Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач ТОВ «АСГАР» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поворотної фінансової допомоги. За умовами договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, виражені в національній валюті, в порядку та на умовах передбачених даним Договором, а позичальник зобов`язується повернути вказану суму позики у визначений цим договором строк. Сума позики за вказаним договором становить 90 000 грн. 07.05.2019 був виданий видатковий касовий ордер № 154 на суму 45 000 грн., а 08.05.2019 року був виданий видатковий касовий ордер № 155 на суму 45 000 грн. В сукупності позивач надав позику відповідачу в розмірі 90 000 грн. із строком повернення до 07.05.2020 року, з дати настання якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику. Станом на дату звернення із даним позовом до суду, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги та не повернула позику у сумі 90 000 грн. Крім того, за умовами договору винна сторона зобов`язана відшкодувати завдані збитки, у тому числі упущену вигоду, а також сплатити позику з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від суми неповернутої позики. Таким чином, до основної суми боргу в розмірі 90 000 грн., відповідач має сплатити позивачу кошти у розмірі 2 700 грн., що становить 3 % річних від суми неповернутої позики. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У заяві від 18.06.2020 року представник позивача просить прискорити розгляд справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовилася від отримання кореспонденції, про що свідчить відповідна відмітка. Відповідач не подала відзив на позовну заяву. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. За даних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу III ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 07 травня 2019 року між [PERSON] (Позичальник) та ТОВ «АСГАР» (Позикодавець) було укладеного договір поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошову суму коштів, виражену в національній валюті, в порядку та на умовах передбачених даним договором, а позичальник зобов`язується повернути вказану суму позики у визначений цим Договором строк. Згідно п. 1.2 договору сторони домовили про те, що позикодавець надає позичальнику позику на безоплатній основі - без сплати процентів за користування позикою. Відповідно до п. 2.1. договору сума позики становить 90 000 грн. Пунктом 2.2. передбачено обов`язок позикодавця протягом 6 робочих днів, з моменту досягнення всіх істотних умов за цим договором та його підписання, передати позичальнику позику, яка становить грошову суму коштів, визначену п. 2.1 цього договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, зол зазначений у цьому договорі, або ж внесення таких коштів до каси позичальника. На виконання взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, позивач, 07.05.2019 року надав відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 90 000 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами № 154 від 07.05.2019 року (а.с.7) та № 155 від 08.05.2019 року (а.с.8). Відповідно до п. 3.1 договору строк надання позики становить 10 календарних днів з моменту передання грошей, та повинна бути повернута до 07.05.2020 року з дати настання якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, передбачену п. 2.1 цього договору. Згідно п. 4.2.3 договору з настанням строку повернення позики, який встановлений п. 3.1 даного договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у вигляді грошової суми коштів, що була передана позичальник за цим договором, шляхом перерахування їх на поточний рахунок позикодавця, що зазначений в цьому договорі, або ж внесення таких коштів до каси позикодавця. З позовної заяви вбачається, що на момент звернення до Деснянського районного суду м. Києва (11.03.2020 року) відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. (стаття 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач достеменно обізнаний про розгляд справи в суді, однак, будь-яких реальних дій на добровільне виконання своїх зобов`язань з повернення позивачу позичених коштів не вчинив. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що грошові кошти були повернуті позикодавцю у строк, обумовлений договором відповідачем суду не представлено. Відповідно до п. 6.3 договору поворотної фінансової допомоги, якщо позичальник прострочив виконання грошового зобов`язання та не повернув позику або ж її частину позикодавцю, в строк встановлений п. 3.1 цього договору позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю позику з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від суми неповернутої позики, яка встановлено цим договором. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення позивачу позичених коштів, а тому позовна вимога щодо стягнення зі відповідача на користь позивача 3 % річних від суми неповернутої позики у розмірі 2700 грн. підлягає задоволенню. За викладених обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved