Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Рада-3» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по сплаті заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за період з червня 2002 року по серпень 2014 року в розмірі - 5359,90 грн., нараховані на вказану суму боргу кошти інфляційних втрат в сумі - 4614,72 грн. та 3% річних в сумі - 1370,78 грн. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій він проживає, але не в повному обсязі сплачує плату за комунальні послуги. Так, за час проживання у вказаній квартирі відповідачу надавались послуги водопостачання, опалення та гарячої води і послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а саме згідно договору про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території від 04.04.2000 року, де згідно п.3.34 відповідач взяв на себе обов»язок вносити плату за послуги не пізніше 20-го числа кожного наступного місяця, який ним постійно порушується. Оскільки відповідач у добровільному порядку борг не погашає, тому позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути основну заборгованість в розмірі - 6331,40 грн., інфляційні нарахування в розмірі - 62,38 грн. та 3% річних в сумі - 90,19 грн. за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року включно. Вказані вимоги в судовому засіданні представник позивача підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на свої письмові заперечення проти позову, оскільки згідно наданих ним квитанцій борг за вказаний позивачем період ним було погашено повністю. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - ТОВ «Рада-3» є підприємством, що обслуговує населення будинку [ADDRESS] надає комунальні послуги та наділена повноваження на отримання оплати за їх надання, що визнається сторонами, а тому відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що також не оспорюється сторонами, а тому відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено судом, комунальні послуги надаються якісно та в повному обсязі для мешканців будинку та відповідачів, оскільки ніяких скарг та заяв на адресу позивача щодо якості і обсягу послуг не надходило і суду надано сторонами не було. Крім того, відповідач здійснював сплату коштів за надані послуги на рахунок позивача, а саме вносили кошти за послуги квартплати (холодне, гаряче водопостачання, водовідведення, опалення) і за експлуатаційні послуги (утримання будинку і прибудинкової території), що підтверджується розрахунком заборгованості і сплати коштів, наданих позивачем та не заперечується сторонами. Крім того, в судовому засідання відповідачем було доведено із наданням квітанцій про оплату коштів за комунальні послуги факт здійснення ним оплати в повному обсязі коштів за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року, який згідно зменшених позовних вимог підтримав в судовому засідання представник позивача. Зокрема, з вказаних квітанцій, копії яких долучені д матеріалів справи, вбачається про повну сплату відповідачем поточної суми за житлово-комунальні послуги. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Представник позивача в судовому засіданні не було надано належним і допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за зазначений у зміненій позовній заяві період з лютого 2013 року по грудень 2013 року, а тому вимоги позивача про стягнення зазначених коштів за цей період є безпідставними. З огляду на наведене вище, враховуючи, що відповідач сплатив в повному обсязі кошти за отримані ним комунальні послуги за зазначений період, суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення. За відсутністю простроченої заборгованості відсутні підстави для нарахування і стягнення коштів інфляційних витрат та 3% річних, тому в цій частині позов також слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed