Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] , що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 44 від 06 вересня 2018 року та ордеру серії ПТ № 084351, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 07.11.2008 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 08.06.2005 року №172 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 010870000485 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [INFO] померла його матір - [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,3559 га, що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.11.2008 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невідповідність прізвищ спадкодавця [PERSON] у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та прізвища « [PERSON] у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно. В зв`язку з чим, [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщина на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду. [PERSON] та його представник - адвокат Крецул Л.М. у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник заявника через канцелярію суду надала заяву за вхідним № 608/19-вх від 30 січня 2019 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 42). Представник Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Через канцелярію секретар сільської ради [PERSON] надала заяву за вхідним № 669/19-вх від 30 січня 2019 року відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за відсутності представника сільської ради, заявлені вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 43). Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Із матеріалів справи судом встановлено, [INFO] у віці 55 років у селі Польове, Миронівського району, Київської області померла [PERSON] про що складений відповідний актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 09.06.2017 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 11). Факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого повторно Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13.03.2018 року, де батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається із матеріалів справи після смерті матері заявника - [PERSON] залишилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 7,3559 га, яка розташована на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської область, КСП «Комінтерн». Проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, заявник позбавлений можливості оформити свої права як спадкоємця, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.11.2008 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією допущена помилка при написані прізвища спадкодавця, а саме: замість правильного запису « [PERSON] » вказано - « [PERSON] ». Так, завідувачем Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 жовтня 2018 року. Підставами для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії стало те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , заявник, [PERSON] , надав документи для оформлення спадщини та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 07.11.2008 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 08.06.2005 року №172 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 010870000485, який виданий на ім`я « [PERSON] , проте у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 09.06.2017 року виконавчим комітетом Полівської сільської ради Миронівського району Київської області прізвище померлої зазначено « [PERSON] (а.с. 10). З цього приводу слід зазначити, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в частині 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України та не є вичерпним (частина 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вказані обставини мають бути у їх сукупності. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 08 червня 2005 року № 172 передано у власність земельну ділянку площею 7,3559 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, КСП «Комінтерн» та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підтвердження чого виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.11.2008 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 010870000485. При цьому власником земельної ділянки зазначено « [PERSON] (а.с.12). Натомість у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 09.06.2017 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 11) та свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] , виданого повторно Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13.03.2018 року (а.с. 9), прізвище померлої вказано як [PERSON] . Факт отримання у приватну власність вищевказаної земельної ділянки [PERSON] також підтверджується листом Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.05.2019 року № В-25/0-0.23,26-25/147-19, зі змісту якого вбачається, що у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером 874 зроблено запис, що за [PERSON] на території Станичненської сільської ради КСП «Комінтерн» зареєстровані земельні ділянки площею 7,3559 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Нововодолазької РДА №172 від 08.06.2005 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.11.2008 року видано власнику - [PERSON] [INFO] року (а.с. 52 - 54). З цього приводу слід зазначити, що до 01 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. Проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права власності на земельні ділянки. Згідно пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 (в редакції, що була чинна на час видачі державного акту на право приватної власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Враховуючи викладене, судом встановлено, що при заповненні державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] допущена помилка в написанні її прізвища. Зазначена помилка в написанні могла виникнула через нечіткий переклад прізвища спадкодавця або через неуважність при виготовлені технічної документації та реєстрації в органах державної влади. В процесі судового розгляду справи було встановлено, що внести зміни до державного акту на даний час не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року видача та/або заміна державних актів припинена, у зв`язку з чим заявник не може реалізувати свої права спадкоємця. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для оформлення спадщини, а отже тягне за собою відповідні наслідки для заявника. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, і факт, який просить встановити заявник, підтверджуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved