Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав щодо їх спільної доньки [PERSON], [INFO]. Також просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Проте ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2015 позовні вимоги в частині стягнення аліментів були залишені без розгляду. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Проте відповідач вже більше п'яти років не приймає участі в утриманні доньки, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не займається її вихованням. Відповідач 08 липня 2015 року склав нотаріально завірену заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява відповідача від 08.07.2015 про те, що він позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], визнає та просить їх задовольнити. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку, наданого Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 25 вересня 2015 року № 104-7210 Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до нотаріально завіреної заяви відповідача від 08.07.2015 відповідач зазначив, що він протягом останніх декількох років дійсно не цікавився своєю донькою [PERSON], не приділяв їй уваги та не брав участі в її вихованні, фактично ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач просить позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню доньки, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 150, 164, 165, 166 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved