Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. на строк 180 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16% річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06.10.2028 року для придбання майнових прав на об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав, зі сплатою щомісячно погашення кредиту і процентів рівними частинами в сумі 1111,11 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] був укладений договір поруки 08.10.2013 року між позивачем та [PERSON], [PERSON], відповідно до якого останні взяли на себе обов'язок солідарно відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з договору про іпотечний кредит. Відповідач [PERSON] станом на 05.02.2018 року належним чином не виконує зобов'язання і має заборгованість в загальному розмірі 355647,33 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 355647,33 грн., з яких: борг за кредитом в розмірі 190447,24 грн.; відсотки за користування кредитом з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 110614,82 грн.; інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 14037,49 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 32521,06 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 2422,64 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 5604,08 грн., а також стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму судового збору у розмірі 5334,71 грн. Представник відповідача адвокат [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає позовну заяву незаконною, поданою без дотримання вимог чинного ЦПК України, оскільки роздруковані копії договору і додатки до нього є недопустимими доказами і визивають сумнів, внаслідок того, що позивач позбавлений можливості звірити їх з оригіналами документів. Відповідач [PERSON] ставить під сумнів існування вказаного договору про іпотечний кредит, а умови викладені в копіях, наданих позивачем документів з кредитної справи не відповідають дійсності. Посилання позивача на факт того, що оригінали вказаних договорів про іпотечний кредит і про поруку були передані до сховища будівлі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в м. Луганськ, не підтверджений. З відповіді Сватівського ВП ГУНП в Луганській області, на яку позивач посилається у тексті позовної заяви, не можливо встановити факт того, що досудове розслідування кримінального провадження стосується саме договору про іпотечний кредит від 08.10.2013 року №281_199, договору про поруку від 08.10.2013 року, що вони знаходяться в м. Луганськ і передавалися на зберігання. Ухвалою від 23.04.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] про витребування доказів. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» Баклан А.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 200000,00 грн. Позичальник припинив виконувати умови кредитного договору. Строк повернення кредиту 06.10.2018 року. Банк звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про дострокове повернення кредиту. Змушені звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з усіх відповідачів, оскільки [PERSON] та [PERSON] є поручителями, а тому мають солідарно відповідати з [PERSON] по зобов'язанням, які виникли у нього з договору №281_199 від 08.10.2013 року. Оригінал договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року залишився в приміщенні банку, яке знаходилось в м. Луганськ. Після укладання договору відповідно до внутрішнього наказу банку оригінал цього договору був отсканований та зберігався в електронному вигляді. Відповідач [PERSON] отримав кредит для придбання квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відомості про набуття права власності на це нерухоме майно він зазначив в електронній декларації. [PERSON] звертався до Сєвєродонецького міського суду з позовом, в якому банк був третьою особою. На підтвердження доводів цього позову [PERSON] додав до позовної заяви копію кредитного договору, який є абсолютно ідентичним тій копії, яку додав банк до позову про стягнення з [PERSON] заборгованості. Кредитний договір був укладений, його умови виконані банком в повному обсязі, відповідач також зобов'язаний виконувати свої зобов'язання за цим кредитним договором, проте не виконує. Відомості про укладання [PERSON] кредитного договору і умови цього договору внесені до Бюро кредитних історій. Зазначене підтверджує факт того, що відповідачем дійсно укладався кредитний договір на придбання житла. Згодом в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні представник позивача Гребенар О.В. підтримав позицію представника Баклана А.В., просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Суду пояснив, що банк надав копію договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, проте умови, які зазначені в цій копії, не відповідають тим умовам договору, які зазначені в оригіналі. Банк зобов'язаний надати оригінал договору. Він сам не може надати оригінал договору, оскільки у нього його не має. Ніяких грошей від банку він не отримував, гроші були перераховані забудовнику. Він не пам'ятає, яку суму грошей надав банк та на яких умовах. Для укладання договору він звертався до відділення банку, яке знаходилось в м. Луганську. Через Фонд молодіжного будівництва він хотів отримати гроші на придбання житла. Кредитний договір він підписував і в 2013 році, потім оформлялись ще якісь документи. На яких умовах був укладений договір, він не пам'ятає. Заперечував факт набуття права власності на будь-яке нерухоме майно. На початку липня 2014 року через захоплення м. Луганськ незаконними збройними формуваннями він виїхав з міста, оскільки є працівником правоохоронного органу, та перемістився до м. Сватово Луганської області. Він платив по кредитному договору до того часу, поки не виїхав з м. Луганська. Поручителями за кредитним договором виступили його батьки. Проте у них також немає оригіналу договору. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Суду пояснив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки банк надав не оригінали договору, а роздруківки з автоматизованої системи банку. Надана банком копія договору є неналежним і недопустимим доказом, банк зобов'язаний надати оригінал кредитного договору. [PERSON] не має оригіналу кредитного договору, він є працівником правоохоронного органу, а тому не може поїхати до м. Луганськ, щоб знайти цей договір, оскільки така поїздка є небезпечною для його життя. Підтвердив, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сєвєродонецького міського суду Луганської області (sdm.lg.court.gov.ua) в розділі «Інформація щодо розгляду судових справ для фізичних і юридичних осіб, які знаходяться в зоні АТО», підрозділ «Цивільні справи». Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до копії договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали договір, згідно із умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 200000,00 грн. із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16% річних на строк 180 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту - не пізніше 06.10.2028 року для придбання майнових прав на об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав. Згідно із копією платіжного доручення №281_199 від 08.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. згідно кредитного договору №281_199 від 08.10.2013 року шляхом перерахування коштів ТОВ «Нові технології» з призначенням платежу - оплата за майнові права на квартиру відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 08.10.2013 року. Згідно із п. 2.3. вищевказаного договору, кредит надається в розмірі 200000,00 грн. на 180 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06 жовтня 2028 року для придбання майнових прав на об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав. Згідно із п. 2.5.1. - 2.5.3. вищевказаного договору, за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну дату (проценти) в розмірі 16 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником самостійно з урахуванням вимог п.3.3. договору - з розрахунку сплати позичальником 3% річних шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, та іншої частини нарахованих процентів з розрахунку 13% річних, які сплачуються позичальником самостійно, в тому числі за рахунок коштів, які будуть перераховані одержувачем на поточний рахунок, згідно з договором про надання часткової компенсації процентів. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. Згідно із п. 3.3.3. вищевказаного договору, позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 1111,11 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк надалі в договореному порядку списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобов'язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Відповідно до п. 3.3.2. вищевказаного договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором. Згідно із п. 4.2.2. вищевказаного договору, банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до п. 3.9.1.1. вищевказаного договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником або поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у тому числі затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором на три календарні місяці. Згідно із п. 4.3.2. вищевказаного договору, позичальник зобов'язаний у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором. Згідно із п. 4.3.3. вищевказаного договору, позичальник зобов'язаний у випадку порушення умов цього договору та/або документів забезпечення достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції) як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Згідно із п. 9.2. вищевказаного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заперечували проти позову з тих підстав, що позивачем надано не оригінал, а копію кредитного договору №281_199 від 08.10.2013 року. Представити примірник оригіналу кредитного договору відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] відмовились, пояснюючи це тим, що [PERSON] примірник кредитного договору не отримував, а надати оригінал документа є обов'язком позивача. З пояснень представника позивача Баклана А.В. та відповідача [PERSON] було встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та [PERSON] в жовтні 2013 року дійсно укладався кредитний договір. Проте відповідач в судовому засіданні заперечував факт набуття права власності на будь-яке нерухоме майно, яке виникло внаслідок укладання кредитного договору з позивачем, та заперечував, що кредитний договір був укладений на тих умовах, які зазначені в позові та в копії договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року. Згідно з даними Першого Всеукраїнського бюро кредитних історій [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], 08.10.2013 року підписав кредитну угоду, дата завершення якої 06.10.2028 рік, сума кредиту 200000,00 грн., в період з жовтня 2013 року по липень 2014 року [PERSON] вносились платежі, а починаючи з серпня 2014 року по жовтень 2017 року виникла прострочка. Аналізуючи дані Першого Всеукраїнського бюро кредитних історій у сукупності з поясненнями відповідача [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що терміни сплати платежів за кредитним договором та період заборгованості, зазначені позивачем в розрахунку, повністю співпадають з зазначеними даними та поясненнями відповідача щодо періодичності сплати ним платежів по кредитному договору та часу виникнення заборгованості. Згідно з копією щорічної декларації [PERSON] за 2017 рік, яку він подав як особа, уповноважена на виконання функцій держави, вбачається, що в розділі 4 «Об'єкти незавершеного будівництва» міститься інформація про право власності на квартиру загальною площею 49,7 кв.м, як об'єкт незавершеного будівництва, яка знаходиться в м. Луганськ. В розділі 13 цієї ж декларації відповідачем [PERSON] зазначені зобов'язання у вигляді отриманого кредиту 08.10.2013 року в розмірі 200000,00 грн., майновим забезпеченням якого є квартира. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зобов'язався надати копію своєї щорічної декларації за 2017 рік, з відкритими даними щодо адреси знаходження об'єкта нерухомого майна, проте не зробив цього. Згідно з інформаційною довідкою від 22.05.2018 року №124798488 квартира загальною площею 49,7 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності відповідачу [PERSON], права якого обтяжені Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» шляхом накладення заборони на це нерухоме майно на підставі іпотечного договору. З матеріалів цивільної справи №428/7249/17, яка була досліджена в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] 12.07.2017 року звертався до суду з позовом про скасування рішення Луганського регіонального управління спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» про розірвання в односторонньому порядку з 10.07.2015 року договору №60/2013-ЧК від 08.10.2013 року про надання часткової компенсації процентів та зобов'язання поновити дію договору. При цьому в тексті зазначеного позову є посилання на договір №281_199 від 08.10.2013 року, також позивач в зазначеній позовній заяві жодним чином не заперечує укладання цього договору. Крім того, до цього позову додано копію договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, яка є ідентичною тій копії, яку додав банк до матеріалів позову про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] кредитної заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до правоохоронних органів за фактом захоплення майна банку - філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м. Луганськ), що підтверджується копією листа від 19.02.2015 року №42-11/18. Зазначена заява було приєднана до матеріалів кримінального провадження №12015130550000125 від 13.02.2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.341 КК України. Суд враховує, що місто Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє позивача надати суду договір про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, договір поруки від 08.10.2013 року. При цьому суд відзначає, що відповідач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON], вимагаючи від представника позивача надати оригінал договору про іпотечний кредит, самі не надали суду оригінал цього договору, пояснюючи це тим, що такий обов'язок має виконати позивач. Суд не погоджується з такою позицією відповідача та його представника і зауважує, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач був зобов'язаний надати суду докази на підтвердження достовірності своїх доводів і спростування доводів позивача, чого відповідач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] не зробили. Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що кредитний договір було укладено та підписано сторонами саме 08.10.2013 року та саме в тій редакції, яка міститься в матеріалах цієї справи та справи №428/7249/18. Такого ж висновку суд доходить і щодо договору поруки від 08.10.2013 року. Відсутність оригіналів зазначених договорів жодним чином не впливає на зміст правовідносин, що виникли між сторонами та призвели до фактичної виплати кредитних коштів банком в сумі 200000,00 грн. і набуття відповідачем права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, які виникли з договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року. Неможливість відповідачем здійснювати свої повноваження як власника нерухомого майна, яке знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній органам влади України, не знімає з нього обов'язку виконувати зобов'язання за договором. Доказів на підтвердження протилежного відповідач суду не надав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що після виїзду з м. Луганська в липні 2014 року, він перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Тобто зобов'язання за договором про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року не виконувались відповідачем більше, ніж три місяці, що дає кредитору право відповідно до п. 4.2.2. про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року вимагати дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків та інших платежів за договором. Згідно з розрахунком заборгованості за іпотечним кредитом №281_199 від 08.10.2013 року відповідач [PERSON] здійснив останній платіж в липні 2014 року, через що станом на 05.02.2018 року виникла прострочена заборгованість перед позивачем у загальній сумі 355647 грн. 33 коп., яка складається з наступного: 143333 грн. 39 коп. - борг по кредиту строковий, 47113 грн. 85 коп. - борг по кредиту прострочений, 110614 грн. 82 коп. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року, 14037 грн. 49 коп. - інфляційні втрати по простроченому основному боргу за період з 03.11.2014 року по 31.12.2017 року, 32521 грн. 06 коп. - інфляційні втрати по прострочених відсотках за період з 01.08.2014 року по 31.12.2017 року, 2422 грн. 64 коп. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року, 5604 грн. 08 коп. - три проценти річних по прострочених відсотках з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» пеня та/або штрафи позивачем не нараховувались. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] не оспорювали розрахунок суми боргу, зроблений позивачем. Відповідно до умов п.п. 4.2.2. договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року позивач звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою від 15.06.2017 року №110.20-13/2755-2848 про дострокове повернення кредиту, яку останній особисто отримав 19.06.2017 року. В силу п.4.3.3. договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року у відповідача виник обов'язок достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. При цьому суд враховує, що 08.10.2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в якості кредитора, [PERSON] в якості боржника та [PERSON] в якості поручителя та [PERSON] в якості поручителя уклали договір поруки, відповідно до якого [PERSON] і [PERSON] взяли на себе обов'язок солідарно відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями відповідача, що випливають з договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року. При цьому відповідно до п. 3.2.4. договору поруки від 08.10.2013 року не направлення кредитором вимоги поручителям не позбавляє кредитора права вимагати у поручителя виконання зобов'язання відповідно до умов цього договору та законодавства. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є поручителями [PERSON], зобов'язані солідарно усі разом відповідати перед кредитором за порушення [PERSON] зобов'язань, які виникають з договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, що передбачено умовами договору поруки від 08.10.2013 року (п.2.1. договору). Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, в сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 5334 грн. 71 коп., в рівних частках, по 1778 грн. 24 коп. з кожного відповідача, у зв'язку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved