Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач просить утримати з відповідача моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що неправомірними відмовами робітниками Управління праці та соціального захисту населення їй в призначенні допомоги на дитину в лютому-травні 2011 року їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінила в 4000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, про судове засідання була повідомлена вчасно та належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Представник відповідача позов не визнала, надала заперечення проти позову. В судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відшкодування моральної шкоди регулюється законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яким регулюється призначення та виплата допомоги при народженні дитини, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та одинокої матері не передбачено відшкодування моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями та вини в її заподіянні. Позивачка не надала до суду доказів, які б підтверджували яка шкода їй завдана, в чому виразилась та який причинний зв'язок між завданою їй шкодою та діями робітників управління праці та соціального захисту населення. Що стосується призначення допомог [PERSON] в 2011році, то робітники Управління праці та соціального захисту населення діяли у відповідності до чинного законодавства, яке передбачало призначення допомоги при народженні дитини, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям за місцем їх реєстрації. [PERSON] не зверталась на прийом та не надала необхідних документів для призначення їй вище вказаних видів допомог, тому такі допомоги не були їй призначені. Тільки 22.06.2001р. [PERSON] звернулась до відповідача з письмовою заявою про призначення їх відповідних допомог, які і були призначені. Допомога при народженні дитини була призначена з місяця народження дитини, що відповідає чинному законодавству, та виплачена [PERSON] в повному розмірі. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону призначається з дня надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ця допомога [PERSON] була призначена з дня надання їй такої відпустки, тобто, з 28.03.11р. та виплачена в повному обсязі. Допомога на дітей одинокій матері відповідно до Закону призначена з дня звернення, тобто, з 1 червня 2011року. Вимоги позивачки про те, що їй не були виплачені допомоги за лютий-травень 2011року не відповідають дійсності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, вирішив, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача 4000 гривень, так як відповідач їй відмовляв в призначенні допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомоги на дітей одиноким матерям, в зв'язку з чим вона не отримала ці допомоги в лютому-травні 2011року та має право на відшкодування моральної шкоди. Цей факт позивачкою не підтверджений, натомість відповідач заперечував проти цього та надав копії розпоряджень про призначення цих видів допомог відповідно до чинного законодавства, та допомоги були призначені та виплачені за лютий-травень 2011року. Позивачкою до суду не надано доказів, які б підтверджували, що їй причинена моральна шкода, в чому вона виразилась та наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача. Таким чином, суд вважає, що відсутні факти, якими позивачка підтвердила б свої вимоги, та відсутні докази, які б встановлювали факт наявності моральної шкоди, причиненої позивачці та докази того, що ця шкода пов'язана з діями відповідача. Відповідно до ст.81,88 ЦПК України судовий збір стягується на користь сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено у розмірі 1 відсотка від розміру позовних вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Ухвалою суду від 05.06.2014 року позивачу відкладено термін сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Суд,

Outcome: approved