Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 20.09.1965 року по 12.06.2006 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. Працював слюсарем механосбірних робіт. 12.06.2006 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. В 2006р. позивач перебував на обстеженні та лікуванні в Наук дослідному інституті, гігієни праці та профзахворювань Харківсь Національного медичного університету. Внаслідок обстеження був встановлений діагноз професій захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень II ст пилової етиології, фаза загострення. Емфізема легень II ступеня. Легенева недостатність II ступеня. Хронічне легеневе серце, СН 11А, Силікоз 1 ст., S/S, 1/1 повільний розвиток. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного характеру. Встановлено, що професійне захворювання виникло під час роботи за професією слюсаря механоскладальних робіт, ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 37 від 27.10.2006 року йому були встановлені такі професійні захворювання: силікоз 1 ст., S/S, 1/1 повільний розвиток ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ ст. Хронічне легеневе серце, СН ІІ А. Нейросенсорна туговухість (III ст.) професійного характеру. Захворювання професійне.(Основний діагноз). ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз відносна недостатність 3-х створчатого клапана, недостатність митрального клапана. Гіпертонічна хвороба IIІ ст. НК І-II ст. РОХ Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з сенсорними порушеннями. Наслідки ішемічного інсульту в басейні правої середньої мозкової артерії з лікворно-венозною дизциркуляцією, вестибуло-атактичним синдромом, лівостороннім геміпарезом, інтелектуально містичним порушенням. Пресбіопія, початкова вікова катаракта обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітчатки. (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту. Згідно довідки виданої спеціалізованою фтизіатричною МСЕК м. Суми від 18.12.2006 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 55%, в тому числі силікоз, ХОЗЛ 40%, туговухість 15% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивач потребує санаторного лікування. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 16 500 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача [PERSON] надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовільними. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО» - [PERSON] надала заперечення на позов в якому просив справу розглянути за її відсутністю. Зазначила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, погоджуючись на доведені (запропоновані) їй умови праці, позивач усвідомлювала можливі негативні наслідки для свого здоровя, а також в повній мірі несе солідарну відповідальність за їх настання, а тому у задоволенні позову просив відмовити. Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 20.09.1965 року по 12.06.2006 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. Працював слюсарем механосбірних робіт. 12.06.2006 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах./а.с.4-5/ Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 37 від 27.10.2006 року йому були встановлені такі професійні захворювання: силікоз 1 ст., S/S, 1/1 повільний розвиток ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ ст. Хронічне легеневе серце, СН ІІ А. Нейросенсорна туговухість (III ст.) професійного характеру. Захворювання професійне.(Основний діагноз). ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз відносна недостатність 3-х створчатого клапана, недостатність митрального клапана. Гіпертонічна хвороба IIІ ст. НК І-II ст. РОХ Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з сенсорними порушеннями. Наслідки ішемічного інсульту в басейні правої середньої мозкової артерії з лікворно-венозною дизциркуляцією, вестибуло-атактичним синдромом, лівостороннім геміпарезом, інтелектуально містичним порушенням. Пресбіопія, початкова вікова катаракта обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітчатки. (Супутній діагноз)./а.с. 8/. Відповідно до довідки виданої спеціалізованою фтизіатричною МСЕК м. Суми від 18.12.2006 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 55%, в тому числі силікоз, ХОЗЛ 40%, туговухість 15% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивач потребує санаторного лікування. (а.с.9) Виходячи з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 37 від 27.10.2006 року суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримала вказані професійні захворювання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих звязків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. В звязку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 55 % втрати професійної працездатності в тому числі силікоз, ХОЗЛ 40%, туговухість 15% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 12 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО » необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial