Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за судовим наказом № 2/756/2132/13 від 12.03.2014 в сумі 47 297,14 грн, штрафні санкції за виконавчим листом № 2/756/2214/19 від 23.08.2019 у розмірі 363,91 грн та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.05.2013 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 07.03.2013 року і до досягнення сином повноліття. 28 травня 2014 рокуОболонським районним судом міста Києва зменшено розмір аліментів до 1/5 частини від доходу відповідача. Однак через несплату аліментів станом на 19.03.2020 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 47 297,14 грн. До того ж за розрахунками позивача загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на її користь аліментів за кожен день прострочення за період з 07.03.2013 по 19.03.2020 становить суму, яка значно перевищує розмір основної заборгованості, у зв`язку з чим [PERSON] вважає необхідним стягнути вказану заборгованість з пені по сплаті аліментів у сумі 100% основного боргу на її користь. Окрім того 23 серпня 2019 року що рішенням Оболонського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на спільну дитину у розмірі 11 769,45 грн. У зв`язку з простроченням виконання вказаного рішення позивач вважає необхідним стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати та 3% річних у загальному розмірі 363,91 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року відкрито спрощене провадження за вищевказаним позовом. 09 червня 2020 року від відповідача надійшла заява про передачу справи за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. На підставі того, що місце проживання позивача зареєстроване в Оболонському районі м. Києва, у суду відсутні підставі для передачі справи за підсудністю до іншого суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позов підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У Оболонському РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) з 30 червня 2015 року перебуває на виконанні виконавче провадження № 47980066 за судовим наказом № 2/756/2132/13 від 12.03.2014 про стягнення з стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 07.03.2013 року і до досягнення сином повноліття (а.с.10). Відповідно до розрахунків старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) [PERSON] від 19.03.2020 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 47 297,14 грн (а.с.10). За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень, судом проведено власний розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] перед [PERSON] аліментів за кожен день прострочення за період з 07.03.2013 по 30.09.2013, який становить 48 763,17 грн. Враховуючи межу 100 відсотків заборгованості по аліментам, що встановлена ст. 196 СК України, суд не вбачає доцільним проводити розрахунок пені аліментів за подальші місяці, оскільки розмір пені перевищує суму основного боргу, тому вважає правильним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 47 297,14 грн. Також суд вважає необхідним зазначити, що 25 вересня 2019 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2/756/2214/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 11 769,45 грн (а.с.13). Частиною 4 ст. 196 СК України встановлено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог вищенаведеної норми процесуального законодавства відповідач не надав суду доказів того, що ним сплачено на користь позивача 11 769,45 грн додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції за ч. 4 ст. 196 СК України у розмірі 363,91 грн. На підставі ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. У частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд вбачає правильними відмовити, оскільки останньою не надано суду документального підтвердження понесення будь-яких судових витрат по вказаній справі.

Outcome: approved