Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначивши, що 30.04.2016 року о 17-00 годині відбулася дорожно-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 21099», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet Aveо», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а їх власникам- матеріальних збитків. Згідно Висновку № 87 від 09.09.2016 року про визначення розміру витрат на відновлювальний ремонт розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля «Chevrolet Aveo» р/н [NUMBER] складає 63533,89 грн. Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.10.2016 року [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП, а також встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля, була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6379209, який діяв на дату настання зазначеної ДТП на умовах, визначених спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 10.02.2017 року на адресу страховика від власника автомобіля «Chevrolet Aveo», р/н [NUMBER] надійшла заява на виплату страхового відшкодування. На підставі вказаної заяви, а також враховуючи умови договору та інші матеріали страхової справи, 10.02.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» уклало з [PERSON] мирову угоду, згідно якої сторони узгодили розмір страхового відшкодування в розмірі 40000,00грн. за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля «Chevrolet Aveo», р/н [NUMBER] ; 1598,90грн. за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого [PERSON] ; 79,95грн.- компенсація моральної шкоди. На підставі Страхового акту № ГО-2444/ЗП від 15.08.2015 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування 16.02.2017 року у вищезазначеному розмірі. Після чого відповідачу була направлена претензія щодо відшкодування завданих збитків в досудовому порядку, однак жодної відповіді від останнього не надходило. У зв`язку з викладеним, просять стягнути на свою користь з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 41678,85грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102,00грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28). Ухвалою суду від 14.05.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 36). В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача на адресу суду надіслав клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 40). Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду не надав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом з відповідною відміткою (а.с. 32, 39). Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надані докази, судом встановлено наступне. Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.10.2016 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним вироком також підтверджений факт ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21099», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Chevrolet Aveо», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 5-6). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля «ВАЗ 21099», р/н [NUMBER] , за участю якого відбулася ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6379209, який діяв на дату настання зазначеної ДТП на умовах, визначених спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 7). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 04.05.2016 року [PERSON] звернувся до СК «ЮНІВЕС» з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної у результаті ДТП (а.с. 8). Згідно ст. 599 ЦК України, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду № 754/1114/15-ц від 14 лютого 2018 року, яку суд враховує відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 10.02.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» уклало з [PERSON] мирову угоду, згідно якої сторони узгодили розмір страхового відшкодування в розмірі 40000,00грн. за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля «Chevrolet Aveo», р/н [NUMBER] ; 1598,90грн. за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого [PERSON] ; 79,95грн.- компенсація моральної шкоди (а.с. 9). На підставі Страхових актів № ГО-2444/ЗП від 15.08.2015 року (а.с. 10, 11) ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування 16.02.2017 року у розмірі 40000,00грн. (а.с. 12) та 1678,85 грн. (а.с. 13). Відповідно ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. [PERSON] 30.10.2019 року за вих. № 19/10/30-06 направлялась претензія щодо відшкодування завданих збитків в досудовому порядку (а.с. 14), яка останнім була проігнорована. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідачем не подано. Враховуючи вище зазначене, суд вважає позовні вимоги про відшкодування заподіювачем шкоди витрат, пов`язаних з виплатою різниці страхового відшкодування законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved