Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Л71.188.79486, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 32162,00 грн., зі сплатою 0% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені договором. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 30.10.2015 року виникла кредитна заборгованість в розмірі 28962,91 грн. 30.10.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» був укладений договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) право грошової вимоги за кредитним договором № Л71.188.79486 від 07.07.2012 року. 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Л71.188.79486 від 07.07.2012 року. Станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість за кредитним договором № Л71.188.79486 від 07.07.2012 року становить 24462,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, в позові клопотав про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Л71.188.79486, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 32162,00 грн., строком на 50 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0010%, позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком № 1 від 07.07.2012 року до даного договору, який становить його невідємну частину (п.п. 1.1., 1.2, 1.4). Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в розмірі 32162,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № TR.800590.1756.1675 від 20.07.2012 року (а.с.10). Однак відповідач протягом строку дії кредитного договору допустила порушення виконання своїх зобовязань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.02.2017 року становить 24462,91, що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості (а.с. 12-13). 30.10.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» був укладений договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) право грошової вимоги за кредитним договором № Л71.188.79486 від 07.07.2012 року. 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Л71.188.79486 від 07.07.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмір 1600,00 грн.

Outcome: approved