Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач у березні 2019 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 3 червня 1982 року і від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у нього з відповідачкою не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, відповідачка не рахувалася з його планами на життя, ставила свої інтереси вище сімейних, у зв`язку з чим виникали сварки на побутовому рівні. Байдуже ставлення один до одного, сімейні проблеми призвели до того, що у 2001 році вони розійшлися і з того часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, чому їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. За наведеного, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, більше 18 років вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що вони втратили один до одного хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 червня 1982 року і від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час не має взаєморозуміння, виникали сварки, з 2001 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечать його інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved