Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач, товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 30.10.2017 між ТДВ «Експрес Страхування» та ТОВ «Уніпром» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 208.17.2376398, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] . 06.04.2019 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Passat B5 combi» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 753/7383/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, через що останню було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 753/7384/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, через що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана дорожньо-транспортна пригода була визнана ТДВ «Експрес Страхування» страховим випадком. Страхова компанія свої зобов`язання перед потерпілою особою згідно з умовами договору та Закону, враховуючи обопільну вину водіїв, виконало в повному обсязі, сплатило на користь страхувальника страхове відшкодування в розмірі 614 631,22 грн., в той же час як цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована не була, що і стало підставою для регресної вимоги з урахуванням ступеня її вини. Ухвалою від 28.05.2019 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі с повідомленням сторін. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що не погоджується з розміром вартості ремонту автомобіля, посилаючись на те, що вказані позивачем документи є неналежними доказами. Крім того, заперечуючи проти позову додала, що взагалі не визнає себе винною у дорожньо-транспортній пригоди, оскільки не порушувала ПДР. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, клопотань про відкладення не надходило. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні, не заперечуючи проти обставин дорожньо-транспортної пригоди, заперечував ступінь вини у розмірі 50%, зазначаючи при цьому, що його вина становить 10 %. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 30.10.2017 між ТДВ «Експрес Страхування» та ТОВ «Уніпром» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 208.17.2376398, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] . Судом встановлено, що 06.04.2019 о 16.48 год. на Дарницькому шосе в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Passat B5 combi» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 753/7384/18 дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 06.04.2018 сталася з вини водія [PERSON] внаслідок порушення вимог п.п.2.3.Б, 13.1, 12.1 ПДР, через що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В той же час, відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 753/7383/18 [PERSON] також визнано винною у вчиненні правопорушення внаслідок порушення п.п.10.1, 10.04 ПДР, через що останню було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] та [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Дана дорожньо-транспортна пригода була визнана ТДВ «Експрес Страхування» страховим випадком. Згідно звіту про оцінку КТЗ № 290 від 16.05.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Укравтолізінг» вартість відновлювального ремонту становить 683229,66 грн. Суд приймає звіт про оцінку КТЗ № 290 від 16.05.2018 як належний та допустимий доказ, складений належною особою та не спростований відповідачем. Відповідно до умов Договору страхування ТДВ «Експрес Стрхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 599 43,26 грн.+7 932,62 грн. +7 267,34 грн.= 614 631,22 грн., що підтверджується страховими актами від 18.05.2018 № 3.18-705-1, від 25.06.2018 № 3.18.705-2 та від 02.08.2018 № 3.18.705-3, а також платіжними дорученнями від 18.05.2018 № ЦО01787, від 25.06.2018 № ЦО02333, від 02.08.2018 № ЦО02850. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідально за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом третім частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.36.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). З досліджених у судовому засіданні постанови Дарницького районного суду м. Києва від 20.06.2018 та адміністративних матеріалів вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] по Дарницькому шосе в напряму пр. Григоренка в м. Києві не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat B5 combi», чим порушив вимоги п.п.2.3 Б, 13.1, 12.1 ПДР. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав частково, пояснивши, що водій автомобіля «Volkswagen Passat B5 combi», виконуючи розворот, не надала йому переваги в русі. Оскільки маневр був раптовим та неочікуваним уникнути зіткнення було неможливо. З дослідженої в судовому засіданні постанови Дарницького районного суду м. Києва суду від 2006.2018 та адміністративних матеріалів вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat B5 combi», державний номерний знак [NUMBER] по Дарницькому шосе перед заїздом на Дарницький міст, здійснюючи заміну напрямку руху, а саме розворотом в сторону вул. Григоренка, не впевнившись в безпечності маневру, не надала перевагу зустрічному транспорту та скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander» державний номерний знак [NUMBER] , чим порушила вимоги п.п.10.1, 10.04 ПДР. Суд, з огляду на обставини справи визначаючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, приходить до висновку, що ступінь вини [PERSON] та [PERSON] становить по 50%. Таким чином, зважаючи на те, що у спричинені майнової шкоди позивачу є вина обох водіїв, кожен з них несе відповідальність за спричинення такої шкоди у відповідності до ступеню своєї вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач пред`явив вимоги тільки щодо [PERSON] , оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat B5 combi», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується інформацією з Централізованої бази даних МТСБУ. Виходячи з цього: 50 % від 614 631,22 грн.= 307 315,61 грн. Відповідач у добровільному порядку вимоги страхової компанії не виконала, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до [PERSON] ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved