Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач у травні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 247714-cred від 03.09.2008 року у розмірі 14846,26 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 118621,60 грн.; з ПАТ Акцент банк, [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з [PERSON], [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 247714-cred від 03.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2010 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, договором поруки з [PERSON] у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена частково. Ухвалою суду від 24 грудня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] В,В. та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення. Про причину неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву в які й просив відмовити в задоволенні позовних вимог застосувавши до них строк позовної давності щодо стягнення з нього як з поручителя солідарно заборгованості за кредитним договором. Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору № 247714- cred від 03.09.2008 року укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON], відповідач отримав кредит в розмірі 6000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2010 року. Згідно до п.5.7 Кредитного договору строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами протягом 5 років. Позивач вказує, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем[PERSON] умов договору № 247714-cred від 03.09.2008 року заборгованість за ним станом на 15.04.2013 р. склала 16097,82 дол. США, в тому числі 5415,58 дол. США заборгованість за кредитом; 9885,88 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,29 дол. США штраф (фіксована частина); 765,07 дол. США (процента складова). Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки №247714- cred від 03.09.2008 року. Відповідно до п.4 Договору поруки у випадку не виконання боржником обовязків за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно до п.11 Договору сторони прийшли згоди, що строк (позовна давність) в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом 5 років. Вимоги до відповідача [PERSON] забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором №247714- cred від 03.09.2008 року, розмір відповідальності 10000 грн. Заперечуючи обставини позову, відповідач [PERSON] просив застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності, оскільки починаючи з вересня 2009 року позичальник перестав виконувати свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення чергової частини суми кредиту і позивач і листопаді 2009 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, отже він змінив строк виконання зобовязання. У звязку із залишенням позовної заяви ПАТ КБ « ПриватБанк» без розгляду, позивач мав право предявити до позичальника про стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором протягом трьох років починаючи із 18.11.2009 року, а неустойки ( штрафу, пені) за цим договором протягом одного року з цієї дати, натомість він звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська лише у травні 2013 року, тобто після закінчення перебігу як загальної, так і спеціальної позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п. 5.7 умов Кредитного договору терміни позовної давності встановлено за домовленістю сторін тривалістю у 5 років. Отже, виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності, оскільки пятирічний строк звернення до суду позивачем не порушено. Відповідно до ст. ст. 10, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитної угоди, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Враховуючи, що Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, згідно до якого позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів та ПАТ « Акцент-Банк» суми в розмірі 10000 грн. не є багатостороннім договором, тому суд не вбачає законних підстав для солідарного стягнення заборгованості із відповідачів та відмовляє в цій частині. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 643 грн. 11 коп. (1286 грн. 22 коп.: 2)

Outcome: partial