Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №519790341 від 11.03.2015 року у розмірі 9080,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] 11.03.2015 року було укладено договір позики №519790341,відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,50% в день від суми позики, але не менше 40 грн. в день, строком на 30 календарних днів. Згідно розрахунку заборгованості борг станом на 21.07.2015 року за даним договором позики в загальному розмірі становив 9080,00 грн. Оскільки [PERSON] заборгованість згідно умов договору не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості за договором позики в розмірі 9080,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити позовні вимоги в розмірі 8160,00 грн., оскільки відповідач частково погасив заборгованість, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до умов договору позики №519790341 від 11.03.2015 року відповідачу [PERSON] було надано грошові кошти в позику в сумі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов'язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,50% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п.1.3 договору позики сторони погодили, що датою перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником (відповідачем), є датою укладання договору позики. З матеріалів справи вбачається, що банком зобов'язання за договором позики №519790341 від 11.03.2015 року виконані, що підтверджується платіжним дорученням №728 від 11.03.2015 року (а.с. 8) Відповідно до п.1.2 договору позики, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов'язань за цим договором. Згідно п.п.1 п.2.1.1 договору позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідача) повернення суми позики, процентів за користування позикою, комісії за обслуговування договору позики в повному обсязі та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.1, 3 п.2.2.2 договору позики, позичальник (відповідач) зобов'язувався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та комісію за обслуговування договору позики в порядку визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення. Частиною 7.5 правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити позикодавцю (позивачу) разовий штраф у розмірі 9% річних від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3% в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь якому випадку не більше 100 календарних днів. Крім того, п. 4.4 договору встановлено, що при порушенні виконання зобов'язань за договором позики та у разі, якщо встановлений пунктом 1.4 цього договору, процент за користування позикою менший ніж 2 відсотки від суми позики за кожен день користування позикою, то позичальник додатково сплачує штраф. Із долученого до справи розрахунку заборгованості за договором позики №519790341 від 11.03.2015 року вбачається, що отриману позику відповідач за умовами договору не повертає та не сплачує. Відповідач відповідно до умов договору позики №519790341 від 11.03.2015 року зобов'язувався повернути отриману позику, сплатити відсотки за користування позикою та виконати свої зобов'язання згідно з даним договором в повному обсязі. Але свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.07.2015 року має заборгованість перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в розмірі 9080,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума позики, 900,00 грн. - проценти за користування позикою, 6000,00 грн. - прострочені проценти, 180,00 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості від 21.07.2015 року, який міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Згідно з ч.1 ст. 1049 України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду справи відповідач добровільно погасив частину заборгованості. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №519790341 від 11.03.2015 року, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачу коштів, остання взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за договором позики у розмірі 8160,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 8403 (8160,00+243,60) грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial