Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» м. Дніпропетровськ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р. в розмірі 39493,57грн., стягнення судового збору в розмірі 394,94грн., мотивуючи дані вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 25.03.2009р. було укладено договір №LGXRRС24170023, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4847,04грн., зі сплатою відсотків у розмірі 12% на рік. Відповідачем належним чином не було виконано зобов'язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 05.09.2013р. заборгованість склала в сумі 39493,57грн., що складається з: 4847,04грн. - заборгованість за кредитом; 384,17грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 697,95грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31207,57грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг ; 500грн. - штраф (фіксована частина); 1856,84грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач був вимушений звернутись до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р. в розмірі 39493,57грн. та судові витрати у розмірі 394,94грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також представником позивача були надані суду письмові пояснення по справі, де ним було зокрема зазначено, що відповідно до укладеного договору №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р. відповідач отримала кредит у розмірі 4847,02грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору кредитний договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), далі - Умов та Тарифів банку. Позивач ознайомив відповідача з умовами надання кредиту та відповідач погодився на укладання договору саме в такій формі. Строк з 25.03.2009р. по 25.03.2011р. - це строк належного виконання зобов'язань за договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 306,09грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно умов кредитного договору, позичальнику було надано Графік погашення кредиту, довідку про умови кредитування ПриватБанку та сукупну вартість споживчого кредиту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, у витягу з руху грошових коштів. Відповідно до чинного законодавства відсотки за користування кредитом банк нараховує, а відповідач повинен сплачувати доти, доки він ним користується, пеню - доти, доки не сплатить прострочені відсотки. Також зазначив, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Таким чином сторони договору досягли згоди щодо збільшення терміну позовної давності до 5 років, тому вимоги позивача про стягнення неустойки є цілком правомірними і відповідають, як нормам чинного законодавства, так і умовам кредитного договору. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню оскільки позов подано на підставі істотного викривлення фактичних обставин справи, що доводиться доданим до позову розрахунком заборгованості, у якому відсутня істотна кількість платежів, здійснених нею на виконання умов договору. Вона звернулась до КБ «ПриватБанк» із заявою позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року про отримання кредиту на суму 4847 грн.04 коп. При цьому належним чином оформлений кредитний договір не видавали та вона його не підписувала. Згідно із заявою позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року про отримання розмір кредиту становив 4847 грн.04 коп., з яких на руки отримала 3240,00 грн. Крім того, з цієї суми на невідомі їй цілі мала бути сплачена страховка 1283,04 грн. страховка та єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 324,00 грн. Згідно із заявою позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року починаючи з 25.04.2009 року вона мала сплачувати КБ «ПриватБанк» щомісячно 306,09 гривень протягом наступних 24 місяців. Кошти мали бути перераховані на рахунок [NUMBER]. На виконання заяви позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року нею були проведені проплати на рахунок [NUMBER]: 07.09.2009р. згідно квитанції № 178865485 сплачено 450,00 грн., 24.12.2009 р. згідно квитанції № 93QLG013R2 сплачено 310,00 грн.; 30.11.2009 р. згідно квитанції № 93QLG013R2 сплачено 310,00 грн.; 22.03.2010 р. згідно квитанції № 31 сплачено 101,00 грн. Дана проплата відсутня у розрахунку заборгованості (додаток №1 до позову КБ «ПриватБанк» ); 13.04.2010р. згідно квитанції № 12 сплачено 300,00 грн. Дана проплата відсутня у розрахунку заборгованості (додаток №1 до позову КБ «ПриватБанк»); 05.08.2010р. згідно квитанції № 10 сплачено 1040,00 грн. Дана проплата відсутня у розрахунку заборгованості (додаток №1 до позову КБ «ПриватБанк» ). Згідно із заявою позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року вона мала сплатити на рахунок [NUMBER] КБ «ПриватБанк» загальну суму у розмірі 7358 грн. 35 коп. Згідно із квитанціями нею були проведені проплати на рахунок [NUMBER] у розмірі 2511 грн.00 коп. (Дві тисячі п'ятсот одинадцять грн. 00 коп.). Таким чином станом на 25.03.2011 р. існувала заборгованість за тілом кредиту у сумі 2236,04 грн. Враховуючи наведене, після 25.03.2011р. у КБ «ПриватБанк» не існувало жодної законної підстави для нарахування пені та застосування штрафу в такому обсязі оскільки заборгованість за зобов'язаннями за заявою позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року часткова була погашена. Позов у частині стягнення пені та штрафу подано з істотним порушенням строку позовної давності. Зокрема згідно п.п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.259 ЦК України Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору нею з КБ «ПриватБанк» не укладалось. Дана обставина підтверджується поданими документам КБ «ПриватБанк», серед яких такий договір відсутній. Крім цього такої умови не містить заявою позичальника №LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року, у якій дана умова відсутня. Враховуючи наведене до позовних вимог у частині стягення пені та штрафу мають бути застосовані наслідки спливу строку позовної давності. КБ «ПриватБанк» умисно склав заяву позичальника №LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року з істотним порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживача». Зокрема згідно п.п.2 ч.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживача» До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача. Згідно ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживача» Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно із заяви позичальника № LGXRRC24170023 від 25.03.2009 року умовою надання кредиту є укладення договору страхування і внесення страхової суми у розмірі 1283.04 грн., що істотно збільшує розмір кредиту. Обов'язковість такого страхування не передбачено жодним актом законодавства України. Таким чином ця умова є недійсною, а отже дана сума у розмірі 1283.04 грн. має бути вирахувана із загальної суми кредиту оскільки її сплата була незаконною, отже вона має бути врахована як внесена у рахунок погашення заборгованості на підставі ст.216 ЦК України. Враховуючи наведене вважає, що для задоволення позовних вимог КБ «ПриватБанк» відсутні законні підстави у зв'язку з чим просила суд застосувати до позовних вимог позову від 08.09.2013р. публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» у частині стягнення пені та штрафу наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог позову від 08.09.2013р. частково публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» через їх безпідставність. Судові витрати покласти на позивача. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, згідно умовам договору. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що 25.03.2009р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №LGXRRС24170023, який складається з «Заяви позичальника», «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» та «Тарифів», згідно якого відповідачу було надано строковий кредит у розмірі 4847,04грн. на строк 24 місяці з 25.03.2009р. по 25.03.2011р. включно на придбання товару, а також у розмірі 1283,04грн. на сплату страхового платежу, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% у місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти на умовах та в строки передбачені цим договором. Погашення кредиту повинно здійснюватись з «25» по «30» число кожного місяця, шляхом надання позичальником грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 306,09грн. Для виконання зобов'язань Банк відкриває Позичальнику рахунок 29098059781269 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам. Відповідач [PERSON] з вказаними умовами погодилась, була згодна що «Заява позичальника» із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» Стандарт), Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, про що містить підпис відповідачки. Відповідно до копії Довідки про умови кредитування, 25.03.2009р. Банк письмово проінформував Клієнта [PERSON] про умови кредитування та сукупну вартість споживчого кредиту, про що відповідачка [PERSON] поставила свій підпис. Відповідно до копії Графіку погашення кредиту (№ договору №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р.), відповідачку [PERSON] було проінформовано про зобов'язання погашати кредит з «25» по «30» число кожного місяця починаючи з 25.04.2009р. у сумі 306,09грн. Один з оригіналів Графіку було видано особисто [PERSON] 25.03.2009р., про що свідчить її підпис. Відповідно до копії рахунку №4 від 25.03.2009р., Постачальник ПП [PERSON] постачає Платнику [PERSON] Куток+крісло «Ракушка» за ціною 3600грн. Відповідно до копії Акту прийому-передачі товару №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р., відповідно до рахунку фактури №4 від 25.03.2009р. Продавець «ПП [PERSON].» передала, а Покупець [PERSON] прийняла гарнітур «Куток+крісло «Ракушка», вартістю 3600грн. Пунктом 2.1 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що Банк зобов'язується надати Позичальнику Кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір Кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві позичальника, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені в Заяві строки. Згідно п. 5.1 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки платежу, але не менше 1 грн. Відповідно до п. 5.3 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на 05.09.2013р. відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 39493,57грн., що складається з: 4847,04грн. - заборгованість за кредитом; 384,17грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 697,95грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31207,57грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг ; 500грн. - штраф (фіксована частина); 1856,84грн. - штраф (процентна складова). Щодо посилань відповідача на те, що нею були проведені оплати на рахунок № 29098059781269 07.09.2009р. згідно квитанції № 178865485 сплачено 450,00 грн., 24.12.2009 р. згідно квитанції № 93QLG013R2 сплачено 310,00 грн.; 30.11.2009 р. згідно квитанції № 93QLG013R2 сплачено 310,00 грн.; 22.03.2010 р. згідно квитанції № 31 сплачено 101,00 грн.; 13.04.2010р. згідно квитанції № 12 сплачено 300,00 грн.; 05.08.2010р. згідно квитанції № 10 сплачено 1040,00 грн., як на зменшення розміру заборгованості суд зазначає наступне. З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що оплати 22.03.2010 р.; 13.04.2010р., 05.08.2010р. проводились не на рахунок № 29098059781269, а мали інше цільове призначення тому й не були включені до розрахунку заборгованості наданого позивачем, інші оплати від 07.09.2009 р., 24.12.2009 р., 30.11.2009 р. зазначені в розрахунку. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконала зобов'язання за кредитним договором №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р., тому вимога позивача ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 4847,04грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 384,17грн. та заборгованості по комісії за користуванням кредиту в сумі 697,95грн. підлягає задоволенню, при цьому суд не погоджується з розміром заявленої позивачем до стягнення з відповідача неустойки, яка складається з пені в сумі 31207,57грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн., штрафу (відсотку від суми заборгованості) в сумі 1856,84грн. з наступних підстав. Як зазначено роз'ясненнях, викладених в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р., враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди виходять з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Пунктами 22,23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; а споживчій кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Положенням ч.1 ст.11 Цього Закону визначено, що договір по надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Таким чином, на момент звернення до суду з позовом строк дії укладеного сторонами кредитного договору не сплинув, у зв'язку з чим позивачем не пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена скорочена позовна давність - в один рік. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищував розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд може за власною ініціативою зменшити розмір неустойки, через її неспівмірність із розміром основного боргу. Приймаючи рішення по справі, враховуючи загальний розмір заявленої до стягнення неустойки, яка значно перевищує розмір суми боргу по відсотках та комісії та виданого відповідачу кредитного ліміту у розмірі 4847,04грн., а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки пропорційно до розміру виданого кредитного ліміту у розмірі 4847,04грн. та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» неустойку за порушення виконання зобов'язань за договором в сумі 4847,04грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем ті відповідачем було укладено кредитний договір №LGXRRС24170023 від 25.03.2009р. про надання споживчого кредиту, який складається з «Заяви позичальника», «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» та «Тарифів», один з оригіналів якого було передано відповідачу [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Форма та зміст укладеного кредитного договору не суперечить вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». На виконання ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», позичальника [PERSON] було письмово проінформовано про істотні умови надання кредиту, у тому числі про надання послуги страхування у сумі 1283,04грн. Відповідач [PERSON] погодилась на вказані письмові умови, про що свідчить особистий підпис відповідачки у заяві позичальника та довідці про умови кредитування. Відповідач [PERSON] дійсно належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому виникла заборгованість. Весь рух грошових коштів за вказаним кредитним договором відображено у розрахунку заборгованості та витягу з руху коштів, що наявні в матеріалах справи. Факти, наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial