Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 16.02.2011 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестала виконувати взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року за нею утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 30258,27 грн, з яких: 2157,68 грн - заборгованість за кредитом, 25983,53 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 200 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1417,06 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з неї на його користь 30258,27 грн. та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 1762 грн. Представник позивача та відповідач до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 16.02.2011 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), за яким позивач надав відповідачу кредит 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.7,8). Уклавши договір, відповідач відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, перевитраті платіжного ліміту, а також сплаті комісії на умовах, передбачених Договором, і надала свою згоду встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, який в любий момент може змінити кредитний ліміт шляхом його зменшення, збільшення або анулювання (а.с.9-32). Як слідує з представленого позивачем письмового розрахунку заборгованості, своїх зобов'язань за договором відповідач в повній мірі не виконувала, останній платіж нею здійснено 17.09.2014року (а.с.6). Станом на 28.02.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 30258,27 грн, з яких: 2157,68 грн - заборгованість за кредитом, 25983,53 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 200 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1417,06 грн - штраф (процентна складова). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання за ним відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки боржником порушено виконання боргових зобов'язань, тіло кредиту підлягає стягненню в тому розмірі, який зазначено позивачем в позові і розрахунку, а саме в сумі 2157,68 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.536 Цивільного Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 4 ст.1056-1 Цивільного Кодексу, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Згідно правового висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Як встановлено судом, підвищуючи з 01.04.2015року процентну ставку за користування кредитом до 43,2%, позивач діяв в односторонньому порядку. Доказів того, що відповідач був ознайомлений з підвищенням процентної ставки та дав згоду на такі умови кредитування матеріали справи не містять. Обов'язок проінформувати клієнта про зміни Тарифів, а також про інші умови обслуговування рахунків, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), визначено і в п.1.1.3.2.3. Умов та Правил, згідно якого Банк зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати про це клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору. За таких обставин дії кредитора в частині підвищення процентної ставки за користування кредитом з 01.04.2015року до 43,2% є незаконними. З огляду на це вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь відсотків за користування кредитом в визначеному ним розмірі у сумі 25983,53грн. підлягає частковому задоволенню, і заборгованість за процентами має визначатися наступним чином: з 21.02.2011року 01.04.2015року - в розмірі, розрахованому Банком, що становить 1058,87грн., а з 01.04.2015року по 28.02.2018року - в розмірі 2231,04грн. (2157,68грн. х 36% : 360днів х 1034 дні). А всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 3289,91 грн. (1058,87+2231,04). Відповідно до ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 14.04.2014року проживала в м.Димитров (Мирноград), який згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території якого здійснювалася антитерористична операція» визнаний таким, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Проте всупереч вимогам зазначеного Закону позивачем після 14.04.2014 року нараховано відповідачу штрафні санкції - 200 грн - заборгованість за пенею і комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина) і 1417,06грн. - штраф (процентна складова), які стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто тіло кредиту в сумі 2157,68 грн. і проценти на залишок заборгованості в сумі 3289,91 грн., а всього підлягає до стягнення 5447,59 грн., в задоволенні інших вимог слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 317,22 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial