Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (далі - ТзДВ СК «Гарант і Я») 20.07.2020 р. звернулось в Залізничний районний суд м.Львова із позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 6 445 грн. 88 коп. та 2 102 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] 09 травня 2018 року о 5 годині, перебуваючи за адресою: м.Львів, вул.Драгана, 24, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження вікна за допомогою металевого предмета, проник у автомобіль марки «Ford Escape», р.н. [NUMBER] , який перебуває у користуванні [PERSON] , звідки таємно викрав дзеркало-відеореєстратор марки «Циклон 270» вартістю 5 000 грн., який належить потерпілому [PERSON] , чим завдав останньому матеріальну шкоду на суму 5 000 грн. Факт вчинення даного кримінального правопорушення та завдання матеріальних збитків підтверджується вироком Сихівського районного суду м.Львова, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Внаслідок вказаних протиправних дій відповідача, було пошкоджено автомобіль марки «Ford Escape», р.н. [NUMBER] , який був застрахований у ТзДВ СК «Гарант і Я» за договором добровільного страхування наземного транспорту №031-698-05-17-203 від 20.12.2017 року, укладеного із [PERSON] . Згідно рахунку СПДФО [PERSON] №1750 від 25.05.2018 вартість відновлювального ремонту (заміна скла передніх правих дверей та основного дзеркала заднього виду) пошкодженого автомобіля склала 8 057,34 грн. Виплата страхового відшкодування згідно із п.20.9 Договору страхування становить 80% від вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а саме 6 445,88 грн. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, відтак згідно з положеннями ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», вважає, що відповідач повинен відшкодувати вказане страхове відшкодування в порядку регресу у примусовому порядку, тому звернувся з позовом до суду. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17 серпня 2020 року дану справу було передано за територіальною підсудністю на розгляд Сихівському районному суду м.Львова. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16 вересня 2020 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТзДВ СК «Гарант і Я» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.07.2021 року судове засідання проводилось у режимі відеоконференції з Державною установою «Катеринівська виправна колонія (№46)» на підставі ухвали суду від 02.07.2021 року з участю відповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, 31.05.2021 р. від представника ТзДВ СК «Гарант і Я» Гречин Н.Ю. надійшла заява про проведення судового розгляду у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.12.2017 р. між ТзДВ СК «Гарант і Я» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 031-698-05-17-203, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Ford Escape»», р.н. [NUMBER] . 09.05.2018 року о 5 годині по вул. Драгана, 24 у м. Львові, відповідачем [PERSON] було вчинено кримінальне правопорушення, під час якого завдано механічні пошкодження автомобілю «Ford Escape»», р.н. [NUMBER] , відповідно до акту огляду пошкодженого ТЗ від 09.05.2018 року, що завдало матеріальної шкоди [PERSON] . Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.05.2019 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років і чотирьох місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 та ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 жовтня 2018 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно [PERSON] призначено покарання у виді трьох років і чотирьох місяців позбавлення волі. Вказаним вироком встановлено те, що [PERSON] 09 травня 2018 року о 5 годині, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження вікна за допомогою металевого предмета, проник у автомобіль марки «Ford Escape», р.н. [NUMBER] , який перебуває у користуванні [PERSON] , звідки таємно викрав дзеркало-відеореєстратор марки «Циклон 270» вартістю 5 000 грн., який належить потерпілому [PERSON] , чим завдав останньому матеріальну шкоду на суму 5 000 грн. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини [PERSON] у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що завдало технічних пошкоджень автомобілю «Ford Escape», р.н. [NUMBER] , є встановленим та не підлягає доказуванню. 09.05.2018 р. потерпіла особа - [PERSON] звернувся до ТзДВ СК «Гарант і Я» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту, а 14.06.2018 р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно рахунку СПДФО [PERSON] №1750 від 25.05.2018 р., вартість відновлювального ремонту (заміна скла передніх правих дверей та основного дзеркала заднього виду) пошкодженого автомобіля марки «Ford Escape», р.н. [NUMBER] , склала 8 057,34 грн. На підставі страхового акту № 203-18-031-05 від 15.06.2018 р. та розпорядження про виплату страхового відшкодування від №203-18-031-05 від 15.06.2018 р., ТзДВ СК «Гарант і Я» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 6 445,88 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Факт настання страхового випадку та розмір страхового відшкодування учасниками справи не оспорюється. Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, із врахуванням того, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 6 445 грн. 88 коп., виплачена позивачем потерпілому, підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу, відтак позовні вимоги слід задовольнити. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved