Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

ПрАТ СП «Партнер» в грудні 2016 року заявили позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 18.01.2006 року № 764 на експлуатацію та обслуговування. Ухвалою суду, у зв'язку зі смертю [PERSON], до участі у справі в якості відповідачів притягнуті спадкоємці [PERSON] та [PERSON]. Позивачем змінювався розмір заявлених вимог і в кінцевому було заявлено до стягнення з [PERSON], [PERSON] по 6368 грн. 48 коп. на погашення заборгованості за договором, з кожної, та судові витрати у справі. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачами умов договору. Представники позивача Сімутіна Н.В., Телецький Т.А. на вимогах позову наполягали,надали пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] від свого імені та від імені довірителя [PERSON] вимоги позову не визнала і пояснила, що позивач в супереч діючого законодавства не погодив з нею нові ціни за послуги, а тому вона сплачує за надані послуги за ціною, що була прийнята раніше, а відповідно заборгованості не має. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримав доводи свого довірителя, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Судом встановлено таке. ПрАТ СП «Партнер» відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 29.07.1996 року №1041 «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35, 36, 37 ділянках в 13 мікрорайоні житлового масиву «Біличі» на підставі інвестиційного підрядного договору від 20.03.1997 року №5, укладеного із Головним управлінням капітального будівництва Київської міської державної адміністрації та СП «Партнер» виконані будівельні роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі на [ADDRESS]. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 05.01.1998 року №10 «Про введення в експлуатацію об'єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва» затверджений акт державної приймальної комісії від 05.01.1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на дільниці №36 ж/м Біличі, 13 мікрорайон, [ADDRESS] та їх експлуатацію покладено на СП «Партнер». 27.02.1998 року Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації передало напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на баланс СП «Партнер». Рішенням Київської міської державної адміністрації від 18.03.2004 року № 125/1335 було затверджено проект відведення земельної ділянки спільному підприємству «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілі на [ADDRESS], а також було передано спільному підприємству «Партнер», за умови виконання п.17.1 даного рішення, в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку загальною площею 0,28 га для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілі по [ADDRESS] за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Отже, позивач є землекористувачем, зобов'язаний сплачувати всі податки, передбачені чинним законодавством, а також експлуатаційною організацією, яка в тому числі надає послуги з охорони автостоянок. 18.01.2006 року між ПрАТ СП «Партнер» та [PERSON] було укладено договір №764 на експлуатацію та обслуговування (далі договір). Відповідно до п.1.1 договору, ПрАТ СП «Партнер» бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі №9 встановленого на земельній ділянці по [ADDRESS] в м. Києві, а власник гаражу бере на себе зобов'язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати на умовах цього договору. Згідно з п.3.1. договору власник гаражу зобов'язаний не пізніше 10 числа кожного місяця вносити грошові внески на експлуатаційні витрати на основі розрахунку, що додається до договору. Розмір внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати може змінюватись на умовах цього договору. Розмір внесків, як це вбачається з п. 2.3 договору, сторони прив'язали до змін в нормативній базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельної ділянки, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони. Отже, зміна розміру внесків (тарифів) на надані позивачем послуги не потребує укладення нової або додаткової угоди, як на тому наполягають відповідачі. Визначення нового розміру внесків на основі розрахунку у виді плановій детальної калькуляції собівартості утримання одного машиномісця, що затверджується наказом генерального директора ПрАТ СП «Партнер», а також доведення інформації про зміну тарифів у спосіб визначений п.7 Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, не суперечить договору та чинному законодавству. При цьому, відсутність в тарифах прибутку підприємства не вказує на те, що договір є безоплатним. Зазначене дає підстави стверджувати, що сторони, укладаючи договір, дійшли згоди з усіх істотних умов, що визначені законодавством щодо договору про надання послуг (ст.ст. 901. 903 ЦК) та договору зберігання транспортного засобу (ст.ст. 977, 978 ЦК), а відтак договір є укладений і підлягає обов'язковому виконанню відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України. Відповідачами не заперечується, що вони користуються належним їм гаражем, а тому суд, за відсутності іншого, визнає, що вони отримують послуги, що надає позивач відповідно та в обсязі визначеному договором, а відповідно зобов'язані оплатити надані послуги. Проте, такі обов'язки відповідачі виконують неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 22.05.2017 року заборгували позивачу 10600 грн. за послуги, що надані в період з серпня 2015 року по травень 2017 року. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 4.1 договору власник гаражу зобов'язаний своєчасно вносити ПрАТ СП «Партнер» внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати (п.3.1). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачами несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювалась оплата за договором, то суд погоджується, що з них підлягають стягненню також інфляційні втрати, що нараховані на борг, які за розрахунком позивача становлять 2136,96 грн. Даний розрахунок відповідачами під сумнів не ставився. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, стягнення з відповідачів боргу в рівних частках не суперечить договору та закону. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи мають бути компенсовані відповідачами відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved