Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] [INFO] , стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, та передачу [PERSON] органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації для влаштування його під сімейну форму опіки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.08.2019 до Сихівської районної адміністрації звернулась [PERSON] про надання дозволу на тимчасове влаштування її сина [PERSON] 22.12.2014 в Дитячий дошкільний будинок № 1 ЛМР у зв`язку з важким матеріальним становищем та неналежними умовами проживання, зобов`язувалась його постійно відвідувати, не порушувати режим роботи закладу та якнайшвидше покращити умови проживання та повернути дитину у сім`ю. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 30.08.2019 №650 «Про надання дозволу на влаштування в Дитячий дошкільний будинок №1 Львівської міської ради, [PERSON] , [INFO] » влаштовано дитину в Дитячий дошкільний будинок №1 ЛМР на повне державне забезпечення. На даний час мати до дитини не навідується, не цікавиться її життям, здоров`ям. Батько дитини [PERSON] утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19». 15.03.2021 органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації прийнято висновок №7 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно своєї дитини [PERSON] [INFO] , оскільки відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживає за її життя, здоров`я та майбутнє. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Зуєв Я.М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує, з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином був повідомлений. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (актовий запис № 44) вбачається, що відповідач є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON] , який на даний час утримується в державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», що підтверджується листом Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 21.01.2021 №5к/вих/11/362. Як вбачається із заяви від 12.08.2019, [PERSON] просить Сихівську районну адміністрацію надати дозвіл на тимчасове влаштування її сина [PERSON] [INFO] в Дитячий дошкільний будинок №1 ЛМР у зв`язку з важким матеріальним становищем та неналежними умовами проживання. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 30.08.2019 №650 «Про надання дозволу на влаштування в Дитячий дошкільний будинок №1 Львівської міської ради, [PERSON] , [INFO] » влаштовано дитину в Дитячий дошкільний будинок №1 ЛМР на повне державне забезпечення Як видно з наданої інформації Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 ЛМР від 10.03.2021 №10, [PERSON] відвідувала свого сина [PERSON] у 2020 році 9 разів, у 2021 році дитину не відвідувала. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.03.2021 №7 комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , оскільки така самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживає за її здоров`я та майбутнє. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, життям та здоров`ям не цікавиться, не турбується про його майбутнє, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, відтак суд дійшов висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини [PERSON] та передати йогооргану опіки та піклування Сихівської районної адміністрації для влаштування під сімейну форму опіки. Статтею 180 СК України визначено, що кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання сина та відсутність доказів на підтвердження виконання такого обов`язку, відсутності належних відомостей щодо працевлаштування матері дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення ним повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 23.03.2021 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі статями 150, 155, 164, 166, 181-182 СК України та

Outcome: approved