Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви б/н від 17 січня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Оскільки відповідачем не були виконані належним чином прийняті на себе зобов`язання за договором, станом на 1 грудня 2019 року утворилася заборгованість 50812 грн. 96 коп., а тому просить стягнути на його користь борг та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлені, подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача подав письмовий відзив, в якому зазначив, що відповідачем внесено на погашення заборгованості 23\~104 грн. 54 коп. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року залишено позов без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 2 липня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 2 вересня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 2 вересня 2020 року відкладено розгляд справи до 2 листопада 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, відсутністю доказів сповіщення. 2 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 17 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 17 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 30 грудня 2020 року у зв`язку відсутністю доказів сповіщення відповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до договору № б/н від 17 січня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому кредитний ліміт збільшився до 8300 грн. (а.с. 32). Крім того, [PERSON] підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, за умовами якої розмір відсотків за користуванням кредитом на рік становить 2,5 % в місяць (36,00 на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня у розмірі: пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором/30 обчислюється за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується раз на місяць); за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів передбачений штраф - 500 грн. + 5% від заборгованості (а.с.33). До позовної заяви позивачем додано Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та дати їх затвердження і період протягом якого указані Правила були чинними. З наданих\~позивачем розрахунків\~слідує,\~що станом\~на 22\~березня 2020\~року заборгованість\~відповідача перед\~банком становить 50 812 грн. 96 коп., яка складається з: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 32\~263,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 8373,35 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 7280,63 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 0,00 грн. нарахованої комісії. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 2395,86 грн. - штраф (процентна складова). У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 березня 2010 року, посилався на\~Витяг з Тарифів Банку Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та постанові Великої Палати Верховного суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. Згідно частини першої статті 651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.\~628\~ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з довідки від сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 25 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8%, 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст.\~81\~ЦПК України суду не надано. Відповідно до частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. При цьому, право на зміну відсоткової ставки в односторонньому порядку не є абсолютним, так як кредитним договором повинно бути чітко передбачено на який розмір може збільшуватися відсоткова ставка, оскільки не зрозуміло чому саме в такому розмірі нараховується відсоткова ставка на суму заборгованості. Відповідно до правової позиції у справі № 6-82цс16, висловленої у постанові Верховного суду України від 30 листопада 2016 року, звертається увага на те, що вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредиту, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» не врахував, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи таких доказів не містять. Тому, розрахунок позивача нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредиту відсотків за збільшеним розміром є не вірним та спростовується вищезазначеним, що також свідчить про необґрунтованість вимог позивача в частині нарахування та стягнення відсотків. Умови кредитування, які визначені у вказаній вище довідці та Правилах, окрім звичайної пені передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне (при цьому пені двічі) застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано окрім наведеної раніше пені, також штрафи, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв`язку з викладеним суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити штрафи. Таким чином судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед банком станом на 22 березня 2020 року становить 32\~263,12 грн. заборгованості за тілом кредиту. Однак, як вбачається з наданого банком другого розрахунку (01 червня 2015 року по 30 листопада 2019 року) банк погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (четверта колонка вказаного розрахунку). Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 32\~263 грн 12 коп. Станом на 5 червня 2016 року у відповідача була відсутня заборгованість. Таким чином, відповідач, будучи не обізнаним, постійно сплачував кошти, які позивач безпідставно направив на погашення тіла кредиту, яке утворилося як «Відсотки погашені за рахунок кредиту» у розмірі 23104,54 грн. У зв`язку з цим, у позивача і утворилася неіснуюча заборгованість по тілу кредиту у розмірі 32263,12 грн. З врахуванням того, що банк безпідставно до тіла кредиту зарахував нараховані відсотки на загальну суму 23 104 грн 54 коп., відтак суд вважає, що банк не довів наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 32263 грн 12 коп. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту становить 9158,46 грн. (32263,12 23\~104,54). Відповідно \~до \~вимог \~ст .ст.\~525-526,\~530,\~1050\~ ЦК\~України,\~ зобов`язання\~ повинні\~ виконуватися\~ належним\~чином \~і \~в \~установлений \~строк \~відповідно до\~ вказівок\~ закону,\~ договору,\~ одностороння\~ відмова\~ від\~ виконання\~ зобов`язань\~ не\~ допускається,\~тому \~позичальник зобов`язаний\~ \~своєчасно \~вносити \~плату за\~користування грошима.А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 47\~917,10 грн. заборгованості за кредитним договором. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (18% від 2102 гривні 00 копійок) 378 грн. 36 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial