Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач Святогірська міська рада звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 08 грудня 2010 року між Святогірською міською радою і відповідачем [PERSON] було укладено строком на 25 років договір оренди землі № 041017200171, на підставі якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення із земель рекреаційного призначення з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 2,5048 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вказаним договором передбачено сплату орендарем двічі на рік орендної плати, річний розмір якої на час укладання даного договору оренди землі становив 64 616 грн. 83 коп., та складає п`ять відсотків від нормативної грошової оцінки орендованої землі, яка, у свою чергу, підлягає щорічній індексації. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за вказаним договором оренди землі Святогірська міська рада виконала у повному обсязі, надавши відповідачу визначену договором оренди земельну ділянку, натомість [PERSON] свої обов`язки зі сплати орендної плати за користування землею не виконує, внаслідок чого за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року, адже відповідно до діючого законодавства, орендарі у період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно були звільнені від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, розташованими у м. Святогірськ Донецької області, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 249 102 грн. 31 коп., яка обчислена з урахуванням проіндексованих розмірів нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. На підставі викладеного позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити шляхом стягнення з [PERSON] на користь Святогірської міської ради заборгованість з орендної плати за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року у сумі 249 102 грн. 31 коп., а також судового збору у сумі 3 736 грн. 53 коп. Представник позивача Святогірської міської ради - Рубльова М.В., яка діє на підставі довіреності № 798/02.01-15 від 14 травня 2019 року, в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України її неявка до суду не перешкоджає розгляду справи, оскільки з`явилася її представник - адвокат Онищенко І.В., що діє на підставі ордеру серії ДН № 061029 від 19 травня 2019 року, яка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Святогірської міської ради та зазначила наступне. Оскільки в укладеному між [PERSON] та Святогірською міською радою договорі оренди землі розмір щорічної плати за користування землею чітко визначений сумою 64 616 грн. 83 коп., то саме з неї, а не з проіндексованих розмірів нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, необхідно виходити при обчисленні заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати а період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року, адже між сторонами жодних додаткових угод з приводу зміни розміру плати за користування землею не укладалось. В той же час, враховуючи звільнення орендарів на підставі ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від плати за користування земельним ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, сторона відповідача, приймаючи до уваги, що орендована [PERSON] . земельна ділянка розташована у м. Святогірськ Донецької області, вказує на відсутність підстав для нарахування позивачем відповідачу орендної плати за користування орендованою землею. За таких обставин представник [PERSON] просила суд відмовити Святогірській міській раді у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Святогірська міська рада своїм рішенням «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» № 7-L-5 від 15 жовтня 2010 року затвердила відповідачу [PERSON] проект землеустрою щодо відведення на умовах оренди із земель рекреаційного призначення Святогірської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,5048, розташованої за адресою: [ADDRESS] , надала їй вказану земельну ділянку в оренду строком на 25 років для реконструкції нежитлових будівель і споруд для організації оздоровчо-рекреаційного комплексу та зобов`язалася у місячний термін з дня прийняття цього рішення укласти з відповідачем відповідний договір оренди землі. 08 грудня 2010 року між Святогірською міською радою та [PERSON] у письмовій формі було укладено строком на 25 років договір оренди землі № 041017200171, на підставі якого Святогірська міська рада надала, а [PERSON] прийняла у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 2,5048 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 9, 11 вказаного договору розмір орендної плати становить п`ять відсотків від нормативної грошової оцінки, що складає всього на рік 64 616 грн. 83 коп., та вноситься орендарем двічі на рік по Ѕ частині - до 15 серпня та до 15 листопада. Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 30 жовтня 2010 року, тобто в редакції, що діяла на час укладання вищевказаного договору оренди землі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі, відсутність якої, як зазначено у ч. 2 ст. 15 даного Закону України у вищенаведеній редакції, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання його недійсним. Тобто діючим на час укладання сторонами договору оренди землі № 041017200171 законодавством закріплено правило, за яким сторони у договорі оренди землі повинні чітко зазначати розмір орендної плати за користування землею під загрозою визнання такого договору недійсним або неукладеним, оскільки частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а з приписів ст. 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 30 жовтня 2010 року слідує, що державній реєстрації підлягає лише укладений договір оренди землі. Таким чином, враховуючи, що вищенаведений договір оренди землі було зареєстровано у Державному підприємстві «Донецька регіональна філія земельного кадастру» при Держкомземі України», про що було вчинено запис у Державному реєстрі земель 08 грудня 2010 року за № 041017200171 (а.с. 10 зв. б.), суд приходить до переконання, що сторони у договорі оренди землі № 041017200171, укладеному між ними 08 грудня 2010 року, досягли згоди з усіх істотних його умов, у тому числі й чітко визначили розмір орендної плати, який відповідач [PERSON] повинна щорічно сплачувати Святогірській міській раді за користування орендованою нею земельною ділянкою, а не як зазначає позивач у своєму позові - порядок обчислення суми такої орендної плати, оскільки у пункті дев`ятому укладеного сторонами договору оренди землі прямо зазначено, що п`ять відсотків від нормативної грошової оцінки, якими визначений розмір орендної плати за користування землею, становить всього на рік 64 616 грн. 83 коп. Тобто пунктом дев`ятим даного договору закріплений не порядок розрахунку розміру орендної плати за користування землею із наведенням суми орендної плати, вирахуваної для прикладу Святогірською міською радою станом на 08 грудня 2010 року; пунктом дев`ятим зазначеного договору визначений саме розмір орендної плати, який підлягає сплаті щороку орендарем орендодавцю за оренду землі. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 30 жовтня 2010 року розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Крім того, пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Отже вказаними нормами прямо передбачений обов`язок сторін у договорі оренди землі узгоджувати розмір орендної плати, а не встановлювати порядок її обчислення. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір орендної плати, який [PERSON] протягом дії договору повинна сплачувати Святогірській міській раді за користування орендованою нею земельною ділянкою, чітко визначений договором оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року та становить 64 616 грн. 83 коп. на рік. Крім того, з приписів п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України слідує, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Натомість положення п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України містять у собі лише обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди. В зв`язку з цим, твердження позивача щодо необхідності щорічного перегляду розміру орендної плати за користування землею через зміну нормативної грошової оцінки земель та, як наслідок цього, правомірності зміни в односторонньому порядку її розміру, суд сприймає як безпідставні, адже розмір орендної плати - це істотна умова договору оренди землі, без узгодження якої такий договір є неукладеним. В той же час, згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Що стосується посилань позивача у цій частині на положення ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, то такі норми не надають сторонам укладеного між ними договору права в односторонньому порядку на власний розсуд змінювати умови договору залежно від зміни індексів інфляції або нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, вони лише встановлюють загальні вимоги, які мають бути враховані сторонами або під час укладання договорів оренди, або, з урахуванням яких, за обопільною згодою сторін укладених договорів у передбаченому законом порядку такі договори можуть бути змінені. Так, статтями 525 та 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. До того ж, пунктом 35 договору оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. У висновку Верховного Суду, викладеному 20 червня 2018 року у постанові по справі № 813/3819/17, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також зазначено, що зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати лише шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати. Проте надані суду матеріали справи, зокрема претензія № 1255/02.01-15 від 03 серпня 2018 року, направлена Святогірською міською радою Калюк Е.В., про що свідчать накладна та фіскальний чек, долучені позивачем до свого позову, не містять у собі відомостей, які б підтверджували зміну сторонами умов укладеного між ними 08 грудня 2010 року договору оренди землі № 041017200171 в частині зміни розміру орендної плати за користування землею. Що стосується наданої представником позивача суду додаткової угоди № 141411902 до договору оренди землі, зареєстрованого 08.12.2010 за № 041017200171, на підтвердження узгодженої сторонами зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, то суд не приймає її до уваги, адже статтею 654 ЦК України чітко визначено порядок внесення змін до укладеного сторонами договору, який має бути вчинений в такій самій формі, що й договір, що змінюється, зокрема, договір, яким вносяться зміни до первісного договору, має бути підписаний обома сторонами, а не представником однієї зі сторін. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що розмір заборгованості [PERSON] перед Святогірською міською радою з орендної плати необхідно обчислювати, виходячи саме із розміру щорічної орендної плати, закріпленої сторонами в укладеному ними договорі оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, який становить 64 616 грн. 83 коп. на рік, та не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок плати за користування на умовах оренди земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,5048 га, адже з нього вбачається, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати Святогірською міською радою за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року обчислений, виходячи не як того вимагає діюче законодавство - з розміру орендної плати, зазначеної в укладеному сторонами договорі оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, який становить 64 616 грн. 83 коп. на рік, а з урахуванням проіндексованих розмірів нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що, в свою чергу, суперечить вимогам діючого законодавства. Вирішуючи доводи [PERSON] в частині безпідставності нарахування Святогірською міською радою орендної плати за договором оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, суд керується наступним. Статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції від 02 вересня 2014 року під час проведення антитерористичної операції суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, було звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Натомість Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» № 1365-VІІІ від 17 травня 2016 року, який набув чинності 08 червня 2016 року, внесено зміни до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та викладено її у наступній редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону. Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» такими переліками визначає перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. Тобто статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», починаючи з 08 червня 2016 року звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності не тих суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, а тих суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність або у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. В той же час, м. Святогірськ Донецької області не входить ані в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ані в Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, що затверджені Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача в частині, що з відповідача на користь Святогірської міської ради підлягає стягненню заборгованість за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року та, відповідно, не приймає до уваги у цій частині твердження відповідача. Крім того, суд критично сприймає наданий відповідачем лист Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 1918/10/05-22-17 від 09 лютого 2017 року, з якого слідує, що станом на 09 лютого 2017 року за фізичною особою-підприємцем [PERSON] заборгованість з податків, зборів, платежів відсутня, а податкова вимога № 2240-17 від 23 грудня 2016 року на суму основного платежу 98 888 грн. 74 коп. про сплату податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб була відкликана в автоматичному режимі. Так, суд вважає його неналежним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, адже з нього не слідує, що податкова вимога № 2240-17 від 23 грудня 2016 року на суму основного платежу 98 888 грн. 74 коп. про сплату податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб, яка була відкликана в автоматичному режимі, стосується саме договору оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, а відомості щодо відсутності за фізичною особою-підприємцем [PERSON] заборгованість з податків, зборів, платежів не свідчать про відсутність у неї заборгованості з орендної плати за вищевказаним договором оренди землі за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року. Вирішуючи питання щодо розміру такої заборгованості [PERSON] перед Святогірською міською радою, суд виходить щомісячного розміру орендної плати за договором оренди землі № 041017200171 від 08 грудня 2010 року, який дорівнює 5 384 грн. 74 коп. (64 616 грн. 83 коп. - щорічний розмір орендної плати / 12 місяців) Так, розмір орендної плати, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь Святогірської міської ради за період з 08 червня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить 36 436 грн. 74 коп. та складається з: - 4 128 грн. 30 коп. - заборгованість за червень 2016 року: 5 384 грн. 74 коп. - середньомісячна орендна плата / 30 днів червня 2016 року * 23 дні червня 2016 року, починаючи з 08 червня 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за липень 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за серпень 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за вересень 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за жовтень 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за листопад 2016 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за грудень 2016 року. Розмір орендної плати, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь Святогірської міської ради за 2017 рік становить 64 616 грн. 83 коп., як це і зазначено у договорі, а розмір орендної плати за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року становить 32 308 грн. 44 коп. та складається з: - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за січень 2018 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за лютий 2018 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за березень 2018 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за квітень 2018 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за травень 2018 року; - 5 384 грн. 74 коп. - заборгованість за червень 2018 року. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати, який підлягає стягненню за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року становить 133 362 грн. 01 коп. та дорівнює: 36 436 грн. 74 коп. - заборгованість за період з 08 червня 2016 року по 31 грудня 2016 року + 64 616 грн. 83 коп. - заборгованість за 2017 рік + 32 308 грн. 44 коп. - заборгованість за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати у сумі 133 362 грн. 01 коп., що складає 53,54% (133 362 грн. 01 коп. * 100% / 249 102 грн. 31 коп.). За таких обставин сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить: 2 000 грн. 54 коп. (3 736 грн. 53 коп. * 53,54% / 100%). Отже з [PERSON] на користь Святогірської міської ради підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2018 року у сумі 133 362 грн. 01 коп. та судовий збір у сумі 2 000 грн. 54 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial