Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач у липні 2015 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 23 грудня 2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за актовим записом № 1112. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені, примирення між сторонами не є можливим, у звязку з чим позивач просила суд шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Біленко». У судовому засіданні позивач позов підтримала, на його задоволенні наполягала з викладених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, у звязку з чим сторонам був наданий строк на примирення тривалістю в два місяці. Після збігу зазначеного строку відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки почуття любові в нього до позивача не втрачене, у звязку з чим, на його думку, примирення між ним та позивачем є можливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 23 грудня 2000 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за актовим записом № 1112 (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], (а.с. 6), [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення між ними не є можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при предявленні позову та розгляді справи. Як встановлено судом, сторони фактичні сімейно-шлюбні відносини припинили, проживають окремо. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Судом надався сторонам строк для примирення. Однак після спливу такого строку сторони не дійшли примирення і згоди, щодо подальшого спільного проживання. Позивач у судовому засіданні категорично заперечувала проти можливості збереження шлюбу і просила його розірвати. \~\~\~\~З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов\~задовольнити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, із відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved