Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - голова правління Пономаренко В.В. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Згідно заявлених позовних вимог представник позивача просить суд стягнути солідарно на користь АТ «ПроКредит Банк» з позичальника [PERSON] та з поручителя [PERSON] заборгованість за Договором про надання траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди №983 від 14 лютого 2003 року у розмірі 1 159 064,47 грн, з яких: капітал - 915971,22 грн; проценти - 14641,23 грн; проценти за неправомірне користування кредитом - 9346,07 грн; пеня - 219105,95 грн. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Рамкову угоду №983 від 14 лютого 2003 року (яку змінено Договором №4 від 14 лютого 2018 року), відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування цього ж відповідача на підставі наступних кредитних договорів. 30 листопада 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання траншу №1.36166/983, згідно умов якого [PERSON] було надано кредит у розмір 70 000,00 доларів США з процентною ставкою 13,5 % річних строком на 84 місяці. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором про надання траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №983-ДП2 від 30 листопада 2007 року. Однак, [PERSON] порушила умови кредитного договору, забезпеченого порукою, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 1 159 064,47 грн, яка складається з: капітал - 915971,22 грн; проценти - 14641,23 грн; проценти за неправомірне користування кредитом - 9346,07 грн; пеня - 219105,95 грн. Позивачем були надіслані відповідачам вимоги про повне дострокове погашення кредиту, проте відповідачі не виконали вимоги та взяті на себе зобов`язання, кредит залишається не погашеним, що є підставою звернення з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року у вказаній справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача АТ «ПроКредит Банк» - адвокат Король Г.О. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги визнали частково та просили застосувати до вимоги про стягнення пені позовну давність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як убачається з матеріалів справи, 14 лютого 2003 року між ЗАТ «Мікрофінансовий Банк» (кредитор) та відповідачем [PERSON] (позичальник) було укладено Рамкову угоду №983 (а.с.7), відповідно до пунктів 2.1., 2.2. якої кредитор надає позивальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, кредитні кошти можуть надаватися позичальнику у гривні, доларах США або Євро на підставі договорів про надання траншу, які є невід`ємною частиною цієї угоди. 24 лютого 2004 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Рамкової угоду №983 від 14 лютого 2003 року (а.с.8), а 27 січня 2006 року - Додаткову угоду №2 про внесення змін до Рамкової угоду №983 від 14 лютого 2003 року (а.с.9). Крім того, 30 листопада 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №3 про внесення змін до Рамкової угоду №983 від 14 лютого 2003 року (а.с.10-13). 30 листопада 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу №1.36166/983, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 70 000,00 доларів США з процентною ставкою 13,5 % річних строком на 84 місяці (а.с.19-21). Згідно пункту 1 Договір про надання траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди №983 від 14 лютого 2003 року, а також цього Договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені Рамковою угодою та цим Договором. Виконання позивачем вищевказаних умов договору щодо надання позичальникові [PERSON] визначеної Договором про надання траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року суми кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку вказаного відповідача (а.с.49-67) та не заперечується відповідачами. 14 червня 2010 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №1 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, у період з 14 червня 2010 року по 28 грудн 2010 року відсотки за користування кредитом були знижені до 0,5% річних, інші періоди кредитування залишились з процентною ставкою 13,5 % річних (а.с.22-23). Крім того, 28 грудня 2010 року та 11 липня 2011 року Додаток №1 до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (графік повернення кредиту та сплати процентів) викладено в нових редакціях (а.с.24, 25). 28 квітня 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №2 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, збільшено строк користування кредитом - на 122 місяців та зменшено процентну ставку до 11,5 % річних (а.с.26-28). 26 листопада 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №3 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, зменшено процентну ставку до 9,00% річних (а.с.29-31). 27 лютого 2015 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №4 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, у період з 27 лютого 2015 року по 27 травня 2015 року включно відсотки за користування кредитом були знижені до 5,00% річних, весь подальший період кредитування залишились з процентною ставкою 9,00% річних (а.с.32-34). 10 квітня 2015 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №5 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, у період з 10 квітня 2015 року по 10 квітня 2017 року відсотки за користування кредитом були знижені до 1,00% річних, з 27 травня 2015 року - встановлено процентну ставку 9,00% річних (а.с.36-37). 27 липня 2015 року Додаток №1 до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (графік повернення кредиту та сплати процентів) викладено в новій редакції (а.с.41-42). 24 грудня 2015 року Додаток №1 до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (графік повернення кредиту та сплати процентів) викладено в новій редакції (а.с.43-44). 24 червня 2016 року Додаток №1 до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (графік повернення кредиту та сплати процентів) викладено в новій редакції (а.с.45-46). 27 липня 2017 року Додаток №1 до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (графік повернення кредиту та сплати процентів) викладено в новій редакції (а.с.47-48). 14 лютого 2018 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір №6 про внесення змін до Договору траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, збільшено строк користування кредитом - на 159 місяців та змінено процентну ставку на 5,00% річних (а.с.38-40). Згідно зі статтями 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Поняття поруки визначено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст. 554 ЦК України). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] за Рамковою угодою, Договорами про надання траншу, офердрафту, кредитної лінії, гарантії та усіма іншими договорами, які украдені та/або будуть укладені на підставі Рамкової угоди, з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями до цих договорів, між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] 30 листопада 2007 року укладено Договір поруки №983-ДП2, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. На момент укладання Договору, Рамковою угодою встановлені наступні ліміти умов кредитування: ліміт строку кредитування - 180 місяців; ліміт суми кредитування - 300000,00 доларів США; максимальний розмір процентів - 40% річних. Вказана договором порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності (п.2.1.-2.3. договору поруки) (а.с.83). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Частиною першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. У зв`язку із невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договором траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (з подальшими змінами), забезпечених порукою відповідача [PERSON] , 27 березня 2019 року АТ «ПроКредит Банк» направив на адресу відповідачів рекомендованою поштовою кореспонденцією письмові вимоги про повне дострокове погашення кредиту (а.с.80,82) та про виконання зобов`язань за договором поруки (а.с.84-85), які залишились не виконинами, що не заперечується відповідачами. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором траншу та Договором поруки, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником [PERSON] умов Договором траншу №1.36166/983 від 30 листопада 2007 року (з подальшими змінами), забезпечених порукою [PERSON] за Договору поруки №983-ДП2 від 30 листопада 2007 року, у позивача виникло право дострокової вимоги на стягнення заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договірних санкцій. Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням боржником [PERSON] умов вищевказаних Договору траншу та поручителем [PERSON] Договору поруки, станом на 13 травня 2019 року заборгованість перед Банком становить 1 159 064,47 грн, з яких: капітал - 34952,88 доларів США (еквівалент у гривні 915971,22 грн); проценти - 558,70 доларів США (еквівалент у гривні 14641,23 грн); проценти за неправомірне користування кредитом - 356,64 доларів США (еквівалент у гривні 9346,07 грн); пеня - 219105,95 грн, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками, перевіреними судом та не оспореними відповідачами (а.с.68-78). Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту, процентам та пені в національній валюті України - гривні. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідачі подали заяви про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у Справі № 6-116цс13. При цьому судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів, серед іншого, пені за порушення кредитного зобов`язання, нарахованої у розмірі 219105,95 грн - 29 травня 2019 року (а.с.94), тобто частково поза межами спеціального річного строку, визначеного для даної категорії позовів. Тому не підлягає стягненню пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків відсотків за період прострочення з 28 травня 2008 року (фактичний початок прострочення 13 серпня 2012 року) по 29 травня 2018 року включно, оскільки позов подано до суду 29 травня 2019 року. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. З огляду на викладене, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та враховуючи період нарахування пені в один рік, пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків становить - 119 729,87 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи подані відповідачами зави про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, з відповідачів підлягає солідарному стягненню заборгованість в загальному розмірі 1059688,39 грн яка складається з: капітал - 915971,22 грн; проценти - 14641,23 грн; проценти за неправомірне користування кредитом - 9346,07 грн; пеня - 119 729,87 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7947,66 грн з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial