Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач свої вимори мотивує тим, що згідно кредитного договору від 30 липня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит розмірі 12408 доларів США під 13,69 % річних з строком погашення до 29.07.2018 року. Забезпеченням виконання зобовязання позичальника за вказаним договором була порука. Поручителями за вказаним кредитним договором виступили два інші відповідачі. В порушення вимог договору, [PERSON] порушує графік погашення відсотків за користування ним. У звязку з чим, відповідач має заборгованість зі сплати кредиту в розмірі 6222,16 доларів США та 738,90 доларів СШа боргу зі сплати відсотків. Зазначив, що в звязку з порушенням строків внесення чергових платежів [PERSON] має сплатити пеню, розмір якої становить 7582,87 грн. Посилаючись на те, що позичальник допустив порушення умов договору, вважає що банк має права вимагати дострокового погашення кредиту. Тому просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6961,06 долар США та 7582,87 грн. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про розірвання кредитного договору, якій обґрунтовує тим, що банк не надав йому усю необхідну інформацію про умови кредитування та переклав усі ризики, повязані з зростанням курсу долара на нього. У звязку з істотнім здешевленням національної валюти, він звертався до банку з проханням провести реструктуризацію заборгованості, але його вимога була залишена без належного реагування. Представник ПАТ«Комерційний Банк «Надра» в судовому засіданні власний позов підтримав та пояснив, що заборгованість за кредитом збільшилася. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити за необґрунтованістю вимог. [PERSON] позов ПАТ«Комерційний Банк «Надра» визнав частково та підтримав власний позов. Пояснив, що не може погашати кредит у звязку з стрімким зростанням курсу долара. Припинив внесення щомісячних платежів у лютому 2015 року. [PERSON] позов ПАТ«Комерційний Банк «Надра» визнав частково та підтримала зустрічний позов. Зазначила, що через фінансову кризу вони втратили можливість сплачувати кошти. Вони зверталися з проханням перевести кредит в гривню, але їм відмовили в цьому. [PERSON] позов ПАТ«Комерційний Банк «Надра» заперечив та підтримав зустрічний позов. Пояснив, що в лютому 2015 року вони зверталися до банку з проханням надати відстрочку або перевести кредит в гривню, але їм в цьому відмовили. Вважає, що настали обставини визначені п. 6.1 договору (неоголошена війна, яка зменшила вартість національної валюти), які звільняють їх від відповідальності за невиконання зобовязання за договором. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов ПАТ«Комерційний Банк «Надра» підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] 30 липня 2008 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12408 доларів США на строк до 29 липня 2018 року зі сплатою 13,69 % річних за користування кредитними ресурсами. За умовами договору відповідач мав повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Відповідно до п. 3.3.1 Договору та графіку погашення кредиту позичальник мав щомісячно сплачувати мінімальний платіж в розмірі 189,83 долара США та зобовязався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати чергових платежів (п.5.2) Також встановлено, що на забезпечення вказаного зобовязання [PERSON] за кредитним договором, відповідачі [PERSON] та [PERSON] кожен окремо уклав з банком договір поруки. Вказані обставини підтверджуються копіями договорів. Встановлено, що у порушення вимог договору позивальник з лютого 2015 року припинив виконання умов договору та припинив сплату коштів. Станом на 09.11.2015 року [PERSON] має перед банком заборгованість по договору кредиту в сумі 6961,07 долар США та 7582,87 грн. З яких, 6222,16 доларів США заборгованість з повернення кредитну (в тому числі прострочена), 738,80 доларів США заборгованості (в тому числі простроченої) зі сплати відсотків, 7582,87 грн. пеня визначена п. 5.2 договору. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с. 12-13) та будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачами суду не надано. Відповідно до договору поруки інші відповідачі в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору несуть нарівні з останнім солідарну відповідальність, в тому числі по сплаті пені та штрафних санкцій. За положеннями п. 4.2.8 кредитного договору банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, в разі невиконання позичальником умов договору. За положеннями ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання у звязку з простроченням відповідачем повернення чергових платежів. За правовою позицією ВСУ висловленою у справі №6-255цс15: «Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Висновки судів попередніх інстанцій про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.» Посилання [PERSON] в обґрунтування свого зустрічного позову та інших відповідачів на те, що умови договору в частині вираження валюти зобовязання в доларах США, а не в національній грошовій одиниці України, є неправомірними, а умови договору є несправедливими, а також на те, що настали обставини визначені п. 6.1 договору (неоголошена війна, яка зменшила вартість національної валюти), які звільняють їх від відповідальності за невиконання зобовязання за договором, не заслуговують на увагу з наступних підстав. Судом встановлено, що на час укладення кредитного договору ПАТ КБ «Надра» мав необхідний обсяг повноважень для здійснення кредитування в іноземній валюті, використання якої при здійсненні кредитних операцій (в кредитних зобов'язаннях) було передбачено чинним на час укладення даних договорів законодавством, що підтверджується наданими суду копіями Ліцензій та додатків до неї. Сторони кредитного договору досягли згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання та виразили її в доларах США, та дана домовленість сторін, відповідно до ст.533 та ст.1054 ЦК України, є істотною умовою кредитного договору. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка була висловлена за результатами розгляду справи №6-190цс15: «Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями\~ допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. \~\~\~\~\~\~\~\~ У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. \~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI\~ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 23 серпня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.» Судом встановлено, що кредитний договір укладено сторонами 30 липня 2008 року. На час укладення цих договорів Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. \~ Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі 6-145цс14, яка є обовязковою для застосування судами України: «Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.» За положеннями п. 6.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове, або повне невиконання своїх зобовязань за договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити, або запобігти. До таких обставин, сторони договору, зокрема, віднесли: військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха. В той же час п. 6.2 договору визначено, що сторона договору зобовязана повідомити іншу сторону про настання та припинення дій обставин непереборної сили, із наданням підтвердження компетентного державного органу протягом 3 робочих днів, недотримання строків повідомлення позбавляє сторону договору посилатися на такі обставини, як підставу звільнення від відповідальності. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення …. Будь-яких доказів на підтвердження виконання вказаних положень договору відповідачі суду не надали, як не надали відповідачі суду й доказів наявності таких обставин непереборної сили. Також суд вважає за необхідне зауважити, що зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору, так як зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник, при належній завбачливості, міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, враховуючи і можливість отримання кредиту в національній валюті. Позивач добровільно погодився на укладення спірних правочинів, певний період сплачував періодичні платежі , а отже, не вважав їх несправедливими. Посилання відповідачів на пропуск ПАТ КБ «Надра» строку звернення до суду з позовом до поручителів також не заслуговує на увагу. Так, за Договорами поруки строк дії договору не був передбачений, а визначений лише термін дії. Як вбачається зі змісту кредитного договору укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] строк зобовязання за вказаним договором визначений «до 29 липня 2018 року». Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 - Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У звязку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука станом на час звернення ПАТ КБ «Надра» (04.12.2015 року) не припиналася. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та договором поруки, ст. ст. 526, 530, 536, 625, 553, 554 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів за первісним позовом в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з цих відповідачів на користь банку по 826,22 грн. з кожного на відшкодування понесених по справі судових витрат. В задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved