Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» вернувся в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 09 листопада 2006 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 15'000 дол. США зі сплатою відсотків за користування ним. В порушення умов договору відповідач покладені на нього зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01 березня 2013 року має заборгованість в сумі 185'271,10 грн. Також зазначає, що вказане зобов'язання забезпечено договором іпотеки, за яким відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS], на яку і слід звернути стягнення. Представник позивача у судове засідання на з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких також зазначають, що проти задоволення позову заперечують з підстав пропущення позивачем при зверненні до суду з даним позовом строків позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та пояснили, що з 2009 року вони не здійснювали жодної проплати в рахунок погашення боргу, тому вважають, що до даного спору слід застосувати правові наслідки пропуску строків позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. 09 листопада 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, відповідно до умов якого, ВАТ «Сведбанк» зобов'язалось надати [PERSON] кредит у сумі 15'000 дол. США в строк з 09 листопада 2006 року по 08 листопада 2009 року, а останній - повернути його і сплатити 15% річних за користування ним в сумі та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 19 листопада 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], укладено іпотечний договір № 1901/1106/88-518, відповідно до якого останні передали банку в іпотеку наступне майно: квартиру [ADDRESS], що належить їм в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого бюро приватизації житла Тернопільського відділку залізниці 28 березня 1994 року за реєстровим номером 535. В наслідок змін у законодавстві та укладення договорів факторингу право вимоги за зазначеним кредитним договором та договором іпотеки від ВАТ «Сведбанк» перейшло до позивача. Дані обставини, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Як стверджує у позовній заяві позивач, чого ні відповідачі, ні їх представник не заперечив, [PERSON] отримав вказані кредитні кошти в розмірі 15'000 дол. США. В свою чергу, як вбачається з розрахунку, поданого представником позивача, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, в результаті чого, станом на 01 березня 2013 року, має прострочену заборгованість в сумі 185'271,10 грн. яка складається з: · заборгованості за кредитом - 10'609,12 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 84'798,70 грн.; · заборгованості по відсотках - 4'534,79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 36'246,57 грн.; · заборгованості по сплаті пені - 8'035,26 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 64'225,83 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Статтею 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, серед іншого, за рішенням суду. При цьому в рішенні суду, згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», зазначається спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Позивачем було направлено відповідачам вимогу № 3275-544 від 09 квітня 2013 року про усунень порушень допущених при виконанні умов вказаного вище кредитного договору та добровільне виселення, котра останніми залишена поза увагою. Посилання відповідачів та адвоката [PERSON] на порушення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом є неспроможними з наступних міркувань. Частиною 2 та 3 ст. 264 ЦПК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З копії ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2011 року про залишення позовної заяви без розгляду, вбачається, що ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, зверталось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому строк позовної давності був перерваний і його перебіг почався заново та не сплинув на момент подачі позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є предметом розгляду у Тернопільському міськрайонному суді. Крім цього із розрахунку заборгованості за вказаним кредитом борг відповідачів станом на 01 березня 2013 року становив 185'271,10 грн., що є свідченням, що із часу одержання кредиту 09 листопада 2006 року в сумі 15'000 дол. США позичальник здійснював періодичне погашення боргу, а саме заборгованість виникла станом на 01 березня 2013 року, а не станом на 09 листопада 2009 року. Таким чином, у даному випадку має місце порушення прав позивача з вини [PERSON], які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що представник позивача надає розрахунок заборгованості у гривневому еквіваленті за курсом НБУ, що діяв на момент проведення ним обчислень боргу, тобто 01 березня 2013 року, зважаючи на відсутність щодо цього заперечень з боку інших учасників судового розгляду та враховуючи їх інтереси, суд вважає за необхідне взяти за основу дані обчислення. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення 1'852,71 грн. судового збору.

Outcome: approved