Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 05 серпня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №03006946289, відповідно до умов якого, надали відповідачеві кредит у сумі 37 610,00 грн., а останній, у свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. ТОВ «ПростоФінанс» свої зобов'язання за Кредитним договором виконали у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у сумі 37 610,00 грн., однак [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 10 лютого 2014 року у нього виникла заборгованість перед товариством у загальній сумі 13 300,04 грн. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останнє зобов'язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1 до Договору відступлення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05 серпня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №03006946289, відповідно до умов якого, надали відповідачеві кредит у сумі 37 610,00 грн., а останній зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. ТОВ «ПростоФінанс» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, однак [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 10 лютого 2014 року у нього виникла заборгованість перед товариством у загальній сумі 13 300,04 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 10 481,97 грн., по відсоткам - 1 297,03 грн., за комісією - 361,36 грн., за штрафом - 1 159,68 грн. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останнє зобов'язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1 до Договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором № 03006946289 від 05 серпня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь- який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. За змістом ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Уклавши з ТОВ «ПростоФінанс» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованісті за кредитним договором на загальну суму 13 300,04 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved