Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Донецької області звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитина разом з матір`ю перебувала на лікуванні в комунальній установі «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», оскільки народилася з вадами розвитку. 28.01.2019 року відповідачка покинула дитину у лікарні, про що було складено акт про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Після отримання вищевказаного акту Служба у справах дітей розшукала батьків та повідомила, що вони зобов`язані забрати дитину із медичного закладу, а також роз`яснила їх права щодо тимчасового, терміном на 6 місяців, влаштування дитини на повне державне забезпечення у зв`язку із складними життєвими обставинами або важким матеріальним становищем. Батькам також було роз`яснено, що у разі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначеній термін або відмови від участі у її вихованні та утриманні без поважних причин адміністрація будинку або Служба у справах дітей мають право звернутися до суду з позовом про позбавлення їх батьківських прав. На підставі заяв, що були написані батьками дитини особисто, малолітнього [PERSON] [INFO] , було тимчасово, терміном на 6 місяців, влаштовано до Краматорського будинку дитини « Антошка » на повне державне забезпечення. За час перебування дитини в вищевказаному будинку батьки її долею, життям та здоров`ям не цікавились, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги у вигляді памперсів та ліків не надавали, ніяких заходів щодо повернення дитини до родини не здійснювали. Термін тимчасового перебування дитини за заявою батьків сплив ще 20.09.2019 року. Дитина фактично залишилась батьківського піклування, оскільки батьки не забрали її додому. Вищевказані обставини стали підставою для складання Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23.09.2019 року. На підставі вищевказаного акту дитині було надано статус позбавленої батьківського піклування (розпорядження голови Нікольської райдержадміністрації № 275 від 03.10.2019 року). На даний час мати дитини [PERSON] веде бродячий спосіб життя, ніде не працює, постійно влаштовує особисте життя, за місцем реєстрації з`являється дуже рідко, забирати дитину на виховання не збирається. Батько дитини [PERSON] деякий час мешкав разом з [PERSON] в с. Федорівка, але забирати дитину на виховання не збирався також. Згідно медичних документів малолітня дитина [PERSON] має вроджені вади здоров`я та потребує постійного, коштовного лікування. На даний час вихованням, утриманням та лікуванням дитини фактично займається держава. Законного представника у дитини немає, адміністрація дитячого будинку «Антошка» не є законним представником дитини та не може представляти її інтереси в державних органах, медичних закладах, давати згоди на операції, якщо такі будуть потрібні, в повному обсязі захищати права та інтереси малолітнього. [PERSON] перебуває в державному закладі як дитина покинута батьками. Таким чином, враховуючи, що батьки дитини без поважних причин та протягом 6 місяців не проявляли по відношенню до неї батьківської турботи, а тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з кожного. Володарським районним судом Донецької області, в порядку ст. 187 ЦПК України зроблено запит з метою встановлення місця реєстрації відповідачів на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області, та отримано відповідь, що відповідач [PERSON] на зазначеній території не зареєстрований. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 02.04.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, зокрема відповідачу [PERSON] на останню відому адресу місця його реєстрації в с. Федорівка Нікольського району Донецької області. Також відповідачам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 12.06.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області - Внукова О.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, продату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Також, місцезнаходження та місце роботи відповідача [PERSON] не відомо, тому він повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ст. 128 ч. 11 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області - Юзвінкевич М.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез`явившихся учасників справи. Розглянувши письмові заяви представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] виданим 11.09.2018 року виконавчим комітетом Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області, актовий запис № 9. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 28.01.2019 року складеного зав. педіатричним відділенням для дітей грудного віку Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради в період часу з 15.12.2018 року по 28.01.2019 року в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР знаходиться малолітня дитина без батьків [PERSON] , [INFO] . Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] адресовану головному лікарю КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» останні просили прийняти їх дитину [PERSON] , [INFO] , в будинок дитини на строк (до 6 місяців) в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Відповідно до Розпорядження голови Нікольської райдержадміністрації Донецької області № 96 від 05.03.2019 року «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до державного закладу на повне державне забезпечення» малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців. Згідно повідомлень КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 23.09.2019 року № 01/07-622 та від 20.02.2020 року № 01/07-108 в вищевказаному будинку дитини на повному державному забезпеченні з 20.03.2019 року виховується [PERSON] , [INFO] . За час перебування [PERSON] в будинку дитини, згідно журналу обліку відвідувань, мати [PERSON] та батько [PERSON] сина не відвідували, життям та здоров`ям не цікавились, не телефонували, листів не надсилали, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювали. Відповідно до клопотання КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 23.09.2019 року № 01/07-623 на теперішній час строк перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у закладі сплинув, але батьки дитину на виховання в родину не забрали, про що 23.09.2019 року складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23.09.2019 року складеного працівниками КУОЗ «Краматорський будинок дитини « Антошка » строк перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в закладі охорони здоров`я закінчився 20.09.2019 року. Відповідно до Розпорядження голови Нікольської райдержадміністрації Донецької області № 275 від 03.10.2019 року «Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядження голови Нікольської райдержадміністрації Донецької області № 278 від 04.10.2019 року «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до державного закладу на повне державне забезпечення» малолітнього [PERSON] влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно висновку Органу опіки та піклування Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що Служба у справах дітей Нікольської РДА тимчасово, терміном на 6 місяців, за заявою батьків влаштувала дитину до будинку дитини « Антошка », але батьки не забрали хлопця до даного часу, хоча були повідомлені про необхідність його забрати, не створили належних умов для проживання та виховання дитини, не звернулись до Зеленоярської сільської ради та соціальних служб з питань подолання кризової ситуації та повернення дитини на виховання, а тому з метою соціального захисту малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Зеленоярської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина. Відповідно до висновку Нікольської райдержадміністрації Донецької області № 01-08/61 від 21.02.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] веде бродячий спосіб життя, ніде не працює, постійно влаштовує особисте життя, за місцем реєстрації з`являється дуже рідко, забирати дитину на виховання не збирається. Батько дитини [PERSON] деякий час мешкав разом з [PERSON] в с. Федорівка, але забирати дитину на виховання не збирався також. Утриманням, вихованням та лікуванням дитини фактично займається держава. Законного представника у дитини немає, адміністрація дитячого будинку «Антошка» не є законним представником дитини та не може представляти її інтереси в державних органах, медичних закладах, давати згоди на операції, якщо такі будуть потрібні, в повному обсязі захищати права та інтереси малолітнього. [PERSON] перебуває в державному закладі як дитина покинута батьками.В зв`язку з вищевикладеним, Нікольська райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачі свідомо ухиляються від виховання своєї дитини, її життям та здоров`ям не цікавляться, ні усно ні письмово не спілкуються та взагалі не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи та піклування, після спливу встановленого строку не забрали дитину з КУОЗ «Краматорський будинок дитини « Антошка ». Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах дитини, слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідачі не забрали сина з закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом шести місяців не виявляли щодо нього батьківського піклування, задовольнивши вимоги позивача в цій частині у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини, то суд вважає, що дана вимога також підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом п`ятим частини першої статті 161 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, з перерахуванням коштів на поточний рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] у ПАТ «Державний ощадний банк України». Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 1681,60 грн., а саме пропорційно по 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved