Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивують тим, що 28 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-104/326/2008. У якості забезпечення виконання зобовязань було укладено договір застави автотранспортного засобу № РCL-104/326/2008 від 28.03.2008 року, за яким в заставу передається автомобіль марки «Сhevrolet» модель Aveo, номер кузова [NUMBER], тип легковий універсал, реєстраційний номер АН 0299 СТ. \~ \~ \~ \~28 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладеного договір поруки № SR-CL-104/326/2008. 12 жовтня 2015 р. між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 р., відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-104/326/2008 від 28.03.2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія». Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які зазначені в договорі. Позичальник зобовязався повертати відповідну частину кредиту щомісяця у розмірі та строках, визначених у графіку платежів, шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Крім того, враховуючи невиконання (несвоєчасне виконання) позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, у останнього виник обовязок щодо сплати неустойки (пені). Відповідно до п. 3.1 Договору поруки № SR-CL-104/326/2008 у випадку невиконання боржником зобовязань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині. Таким чином відповідачі є солідарними боржниками. Виходячи з вищевикладеного, станом на дату укладання договору про відступлення прав вимоги № 12/10/16, загальна сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» за договором № CL-104/326/2008 від 28.03.2008 року становить 55 731,64 грн. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» заборгованість за кредитним договором № CL-104/326/200 від 28.03.2008 р. у розмірі 55 731,64 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» в відкрите судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання 24.05.2018 року та 22.06.2018 року не зявились без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення на їх адресу судової повістки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34,48) та шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Статтею 554 ЦК України передбачено відповідальність поручителя уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, і поручитель відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 28.03.2008 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-104/326/2008. У якості забезпечення виконання зобовязань було укладено договір застави автотранспортного засобу № РCL-104/326/2008 від 28.03.2008 року, за яким в заставу передається автомобіль марки «Сhevrolet» модель Aveo, номер кузова [NUMBER], тип легковий універсал, реєстраційний номер АН 0299 СТ. Виконання зазначених зобов'язань забезпечено порукою [PERSON] відповідно до укладеного з публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» договору поруки № SR-CL-104/326/2008. 12.10.2015 р. між публічним акціонерни товариство «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 р., відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-104/326/2008 від 28.03.2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія». Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які зазначені в договорі. Позичальник зобовязався повертати відповідну частину кредиту щомісяця у розмірі та строках, визначених у графіку платежів, шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок. В порушення умов договору [PERSON] перестав здійснювати платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, внаслідок чого станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги №12/10/16, загальна сума заборгованості становить 55 731,64 грн. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов'язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений періодичним платежами згідно графіку погашення заборгованості з кінцевою датою повернення 26 березня 2015 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право предявити вимогу про виконання порушеного зобовязання боржника [PERSON] до поручителя [PERSON] протягом 6 місяців від дня настання порушення зобовязання. Таку вимогу до поручителя [PERSON] не пред'явив, і суду не надано доказів про предявлення вимоги до поручителя в період з 26 березня 2015 року до теперішнього часу, а до суду подано позовну заяву лише 02 квітня 2018 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року № 6-68 цс11 та № 6-48цс11. Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що позивач не пред'явив вимоги про виконання зобов'язань до поручителя протягом встановленого 6-місячного строку з дня порушення виконання зобов'язань, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки з поручителя, а тому вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі ст. ст. 251, 252, 526, 527, 530, 549, 553, 559, 625, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial