Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», назва змінена на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відповідно до Рішення єдиного акціонера від 21 травня 2018 року №519, 22 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18 163 грн. 12 коп. та судових витрат в сумі 1762 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 2011 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість на загальну суму 18 163 грн. 12 коп., яка складається з кредиту в сумі 1 859 грн. 14 коп., процентів - 14 962 грн. 88 коп. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 841 грн. 10 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 762 грн. Ухвалою суду від 03 травня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 30 листопада 2011 року сторони: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір б/н, згідно умов якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних та погодилася з тим, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становить договір про надання банківських послуг. Позивач надав відповідачу кошти в сумі 2 000 грн., виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 18 163 грн. 12 коп., а саме: кредит в сумі 1 859 грн. 14 коп., проценти - 14 962 грн. 88 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 841 грн. 10 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність пред'явлення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту. Так як позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн.

Outcome: approved