Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач у липні 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просила визнати за нею право приватної власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0213 га, на якій знаходиться 1/3 частина житлового будинку за договором дарування від 13.07.2018 року по [ADDRESS] та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивувала тим, що у серпні 2015 року відповідач [PERSON] подарувала 1/3 частину житлового будинку\~по [ADDRESS] своєму сину [PERSON] 13.07.2018 року цивільний чоловік позивача [PERSON] подарував їй зазначену частку житлового будинку. Відповідач при укладенні договору дарування на користь сина не повідомила нотаріусу, що вона зареєструвала право власності на земельну ділянку, де знаходиться будинок. За загальним правилом при переході права власності на об`єкт нерухомості до позивача мало і перейти право власності на земельну ділянку, однак відповідач відмовляється надавати доступ [PERSON] до земельної ділянки. Оскільки відповідач не визнає позивача як співвласника земельної ділянки, тому змушена з метою захисту своїх прав звернутися до суду. У відзиві на позов [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає договір дарування від 11.08.2015 року 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] на користь сина нікчемним, оскільки у ньому відсутня суттєва умова договору щодо розміру земельної ділянки. З цього приводу звернулась до суду з позовом. У відповіді на відзив [PERSON] наполягала на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі. Також за клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 30.09.2019 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по цивільній справі № 285/2090/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності на частину житлового будинку та усунення перешкод у користуванні власністю. Постановою Житомирського апеляційного суду по цивільній справі № 285/2090/19 від 28.10.2020 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування 1/3 ідеальної частки житлового будинку по [ADDRESS] від 11 серпня 2015 та від 13 липня 2018 року зі змінами, внесеними договором про внесення змін до договору дарування частки житлового будинку від 22 серпня 2019 року, укладеними між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно. Провадження по справі відновлено та 17.12.2020 року підготовче судове закрито та справу призначено до судового розгляду на 19.01.2021 року. Сторони в судове засідання 19.01.2021 року не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв, клопотань, доповнень до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без присутності учасників справи на підставі наявних матеріалів з урахуванням позицій сторін, викладених у відзиві та відповіді на відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що 11 серпня 2015 року між відповідачем [PERSON] , як дарувальницею, та [PERSON] , як обдаровуваним, укладений нотаріально посвідчений договір дарування 1/3 ідеальної частки житлового будинку, за яким дарувальниця безоплатно передає у власність обдаровуваному належну їй на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку будинку, розташованого по [ADDRESS] . В подальшому 13 липня 2018 року між [PERSON] , як дарувальником, та позивачем [PERSON] , як обдаровуваною, укладений договір дарування частки житлового будинку, за яким дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваній належну йому на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку вказаного будинку. Одночасно відповідач [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.03.2008 року на підставі рішення міської ради від 14.06.2007 року № 183 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0639 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 7). При вирішенні спору суд керується наступними нормами права. Частиною першою\~ст.626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність (ст.717 ЦК України). Відповідно до частини другої\~ст.719 ЦК України\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частин першої та другої\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до частини першої\~статті 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , на підставі договору дарування, то згідно вищевикладених правових норм набула право власності на 1/3 частину земельної ділянки, на якій розташоване належне їй домоволодіння. Відтак встановлені підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved