з письмовим повідомленням про те, що на її вихованні залишилася неповнолітня дитина її рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без піклування батьків. З повідомлення [PERSON] стало відомо, що матір дитини [PERSON] , яка приймала участь у вихованні доньки, [INFO] померла Батько дитини [PERSON] самоухиляється від виховання та утримання дитини, вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, долею доньки не цікавиться. Сім`я громадянки [PERSON] за час проживання на території Дергачівської міської ради характеризується з позитивної сторони, скарг від сусідів та жителів міста на громадянку [PERSON] не надходило. Умови проживання, в яких проживає неповнолітня дитина, задовільні, в будинку створені належні умови для виховання та розвитку дитини. У дівчинки окрема кімната облаштована усім необхідним, достатня кількість одягу відповідно до сезону, в наявності канцтовари. Між сестрами панують доброзичливі стосунки. За місцем роботи громадянка [PERSON] проявила себе, як працелюбний і відповідальний співробітник. У спілкуванні з колегами завжди доброзичлива, з партнерами і клієнтами фірми ввічлива і чемна. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було. З інформації КЗ «Дергачівського ліцея № 3», в якому навчалась [PERSON] , вихованням та контролем щодо навчання здійснювала матір дівчини, батько не брав участі у вихованні дочки, жодного разу не цікавився її навчанням та успіхами, не відвідував батьківські збори і не спілкувався з класним керівником. Відповідно до характеристики Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу, в якому неповнолітня [PERSON] навчається з 01.09.2018 року, матір дитини постійно підтримувала зв`язок із класним керівником, завідувачем відділення, батько жодного разу не відвідував коледж. Відповідно до акту депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 15.04.2019 О . І .Праско, батько дитини громадянин [PERSON] у вихованні та навчанні власної доньки участі не приймає, життям дитини не цікавиться. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 14.05.2019 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», п. 54). У цій справі ЄСПЛ, звертаючись до усталеної прецедентної практики Суду щодо статті 8 Конвенції, наголосив також на необхідності визначити, чи була особа, позбавлена батьківських прав, залучена до процесу в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту її інтересів (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», п. 56; Рішення ЄСПЛ у справі «Elsholz v. Germany», п. 52; Рішення ЄСПЛ у справі «P., C. and S.v. The United Kingdom», п. 119; Рішення ЄСПЛ у справі «Venema v. the Netherlands», п. 91). Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Вказане свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Встановлено, що відповідач, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved