Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

ПрАТ «Страхова Група «ТАС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що 17 вересня 2018 року між ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та [PERSON] укладено договір-поліс № АМ9072904 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами якого застраховано майнові інтереси пов`язані з експлуатацією автомобіля марки Mercedes-Benz E200, реєстраційний [NUMBER] . 17 листопада 2018 року о 18:23 год. в м. Вінниці по вул. Театральній, 37, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz E200, реєстраційний [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом марки Volkswagen Passat реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року справа № 127/30450/18 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Mercedes-Benz E200, номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована за ПрАТ «Страхова Група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9072904, строк дії якого починався з 18 вересня 2018 року до 17 вересня 2019 року (а.с. 5). 17 листопада 2018 року о 18:23 год. в м. Вінниці по вул. Театральній, 37, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz E200, н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом марки Volkswagen Passat реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 29 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року, з урахуванням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2020 року про виправлення описок, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (а.с. 23-25). Дана постанова суду набрала законної сили 15 лютого 2019 року. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій [PERSON] 17 листопада 2018 року о 18:23 год. в м. Вінниці по вул. Театральній, 37, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E200», н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки та перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій [PERSON] залишив місце ДТП до якого був причетний. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.9, 2.10 (а) Правил дорожнього руху. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. На підставі страхового акту № 34206Р/02/2018 від 11 грудня 2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «Страхова Група «ТАС» було виплачене страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 18\~733 грн. 00 коп., підтверджується копією платіжного доручення № 113469 від 13 грудня 2018 року (а.с. 8-10). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1187\~ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з\~п.п.\~«в» п.\~38.1.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи наведене, у позивача після виплати страхового відшкодування виникло право заявити вимогу в порядку регресу до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 18\~733 грн. 00 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved