Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач у січні 2017 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] з 07.08.2010 року перебуває у зареєстрованому Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції шлюбі, актовий запис №432. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO].Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, причиною припинення стосунків стали різні погляди на життя, ведення спільного господарства, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, між позивачем та відповідачем відсутній. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини 1\~статті 224 ЦПК України. Як встановлено матеріалами справи, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 07.08.2010 року зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], актовий запис №432, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №142088 (а. с. 4). У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ №238929, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції (а. с. 7). Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, причиною припинення стосунків стали різні погляди на життя, ведення спільного господарства, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved