Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони з 30.03.2017 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тож відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення. Ухвалою суду від 10.07.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] в своєму письмові відзиві просив: враховуючи обставині викладені в даному відзиві, та прийняти законне та обґрунтоване рішення з дотриманням прав та інтересів як сторін спору, так і їх малолітнього сина; задовольнити позов лише в разі дотримання позивачем усіх умов для розірвання шлюбу в судовому порядку, що передбачені ЦПК України, СК України та Постановою пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; судові витрати покласти на позивача. Від представника відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що визнає факт припинення подружніх (сімейних) відносин та ведення спільного господарства, також і особистого спілкування в той день як зазначено позивачем, а саме вже з 30.03.2017 року. Разом з тим, просив у судовому рішенні зазначити про проживання дитини з матір'ю. Також просив залишити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Розгляд справи просив провести у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року, який зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 659. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 30.03.2017 року, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved