Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк Ідея Банк (далі ПАТ Ідея Банк) подало до суду позовну заяву у якій просить: Вилучити в [PERSON], адреса реєстрації: село Дністрівка, вул.Бузовицька,4 Кельменецького району Чернівецької області, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, колір білий, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № СЕ 5057АК та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 807.70028, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] в сумі 285116, 39 доларів США, яка складається з простроченого боргу 12236,05 доларів США, прострочених процентів 14871,51 доларів США, строкових процентів 1408,83 доларів США звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, колір білий, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № СЕ 5057АК, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, а томі числі проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержаних органах, установах отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати, виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб, особу власника, які повязані з продажем автомобіля. Стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 9671,02 гривні, а також покласти на відповідача всі можливі витрати, повязані з розглядом справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в які просить розглядати справу в її відсутності підтримує повністю позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ч.3 ст. 76 ЦПК України, проте в судове засідання не з'явився. Судом досліджено такі інші докази: зміни до статуту публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», витяг з ЄДРПОУ публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», копія кредитного договору №807.70028 від 04.03.2008 року, копія договору застави транспортного засобу від 04.03.2008 року, додаток № 1 до кредитного договору № 807.70028 від 04.03.2008 року, копія платіжного доручення № 7 від 04.03.2008 року, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №17623209 від 20.03.2008 року, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ( реєстрація змін) № 40138730 від 15.03.2013 року, копія свідоцтва серії СЕС042087 про реєстрацію транспортного засобу СЕ 5057 АК від 28.02.2008 року, копія меморіального ордеру № 807.70028 від 4 березня 2008 року, довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором 807.70028 від 04.03.2008 року від 22.10.2015 року, виписка з особового рахунку з 01.01.2000 року по 21.10.2015 року, копія дозволу № 96-2 ВАТ «Плюс Банк» від 22.10.1991 року, копія додатку до дозволу №96-2 від 29.01.2008 року, копія витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49266112 від 28.03.2016 року, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 49325928 від 04.04.2016 року про реєстрацію звернення стягнення. Судом встановлено, що між публічним акціонерними товариством «Плюс Банк», в подальшому реорганізованим в публічне акціонерне товариство Ідея Банк (далі ( ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем [PERSON] 04.03.2008 року був укладений кредитний договір №807.70028, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 12632 доларів США на купівлю транспортного засобу «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № СЕ 5057АК, зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних та 25 % річних у разі прострочення повернення кредиту ( п.5.2 договору) з кінцевим терміном повернення 04.03.2015 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно п. 6.2.3 зазначеного вище кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати заборгованість за кредитом та відсотки. Проте, відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання за договором та не сплачував щомісячно встановлені договором платежі. Станом на 22.10.2015 року заборгованість відповідача становить : прострочений основний борг 12236,05 долара США; прострочені проценти 14871,51 дол. США; строкові проценти 1408,83 дол. США, а всього заборгованість складає 28516,39 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ станом на 22.10.2015 р. складає 644734 гривні 99 копійок. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На забезпечення виконання зобовязання за вказаним вище договором позики позивач та відповідач [PERSON] уклали 04.03.2008 року договір застави транспортного засобу. Згідно з п. 1.1. договору застави відповідач надав в заставу (заклад) рухоме майно - автомобіль «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № [NUMBER]. Даний автомобіль належить відповідачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СЕС042087. Згідно п.1.2 договору застави сторони визначили, що вартість предмета застави складає 64507 гривень. Позивач зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на вказаний вище предмет обтяження. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Відповідно до ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень( далі Закон) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст.25 даного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку з пред'явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах. Згідно ст. 26 даного Закону обтяжувач має право предмет забезпечувального обтяження відчужити шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав свої грошові зобов'язання за вказаним вище кредитним договором і не порушував умови договору, а також відповідач не надав відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України борг за кредитним договором він повернув позивачу і не порушував умови договору. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач та його представник не збільшував розміру ціни позову у зв'язку із збільшенням курсу гривні до долара США, а також не заявляв клопотань про залучення до участі в справі як відповідачів осіб, у яких може знаходитись спірне майно, тому суд застосовує в даному випадку ст.11 ЦПК України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК . З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК). Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства Ідея Банк до [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави підлягає задоволенню частково і в рахунок погашення заборгованості, яка складає 28516,39 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ станом на 22.10.2015 р. складає 644734 гривні 99 копійок за кредитним договором № 807.70028 від 04.08.2008 року, слід звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (60141, Чернівецька обл., Кельменецький р-н, с. Дністрівка, ІПН [NUMBER]) шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством Ідея Банк відповідно до ст. 26, 30 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності на момент продажу, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержаних органах, установах, отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати, виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб, особу власника, які повязані з продажем автомобіля. Вилучити у відповідача [PERSON] та передати автомобіль «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № СЕ 5057АК, в управління публічному акціонерному товариству Ідея Банк на період до його реалізації. Суд вважає, що вимоги позивача про вилучення у інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб та передачу автомобіля «Daewoo Nexia» 2008 року випуску, номера шасі (кузова, рами) XWB3D31UD8A147459, реєстраційний № СЕ 5057АК публічному акціонерному товариству Ідея Банк не підлягають задоволенню, оскільки такі позовні вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві України, тобто суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі. Відповідно, в цій частині в позові слід відмовити за безпідставністю. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача ПАТ КБ Ідея банк слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в сумі 9671,02 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526,574,575,611,612,625,629,1046 - 1050 Цивільного кодексу України ст. 25,26,27,30 Закону України Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень,

Outcome: partial