Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із вказаним позовом, який представник Шкромида Ю.В. підтримав у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18.08.2018-100003677, згідно умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 5000 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 31 серпня 2018 року та платою за користування кредитом у розмірі 1400 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, видавши відповідачу кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією №102624559 від 18 серпня 2018 року. Станом на 31 жовтня 2018 року, тобто на момент подачі позову до суду, відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити становить 2500 грн. Відтак, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість та штраф за кредитним договором № 18.08.2018-100003677 від 18.08.2018 в загальній сумі 8900 грн., а також сплачений ним судовий збір в сумі 1762 грн. Представник позивача Шкромида Ю.В. у судовому засіданні повідомив, що 21.07.2017 було укладено та підписано паперовий письмовий екземпляр договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , відповідно до умов якого в подальшому для більшої зручності позичальник може укладати та отримувати грошові кошти в електронній формі. Крім того, позичальником була підписана анкета в якій роз`яснюється: можливість укладання електронних кредитних договорів; адреса сайту на якій знаходиться необхідна інформація; особливості підпису позичальника, а саме одноразовим смс-ідентифікатором, що надсилається на мобільний телефон позичальника та контакті дані клієнта. Так, в анкеті відповідач зазначила свій особистий фінансовий номер мобільного телефону - [NUMBER] на який в подальшому було надіслано одноразовий смс-ідентифікатор. Так, 18.08.2018 [PERSON] , увійшовши до свого особистого кабінету, оформила заявку з метою отримання кредитних коштів. Після вказаних дій службовою особою ТОВ «Споживчий центр» було здійснено телефонний дзвінок на вказаний номер, що належить відповідачу в особі [PERSON] , обговорено всі необхідні деталі та підтверджено намір отримання кредиту на платіжну картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 5000 гривень. Після отримання смс-ідентифікатора на вказаний мобільний телефон, відповідачем було здійснено підпис шляхом вводу чотирьохзначної комбінації цифр, що в свою чергу є підтвердженням здійснення фінансової операції. Також, Шкромида Ю.В. зазначив, що всі фінансові операції, стан кредиту, в тому числі заборгованості по наявному кредиту, відображаються в особистому кабінеті користувача, а відтак на думку представника позивача [PERSON] мала доступ та знала про наявність в неї заборгованості, проте жодних дій останньою прийнято не було для сплати позичених коштів, що і стало підставою для звернення до суду з метою врегулювання даного спору. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, під час судового засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Шкромида Ю.В. заявив клопотання про відтворення диску на якому міститься аудіо запис розмови між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , щодо бажання останньої отримання кредиту на суму 5000 гривень. В свою чергу відповідач заперечувала та вважала недоцільним задовольняти вказане клопотання оскільки, вказана розмова могла бути записана ще в 2017 році та взагалі недовіряє вказаному аудіо запису оскільки він може бути підробленим. На запитання суду чи може відповідач підтвердити доказами недостовірність або будь яку фальсифікацію запису зі сторони позивача, [PERSON] відповіла «Ні» так як жодних експертиз не проводила. Таким чином, на місці було задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Шкромида Ю.В. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що дійсно в 2017 році в м. Шостка Сумської області між нею та позивачем, у відділенні установи, було укладено кредитний договір, який в подальшому нею був закритий та сплачений в повному обсязі. Щодо отримання нею кредитних коштів у 2018 році у розмірі 5000 гривень заперечувала та повідомила, що жодних кредитних договорів не укладала. Крім того, відповідач була змушена змінити та відкрити нову банківську картку так як, їй неодноразово приходили повідомлення про спробу зняття невідомою особою коштів. На цій підставі позов не визнає та зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування своїх заперечень вказала, що на наданій позивачем завіреній копії договору №18.08.2018-100003677 від 18 серпня 2018 року відсутній її підпис, що свідчить про не укладення та не підписання цього договору. Крім того, жодних договорів про відкриття поточного рахунку на її ім`я останньою не укладалося та підписано не було. В матеріалах позову взагалі відсутні будь-які докази (первинні бухгалтерські документи, платіжні документи), що підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5000 грн. Крім того, суд загострює увагу на мінливості дачі показів відповідача, оскільки остання спочатку повідомила, що мобільний номер телефону ( [NUMBER] ), який вказано у кредитному договорі, перебував в її користуванні. Пізніше повідомила, що з 2018 року ним не користується, а в подальшому взагалі повідомила, що це не її номер і він взагалі міг бути перевипущеним, оскільки з 2018 року він вже не перебуває в її обслуговуванні так як був втрачений, але на підтвердження цього жодного доказу не надала. Відповідач [PERSON] заперечувала проти всіх доказів наданих представником позивача, проте жодних доказів які б їх спростовували надано не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються та відповідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 серпня 2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] , шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), та підтвердження кредитора було укладено кредитний договір № 18.08.2018-100003677, відповідно до п. 1.1 якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000 грн. на 14 днів з кінцевим терміном повернення 31 серпня 2018 року та платою за користування кредитом у розмірі 1400 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, перерахувавши кошти на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 22.11.2018, листом ВАТ «Альфа-Банк» № 105514-64-б/б від 22.11.2018, а також роздруківкою з сайту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ коштів між позикодавцем та позичальником. Згідно Анкети опитування клієнта для перевірки заявки, поданої за допомоги системи дистанційного обслуговування (роздрукованої 22.11.2018) вбачається, що між кредитним інспектором [PERSON] та [PERSON] 18.08.2018 о 20:11 год. відбулась телефонна розмова щодо оформлення кредиту та перерахунку грошових коштів у сумі 5000 гривень на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить відповідачу. Під час вказаної розмови відповідачем було продиктовано номер банківської картки, а саме: [NUMBER] на яку протягом 5 хвилин було перераховано кошти. Вказана розмова також міститься на диску DVD-R Verbatim, яка була прослухана під час судового засідання в присутності учасників процесу. Після відтворення запису диску представник позивача повідомив, що голос клієнта схожий на голос відповідача, проте [PERSON] заперечувала та зазначила, що така розмова за її участі не відбувалась і взагалі голос підроблений, хоча жодних доказів, які б підтверджували її слова не надала. Довідкою ТОВ «Споживчий центр» №20-11/19-4 від 20.11.2019 вбачається, що за даними системи на номер абонента [NUMBER] 18.08.2018 о 20:08:24 год. було доставлено смс-повідомлення з текстом «Код подтверждения: 5965». У відповіді адресованій ТОВ «Споживчий центр» від ВАТ «Альфа-Банк» № 113711-42-б/б від 14.12.2018, підтверджено, що в рамках договору с2с-000008 про надання послуг щодо здійснення операцій по виплаті від 03 червня 2016 року укладений з ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», 18 серпня 2018 року грошові кошти у сумі 5000 гривень були успішно перераховані на картку отримувача № [NUMBER] . Відповідно до роздруківки наданої позивачем вбачається, що в період з 18.08.2018 по 20.11.2019 згідно умов договору 18.08.2018-100003677 на картковий рахунок [PERSON] було перераховано 5000 гривень. Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-20191223/5632 від 05.02.2020 власником картки № [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] , яка у судовому засіданні також підтвердила, що є власником даної картки. Випискою наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 18.08.2018 по 19.08.2018 по картці № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] , підтверджено факт отримання 5000 гривень 18 серпня 2018 року. При цьому [PERSON] під час всього судового засідання заперечувала отримання цих коштів, мотивуючи, що ці кошти могли перерахувати їй будь-хто, можливо друзі, при цьому під час судового засідання не змогла повідомити хто саме. Пунктом 5.4 Договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позивальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. У визначений договором термін відповідач кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим позивачем були нараховані додаткові відсотки та штрафні санкції. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є правочини та інші договори (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Позивач загострив увагу на тому, що Даний договір укладений на строк до одного місяця (п. 8.1 договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п.1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: … кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Позивачем та відповідачем строки повернення кредиту та процентів не переносились. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, розрахунок та розмір якої зазначені в додатку № 1 до даної позовної заяви, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 8900 грн. відповідно до розрахунку, наведеного у додатку № 1 до даної позовної заяви. Однак, в даній позовній заяві позивач просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 2500 грн., що не є відмовою позивача від права на стягнення іншої частини штрафу у майбутньому. Відповідно до розрахунку заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом, розмір заборгованості, який позивач просить стягнути із відповідача становить 8900 грн., що включає в себе: неповернуту суму кредиту - 5000 грн.; проценти за користування кредитом, нараховані за договором - 1400 грн.; розмір пені, про стягнення якої заявлено позовні вимоги - 2500 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором, наданим позивачем, оскільки будь-яких належних і беззаперечних аргументів та доводів (альтернативного розрахунку чи доказів повного погашення заборгованості) на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було. Щодо посилання відповідача на відсутність документів, які підтверджують укладення кредитного договору №18.08.2018-100003677 від 18.08.2018, суд зауважує, що вказане твердження спростовується електронним підписом, одноразовим ідентифікатором та аналогом власноручного підпису, який було використано при укладенні спірного договору, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», положеннями ст.12 якого встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, [PERSON] підтвердила вчинення правочину прийняттям виконання за кредитним договором, у вигляді перерахування ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів у розмірі 5000 грн. на належну їй банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 4.1. Договору [PERSON] зобов`язалась використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: повернення - до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти, а саме до 31.08.2018; проценти за користування кредитом в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитом за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором №18.08.2018-100003677 від 18.08.2018 року в розмірі 8900 грн., що включає неповернуту суму кредиту - 5000 грн.; проценти за користування кредитом, нараховані за договором - 1400 грн.; розмір пені, про стягнення якої заявлено позовні вимоги - 2500 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо оформлення кредиту та його підтвердження у вигляді електронного підпису варто зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України). За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики та його умов. ТОВ «Споживчий центр» зазначає, що [PERSON] , 21 липня 2017 року оформила заявку, яка є невід`ємною частиною пропозицією про укладення кредитного договору (оферти) та на підставі якої в подальшому між сторонами було укладено вищевказаний договір в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» дія цього Закону не поширюється на правочин, якщо законом встановлено спеціальний порядок переходу права власності або предметом правочину є об`єкти, вилучені з цивільного обороту або обмежені в цивільному обороті відповідно до законодавства; однією із сторін є фізична особа, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень вказаного Закону до правочину. Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону порядок надання банківських послуг, випуск та обіг електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством та не суперечить Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом крипографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчуваного органу, засвідчуваного центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вимоги законодавства встановлено, що спірний договір позики підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис». За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором та наступають правові наслідки у вигляді сплати штрафу, встановленого договором, тому суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір в розмірі 1762 гривні. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням №Т40885 від 26.10.2018, оскільки пред`явлений позов задоволений в повному обсязі, а відтак суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1762 гривні. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved