Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач - ТОВ «Укрямбуд» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] інфляційні витрати та три проценти річних у розмірі 654 859,25 грн. Мотивуючи вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року по справі №755/24910/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд» до [PERSON] про визнання недійсним договору та стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 386 872, 85 грн. задоволено. На виконання зазначеного рішення суду 23.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №755/24910/13-ц та відкрито виконавче провадження. 25 грудня 2014 року виконавчий лист було повернуто у зв`язку з його невиконанням боржником. 23 квітня 2015 року повторно відкрито виконавче провадження № 47337103. Станом на день звернення з даним позовом до суду, а саме 22 липня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року по справі №755/24910/13-ц не виконано. Посилаючись на ст. 509 ЦК України, за якою зобов`язання має виконуватись належним чином та на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить за період з 11.04.2014 року по 18.06.2019 року стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати та три проценти річних у розмірі 654 859,25 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і трьох процентів річних. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справу призначено до судового засідання. Відповідачу надано строк на подання відзиву до суду. ( а.с. 22). 02.10.2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Відповідач зазначає, що оскільки позовні вимоги пред`явлені позивачем з пропуском строку позовної давності, вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд» до [PERSON] про визнання недійсним договору та стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено. Визнано недійсним Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 10.01.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЯМБУД» та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЯМБУД» грошові кошти, отримані за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 10.01.2012 року в сумі 383 431 грн. 85 коп., судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп., а всього 386 872 грн. 85 коп. (а.с. 8-9). Рішення суду набрало законної сили 17.06.2014 року (а.с.10). На підставі означеного рішення суду, Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження з примусового його виконання. 25 грудня 2014 року виконавчий лист №755/24910/13-ц виданий 23.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в сумі 386 872,85 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Укрямбуд», постановою державного виконавця Торбинською О.М. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва повернуто у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення. (а.с. 12). 23 квітня 2015 року постановою державного виконавця Торбинською О.М. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва повторно відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №755/24910/13-ц виданого 23.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укрямбуд» заборгованості в сумі 386 872,85 грн. (а.с. 13). Як убачається із Інформації про виконавче провадження рішення суду боржником не виконано і передано ВД на виконання до ТОВ «Еко ПолімерБуд Трейд» в якому [PERSON] працевлаштована. (а.с.16,17). За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач просить про стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової боргу за період з 11.04.2014 року по 18.06.2019 року у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд» грошових коштів, отриманих за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 10.01.2012 року в сумі 383 431 грн. 85 коп., судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп., а всього 386 872 грн. 85 коп. Проте, у разі неналежного виконання зобов`язань, позовна давність за вимогами про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, повинна обчислюватися протягом трьох років з моменту набрання рішенням законної сили, якщо воно не виконано. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2014 року набрало законної сили 17.06.2014 року. З позовом до суду про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку із невиконанням означеного судового рішення позивач звернувся 22.07.2019 року. При цьому позивачем не наведено обставин та підстав, за яких ним було пропущено строк загальної позовної давності та не наведено поважності причин пропуску такого строку. Із заявами про поновлення такого строку ТОВ «Укрямбуд» також не звертався. Переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Тобто вимоги про стягнення з відповідача 3% річних і інфляційної складової боргу за період з 11.04.2014 року по 18.06.2019 заявлені з пропуском загального строку позовної давності. [PERSON] просить суд про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А відтак, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. Поважності причин такого пропуску судом не встановлено. Відповідач просить про застосування наслідків спливу такого строку. Із заявами про поновлення строку загальної позовної давності позивач не звертається. А тому, у позові необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed