Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: ухвалити рішення про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року в розмірі 57 164,46 доларів США - заборгованість по кредиту та процентам та 35 903, 93 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 77 000,00 доларів США 00 центів, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 вересня 2027 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. 13 серпня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додатку угоду № 1. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 10115847000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 10115847001. 24 червня 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу. Сторони домовились, що з дати підписання додаткової угоди з 24 червня 2010 року відсоткова ставка встановлюється в розмірі 10,3% річних в доларах США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 10-9IV/09-2006И-1 від 22 вересня 2006 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 10-9IV/09-2006И-2 від 22 вересня 2006 року. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 серпня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів становить 57 164,46 доларів США - заборгованість по кредиту та процентам та 35 903,93 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 48 259,58 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 3 361,16 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 485,30 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 5 058,42 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 14 404,70 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 21 499,23 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомили. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику [PERSON], а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 77 000 доларів 00 центів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 388 850 гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 договору про надання споживчого кредиту, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 22 вересня 2006 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 22 вересня 2027 року. Згідно п.п. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1 договору про надання споживчого кредиту, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3% річних. Відповідно до п.п. 1.3.3. п. 1.3. Розділу 1 договору про надання споживчого кредиту, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. 13 серпня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 10115847000 та, і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 10115847001. 24 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, за умовами якої сторони домовились, що з дати підписання додаткової угоди з 24 червня 2010 року відсоткова процентна ставка за використання кредитних коштів за договором змінюється і встановлюється в розмірі: 10,3% процентів річних в доларах США. Така процентна ставка застосовується до всієї строкової суми заборгованості за траншами, виданими починаючи з вказаної у цьому пункті дати, якщо після підписання цієї додаткової угоди не буде встановлена інша процентна ставка згідно умов договору. При цьому процентна ставка на суму строкової заборгованості за траншами, виданими до вказаної дати, залишається на рівні, встановленому договором. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року з боку позичальника [PERSON], між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 10-9IV/09-2006И-1. Крім того, 22 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 10-9IV/09-2006И-2. За умовами вказаних договорів поруки, поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. В подальшому, 13 серпня 2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду/договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 10-9IV/09-2006И-2 від 22 вересня 2006 року, відповідно до якої сторони домовились: змінити номер договору поруки з № 10-9IV/09-2006И-2 від 22 вересня 2006 року на 239946. Крім того, сторони дійшли згоди про те, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме: сума кредитного договору 77 000 доларів 00 центів. Вказана сума дорівнює еквіваленту 559 180 гривень 00 копійки за курсом НБУ на день укладення додаткової угоди; процента ставка - 12,3% річних, якщо інша ставка не буде встановлена згідно умов кредитного договору; графік погашення кредиту; кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 22 вересня 2027 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору. Всі інші умови кредитного договору залишаються без змін. Крім того, 13 серпня 2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду/договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 10-9IV/09-2006И-1 від 22 вересня 2006 року, відповідно до якої сторони домовились: змінити номер договору поруки з № 10-9IV/09-2006И-1 від 22 вересня 2006 року на 239945. Крім того, сторони дійшли згоди про те, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме: сума кредитного договору 77 000 доларів 00 центів. Вказана сума дорівнює еквіваленту 559 180 гривень 00 копійки за курсом НБУ на день укладення додаткової угоди; процента ставка - 12,3% річних, якщо інша ставка не буде встановлена згідно умов кредитного договору; графік погашення кредиту; кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 22 вересня 2027 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору. Всі інші умови кредитного договору залишаються без змін. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 4.1. Розділу 4 договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язується: використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 7.1. Розділу 7 договору про надання споживчого кредиту, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або тернів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. При цьому, позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Згідно ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як роз'яснено в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до п. 5.3. Розділу 5 договору про надання споживчого кредиту, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору. Згідно п. 11.1. Розділу 11 договору про надання споживчого кредиту, відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 06 серпня 2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів становить 57 164,46 доларів США - заборгованість по кредиту та процентам та 35 903,93 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, в тому числі: заборгованість за кредитом - 51 620,74 доларів США, заборгованість за відсотками - 5 543,72 доларів США, пеня за кредитом - 14 404,70 гривень, пеня за відсотками - 21 499,23 гривні. 29 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] ([ADDRESS], [ADDRESS]) було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору та погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення та повідомлено про те, що у випадку не усунення порушень, ПАТ «УкрСиббанк» вимагає виконання ним своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Таким чином, враховуючи вимоги п. 11.1. Розділу 11 договору про надання споживчого кредиту щодо дострокового повернення кредиту, 09 липня 2015 року вважається настанням терміну повернення кредиту з боку позичальника в повному обсязі. В той же час, як встановлено судом позичальником [PERSON] не було повернуто суму кредиту, відсотків та пені за прострочення сплати кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з позичальника [PERSON] суми кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року. Щодо солідарного обов'язку поручителів [PERSON] та [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року, то суд зазначає наступне. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Розділу 1 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 755/16087/15-ц від 08 липня 2016 року № 6678/6679/16-32, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підписи від імені [PERSON] у договорі поруки № 10-9IV/09-2006И-1 від 22 вересня 2006 року, який укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] в усіх графах «поручитель (підпис)», «[PERSON]», виконано не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] у договорі поруки № 10-9IV/09-2006И-2 від 22 вересня 2006 року, який укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] в усіх графах «поручитель (підпис)», «[PERSON]», виконано не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час, позивачем не надано суду доказів, які б спростовували твердження про те, що [PERSON] та [PERSON] не укладали договори поруки, не підписували з позивачем договори поруки та відповідно поручалися за виконання зобов'язань з боку [PERSON], а також доказів в спростування висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 08 липня 2016 року. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підписи від імені поручителів [PERSON] та [PERSON] на договорах поруки виконані не ними, а іншими особами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог про солідарність стягнення за договором про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 10-9IV/09-2006И від 22 вересня 2006 року у розмірі 57 164 долари США 46 центів, що складає заборгованість по кредиту та відсоткам та пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 35 903 гривні 93 копійки. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 3654 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial