Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з огляду на наступне. 01.12.2018 р. позивач надав [PERSON] в борг 489 585,55 грн., що підтверджується договором позики. За умовами зазначеного договору позика була безпроцентною зі строком повернення не пізніше01.06.2019 р. Станом на день подачі позову гроші не повернуто, відповідач жодних дій по погашенню позики не здійснив. Пунктом 4 договору погоджено, що при порушенні умов п. 2 договору (зокрема строку повернення позики) позивач має право вимагати повернення позики з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. Розмір 3% річних за період з 02.06.2019 р. по 23.04.2020р. становить 13 145,90 грн., інфляційні збитки - 3 867,72 грн. Також позивач надав 01.10.2019 р. відповідачу в борг грошові кошти у розмірі66 527,00 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 10.01.2019 р. Строк повернення 05.06.2019 р. Грошові кошти не повернуто. Розрахунок процентів, які позивач має право отримати за даним договором позики відповідно до ст. 1048 ЦК України здійснюється на рівні 1 облікової ставки НБУ і становить за період з 11.01.2019 р. по 05.06.2019 р. суму у розмірі 4752,58 доларів США. Крім того 3% (ст. 625 ЦК України) річних становлять 1 764,45 доларів США за період з 06.06.2019 р. по 23.04.2020 р. Також між сторонами було укладено договір позики від 16.03.2019 р. за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 18 900 000,00 грн., що в еквіваленті за комерційним курсом становило на день укладення договору 700 000,00 доларів США і підтверджується договором позики грошей від 16.03.2019 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О. За умовами договору позика є безпроцентною. Строк повернення коштів сторонами визначено наступним порядком: до 20.09.2019 р. суму у розмірі 3 240 000,00 еквівалент 120 000,00 доларів США, до 16.03.2019 р. залишок боргу в сумі 15 660 000,00 грн., що в еквіваленті становить 580 000,00 доларів США. Позика за умовами договору має бути повернута у доларах США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором між позивачем та ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШЕНС» був укладений договір застави майна від 16.03.2019 р, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Макухою О.О. Предметом застави виступило майно, перелік якого визначено в п. 1.3 договору застави. Вартість заставного майна становить 36 641 534,59 грн., який повинен знаходитись за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШЕНС» вивіз зі складу предмет застави чим порушив вимоги ст. 43 Закону України «Про заставу». Укладаючи договір застави сторони погодили, що у разі зміни заставодавцем зберігання заставного майна, заставодержатель має право вимагати сплати штрафу в сумі 50% від вартості предмета застави, що становить 18 320 767,29 грн. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 01.12.2018 р. борг на загальну суму 506 599,17 грн. з яких основна сума боргу 489 585,55 грн., 3% річних в сумі 13 145,90 грн. та інфляційні збитки в сумі 3 867,72 грн.; за розпискою від 10.01.2019 року борг на загальну суму 73 044,03 доларів США, що становить еквівалент 1 976 103,97 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2020 р., з яких основна сума боргу 66 527,00 доларів США, проценти за користування позикою 4 752,58 доларів США та 3% річних в сумі 1764,45 доларів США; за договором позики грошей від 16.03.2019 р. борг у розмірі 700 000,00 доларів США, що становить еквівалент 18 937520,00 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2020 р. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АША ФОРМУЛЕЙШНС» на користь [PERSON] за договором застави майна від 16.03.2019 року штраф у сумі 18 320767,29 грн. Судові витрати стягнути з відповідачів. Провадження у справі відкрито 08.07.2020 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подано відзив на позов де зазначено наступне. Жодних коштів за договорами позики відповідач не отримував Насправді сторони уклали інші договори - правочини позики є удаваними. У відповіді на відзив представник [PERSON] вказав, що відповідач не спростував жодного з тих доводів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. У запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] зазначив, щ жодним чином не порушує питання недійсності правочинів позики, а наразі стверджує про їх удаваність. Не погоджуючись з заявленими вимогами, [PERSON] пред`явив зустрічний позов та просить суд визнати укладений між [PERSON] та [PERSON] договір позики грошей від 01 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір позики від 16 березня 2019 року та розписку [PERSON] від 10 січня 2019 року удаваними правочинами, а саме договорами поруки. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що є одним із засновників ТОВ «Алтер Его Фарма» , а [PERSON] є директором фірми «Markeb Eurasian Group Ltd». Між сторонами вже тривалий час існують ділові відносини , оскільки їхні компанії працюють у сфері фармацевтики. 22.01.2018 р. між фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd» (продавцем) та ТОВ «Алтер Его Фарма» (покупцем( було укладено контракт № MRB-SUN-ALF-01/18 на поставку оптової партії лікарських засобів. Загальна сума контракту становить 692 039,50 доларів США. За умовами контракту оплата вартості товару , що поставляється, буде здійснюватися покупцем протягом 90 банківських днів з дати поставки товару в м. Київ. Однак покупцем - ТОВ «Алтер Его Фарма» не було своєчасно проведено оплату за поставлений товар До того ж 20.03.2018 р. між фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd» як продавцем та ТОВ «Алтер Его Фарма» як покупцем укладено контракт № MRB- ALF-BLR-01/18 на поставку оптової партії лікарських засобів. Загальна вартість товару - 600 000,00 доларів США. ТОВ «Алтер Его Фарма» також не було своєчасно проведено оплату за поставлений товар. Отже, ТОВ «Алтер Его Фарма» заборгувало перед фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd» суму у розмірі 839 645,50 доларів США. Усвідомлюючи факт заборгованості і побоюючись, що зобов`язання не будуть виконані, [PERSON] запропонував [PERSON] виступити поручителем заснованого ним ТОВ «Алтер Его Фарма» та забезпечити виконання зобов`язань за контрактами. З цією метою було укладено договори позики від 01.12.2018 р. та 16.03.2019 р., а також оформлено розписку від 10.01.2019 року. Грошові кошти [PERSON] не отримував ні до ні після підписання угод, які були укладені виключно для гарантування [PERSON] здійснення оплати за раніше укладеними контрактами на поставку. Таким чином договори позики є удаваними за своєю природою, оскільки сторони мали намір укласти договори поруки з метою покладення відповідальності за невиконання умов контрактів боржником ТОВ «Алтер Его Фарма» на його засновника [PERSON] . 29.10.2020 року у підготовчому засіданні зустрічний позов [PERSON] прийнято до розгляду на об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «АША ФОРМУЛЕЙШНС» про стягнення боргу за договором позики. У відзиві на зустрічний позов представник [PERSON] вказав, що надані до суду копії зовнішньоекономічних контрактів, специфікацій, вантажно - транспортні документів стосуються взаємовідносин юридичних осіб, які не є сторонами по справі, і не містять інформацію щодо проведення розрахунків, а також намірів укласти будь - які договори поруки з фізичними особами. У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву представник [PERSON] зазначив, зокрема, дійсність намірів сторін справи на укладення договорів можуть безпосередньо сторони в судовому засідання. Разом з тим, зовнішньоекономічні контракти, специфікації, декларації, що долучені до зустрічного позову мають ключове значення у справі з огляду на те, що одним із засновників ТОВ «Алтер Его Фарма» є [PERSON] , а директором фірми «Markeb Eurasian Group Ltd» - позивач за первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом не приймав на себе жодних зобов`язань за договорами позики, зважаючи на мету і призначення укладених угод. В судовому засіданні представник [PERSON] просив суд задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову. В свою чергу представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити вимоги зустрічного. Представник ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього, відзиву, пояснень від нього не надходило. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши наявним доказам належну оцінку суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, в той час в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи, 01.12.2018 р. між [PERSON] (позикодавець) та громадянином Індії [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики грошей, за умовами якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальника гроші у сумі 489 585 грн. 55 коп., що по курсу Національного банку України, станом на день укладення договору становить 17 245 доларів США. Сторони також домовились про те, що договір позики є безпроцентним та остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.06.2019 року. Також з матеріалів справи вбачається, що 10.01.2019 р. [PERSON] на підтвердження укладення з [PERSON] договору позики надав розписку про те, що отримав від позикодавця суму у розмірі 66 527,00 доларів США строком до 05.-6.2019 р. Крім того, 16.03.2019 р. між сторонами було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О., за умовами якого [PERSON] отримав від позикодавця [PERSON] гроші сумі 18 900 000,00 грн., що по курсу комерційного банку України станом на день укладення цього договору становить 700 000, 00 доларів США. Сторони також обумовили, що договір позики є безпроцентним та розрахунок за цим договором повинен проходити наступним чином: до 20 вересня 2019 року 3 240 000,00 грн. , що по курсу комерційного банку України станом на день укладення договору становить 120 000,00 доларів США та до 16.03.2020 р. залишок суми у розмірі 15 660 000,00 грн., що по курсу комерційного банку України станом на день укладення цього договору становить 580 000,00 доларів США. Представник [PERSON] зазначає, що взяті на себе зобов`язання за договорами [PERSON] не виконав, грошові кошти не повернув, а тому сума боргу підлягає стягненню. Представник [PERSON] не заперечував підписання договорів, проте зазначив, що спірні договори є удаваними та їх укладення було обумовлено необхідністю забезпечення виконання інших зобов`язань - за контрактами на поставку оптових партій лікарських засобів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 своєї постанови № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними За удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме. За таких обставин, для визнання правочину удаваним позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №357/3132/15-ц, провадження № 61-16179св19). На підтвердження заявлених вимог [PERSON] долучив до матеріалів справи копії контрактів № MRB-SUN-ALF-01/18 від 22.01.2018 р. та № MRB- ALF-BLR-01/18 від 20.03.2018 р. на поставку оптової партії лікарських засобів, укладених між фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd» (продавцем) та ТОВ «Алтер Его Фарма» (покупець), специфікацію до контрактів , митні декларації. Так, як свідчать матеріали справи, і дана обставина не заперечується учасниками процесу, що одним із засновників ТОВ «Алтер Его Фарма» є [PERSON] , директором фірми «Markeb Eurasian Group Ltd» є позивач за первісним позовом - [PERSON] . Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України . За положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зазначаючи про те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики з метою забезпечення виконання ТОВ «Алтер Его Фарма» зобов`язань за контрактами, укладеними в 2018 р. з фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd» , представником позивача не доведено наявність між фізичними особами правовідносин притаманних сторонам договору поруки та обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] взяв на себе зобов`язання відповідача за виконання обов`язку ТОВ Алтер Его Фарма» перед фірмою «Markeb Eurasian Group Ltd». Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає. Договір позики, відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вказує представник позивача за первісним позовом, [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, не повернув грошові коштів кошти, отримані за договорами поруки, укладеними 01.2.2018 р., 10.01.2019 р. та 16.03.2019 р. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до положень ст. 525 ЦК України. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це визначено ч.1 ст. 526 ЦК України. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про повернення грошових коштів [PERSON] за договором позики, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача за первісним позовом основного боргу, а саме за договором позики від 01.12.2918 р. у розмірі 489 585 грн. 55 коп.; за договором позики від 10.01.2019 р. у розмірі 66 527, доларів США та за договором позики грошей від 16.03.2019 р. у розмірі 700 000,00 доларів США, що становить еквівалент 18 937 520 грн. 00 коп. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як встановлено під час розгляду справи, укладаючи договір позики 01.12.2018 р. сторони домовились, що при порушені умов п. 2 договору, щодо повернення суми позики, позикодавець праві буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення частини позики , що залишилась несплаченою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від суми позики. За розрахунком представника [PERSON] за період з 02.06.2019 р. (день наступний після настання строку оплати) по 23.04.2020 р. (день складання позову) розмір 3% річних становлять 13 145 грн. 90 коп., інфляційні збитки - 3 867 грн. 72 коп. Розрахунок було перевірено ід час розгляду справи. Розрахунок наданий представником позивача, проценти за користування грошовими коштами (в порядку ст. 1048 ЦК України) у розмірі 66 527,00 доларів США, отриманими [PERSON] 10.01.2019 р. за відповідною розпискою, становлять 4 751,58 доларів США, 3% річних (в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України) становлять 1764,45 доларів США. Розрахунки надані представником позивача за первісним позовом було перевірено ід час розгляду справи. Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог і в цій частині за виключенням стягнення процентів в порядку ст. 1048 ЦК України за договором позики від 10.01.2019 р. . огляду на позицію Великої Палати Верховного суду, висловлену в постанові від 16.01.2019 р. у справі № 464/3790/16-ц. Так Великою а Палатою Верховного Суду зазначено, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. Також в постанові йдеться про те, що враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Також, як було встановлено під час розгляду справи, з метою забезпечення виконання договору позики грошей від 16.03.2019 р. між [PERSON] та ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» було укладено договір застави майна від 16.03.2019 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О. за умови якого ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» взяло на себе зобов`язання забезпечити виконання боржником договору позики повернути грошові кошти у розмірі 18 900 000,00 грн., що по курсу Національного банку України становить 700 000,00 доларів США , сплачувати можливі пеню та штрафні санкції в розмірах та у випадках, передбачених, договором позики і договором застави, а також інші витрати на здійснення забезпеченою заставою вимоги. Як вбачається з договору застави, її предметом стали товари в обороті, перелік яких визначений у п. 1.2. договору застави. Вартість заставного майна становить 36 641 534,59 грн., який повинен знаходитися за адресою [ADDRESS] (п. 1.2. договору застави). Так, ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» взяло на себе зобов`язання забезпечити цілісність предмету застави (п. 2.1.1. договору) та надавати [PERSON] можливість перевірки стану і правильності використання предмету застави , надавати відповідні документи за першою вимогою. Як вбачається з матеріалів , наданих представником позивача за первісним позовом, 21.04.2020 р. [PERSON] звернувся до ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» з заявою про надання інформації щодо наявності предмету застави, документів, які підтверджують наявність предмета застави за адресою: [ADDRESS] та копію договору страхування предмету застави або підтвердження інформації щодо його відсутності. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про виконання заставодавцем умов договору. Доказів зворотного не було отримано і під час розгляду справи. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до вимог ст. 629 ЦК України. За положеннями ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п. 5.1. договору застави, у випадку зміни заставодавцем без попередньої згоди з заставодержателем місця зберігання предмета застави, заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплатити штраф у сумі 50% від вартості предмета застави. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов і в частині стягнення на користь [PERSON] з ТОВ «АША ФОРМУЛЕЙШНС» суми у розмірі 18 320 767 грн. 20 коп. у зв`язку із порушенням умов договору застави. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial