Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач у червні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що йому на праві приватної власності належить господарство під [ADDRESS]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано.Відповідач була зареєстрована за указаною адресою як член сім'ї. Після розірвання шлюбу з 20.05.2012 року відповідач забрала свої речі та виїхала з будинку до своїх батьків, і наразі проживає в м.Київ. На даний час відповідач не бажає добровільно знятись з реєстрації з належного позивачу будинку. Перешкод у користуванні житлом позивач відповідачу не чинить. Речей відповідача у будинку немає. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, щосторони перебувала між собою у зареєстрованому шлюбі, більше п'яти років тому сторони розірвали шлюб, відповідач забрала речі і з того часу не проживає у будинку без поважних причин. Позивач як власник будинку має право використовувати власність на власний розсуд і небажання відповідача добровільно знятись з реєстрації порушує права позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася. У силу положень частини п'ятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власникомжитлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], який зареєстрований в комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2001 року та записаний в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 672 (а.с. 12). Як вбачається з відомостей наданих реєстраційним відділом Тростянецької міської ради, а також довідки виконавчого комітету Білківської сільської ради відповідач [PERSON] з 02.08.2007 року зареєстрована [ADDRESS] (а.с. 15,18). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.04.2012 року, яке набрало законної сили 03.05.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.09.2007 року виконкомом Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області було розірвано (а.с. 14). Допитана в якості свідка [PERSON] суду показав, що є хрещеним позивача, йому відомо, що сторони перебували у шлюбі і проживали разом у [ADDRESS]. У 2012 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, остання виїхала з будинку, зараз проживає у м.Києві, в селі буває у своїх батьків на свята, вона утворила нову родину, у будинку позивача з часу розлучення не була останніх 4-5 років. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] суду показав, що є батьком позивача. Син з невісткою [PERSON] проживали у будинку по [ADDRESS] поки перебували у шлюбі. Коли вони у 2012 році розірвали шлюб, невістка пішла жити до своїх батьків у с.Микитівка, а син поїхав на заробітки. Тетяна забрала з собою свої речі, телевізор. Звертались до відповідача і просили знятись з реєстрації, але вона цього не робить. Фактично не проживає 5 років, зараз живе у м.Києві з новим чоловіком, перешкод у користуванні житлом їй ніхто не чинить. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що позивач є племінником його дружини, йому відомо, що відповідач є колишньою дружиною [PERSON] і вона близько 5 років не проживає у с.Микитівка. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 1 рік, її особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин її не проживання в цьому будинку понад один рік не установлено, шлюб між нею та відповідачем було розірвано, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved