Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство «АВАНТ-БАНК» у липні 2013 року звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 серпня 2012 року між сторонами у справі був укладений договір № К-Ф/12/032/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] від 08 серпня 2012 року в межах кредитного ліміту в розмірі 150 000,00 грн. Відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором від 09 серпня 2012 року не виконує, внаслідок чого станом на 09 липня 2013 року обліковується заборгованість в сумі 236 670,48 грн. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в який зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «АВАНТ-БАНК» та [PERSON] 09 серпня 2012 року укладено договір № К-Ф/12/032/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки. Згідно з п. 1.1 договору позивач на підставі наданих відповідачем документів, відкриває позичковий рахунок [NUMBER] в національній валюті. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] від 08 серпня 2012 року в межах кредитного ліміту в розмірі 150 000 грн. Відповідно до п. 1.1.2 договору позивач надає відповідачу суму грошових коштів, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок відповідача в розмірі, що встановлений в п. 1.1 договору на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використання (для задоволення поточних потреб) протягом строку дії, що вказана в договорі в межах встановленої договором суми шляхом забезпечення можливості проведення відповідачем операцій з використанням картки. Згідно з п. 1.1.3 договору кредитний ліміт встановлено на наступні періоди: - з 09 серпня 2012 року по 31 серпня 2012 року; - з 01 вересня 2012 року по 28 вересня 2012 року; - з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2012 року; - з 01 листопада 2012 року по 30 листопада 2012 року, але в будь-якому разі не пізніше 30 листопада 2012 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, про що свідчить виписка по рахунку від 29 січня 2013 року, з проведенням операціями в період з 07.03.2012 р. по 29.03.2013 р. згідно з Договором про відкриття та обслуговування платіжної картки №?0200000124 від 08 серпня 2012 року. Відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 09 липня 2013 року сума заборгованості позичальника перед позивачем з повернення кредитних коштів, відсотків, комісій становить 236 670,48 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом в сумі 162 339,27 грн., несплачені щомісячні комісії в сумі 8 337,70 грн., прострочені відсотки в сумі 47 590,19 грн., нараховані відсотки за період з 01.07.2013 р. по 07.07.2013 р. в сумі 1 868,04 грн., пеня за прострочену суму відсотків та основного боргу за кредитом в сумі 16 535,28 грн. З матеріалів справи вбачається, що на підставі умов кредитного договору позивач направив на адресу відповідача претензію № 87/1 від 28 січня 2013 року про усунення порушеного зобов'язання за кредитним договором та дострокове повернення кредиту, яке було залишено без задоволення. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу). Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 5.7, укладеного між сторонами договору, передбачена можливість стягнення пені у разі порушення зобов'язання. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору. Наданий суду розрахунок відповідає вимогам закону. Підстав для зменшення неустойки за рішенням суду згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2 366,70 грн.

Outcome: approved