Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач у квітні звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 04 вересня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони з 2010 року проживають окремо, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що вона з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, між собою неодноразово протягом окремого проживання намагалися говорити одне з одним про їх спільні проблеми, спокійно їх вирішувати, проте ніяких результатів це не дало. На думку позивача в сімейних стосунках нічого не змінилося за останній час, а навпаки відносини переросли ще в більш ворожі, а тому розлучення це єдиний вихід побудувати для сторін щасливе життя. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 04.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 95. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов підтримала, розгляд справи просила провести без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, що проти позову не заперечив, розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 04.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 95. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Новгородська». У шлюбі у сторін 07.09.2005 року народився [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, оскільки вимога до відповідача задоволена у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved