Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2004 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № LGL1SK0463, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.07.2006 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.05.2013 року у розмірі 103681,25 грн., яка складається з: 5669,73 грн. - заборгованість за кредитом, 31833,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 66177,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року у розмірі 93681,25 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., сплачений судовий збір, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явилася. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.07.2006 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивачем заявлено, що відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.05.2013 року у розмірі 103681,25 грн., яка складається з: 5669,73 грн. - заборгованість за кредитом, 31833,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 66177,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року закінчився 27.07.2006 року, позовна давність за даним договором сплинула 27.07.2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом 10.07.2013 року, тобто через 4 роки після спливу строку позовної давності. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed