Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в сумі 5 571 грн. 55 коп. в порядку регресу, посилаючись на те, що 28.10.2011 р. об 20 год. 00 хв. на вул. Малиновського, 24 в м. Запоріжжя, сталась ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля «SUBARU Forester», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені. На момент ДТП між ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.10.2011 року № АА/6814975, за яким цивільна відповідальність відповідача застрахована перед третіми особами. На підставі страхового акту та заяви [PERSON] позивачем було виконано умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.10.2011 року № АА/6814975 та виплачеано страхове відшкодування на користь останньої у розмірі 5 571 грн. 55 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 5 571, 55 грн. в порядку регресу, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.10.2011 року між ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 6814975, відповідно до умов якого цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована при використанні транспортного засобу «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи 28.10.2011 р. об 20 год. 00 хв. по вул. Малиновського в м. Запоріжжя сталася ДТП за участю [PERSON], під керуванням якого знаходився автомобіль «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER] та [PERSON], під керуванням якої знаходився автомобіль «SUBARU Forester», державний реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті зіткнення автомобілі пошкоджено. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2011 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. 15 листопада 2011 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із заявою потерпілого про виплату страхового відшкодування. 11 січня 2012 року платіжним дорученням № 192 позивачем було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 5 571 грн. 55 коп. на підставі страхового акту № ЦО-24582-АА-0006814975-01 від 22.12.2011 року та розрахунку суми страхового відшкодування за даним страховим актом. Виплата страховиком страхового відшкодування за відповідним ризиком на користь страхувальника за своєю суттю є компенсацією майнової шкоди. Факт майнової шкоди та виплати страхового відшкодування підтверджений належними доказами у справі. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Після виплати страхового відшкодування [PERSON] до позивача, в межах фактичних витрат на виплату страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідальної особи за спричинену шкоду, у розмірі 5 571 грн. 55 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із змісту названої статті вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, тобто формально зазначаються в тексті судового рішення словом «встановив» і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог. Оскільки, постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2011 року по справі № 3-3843/11 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 124 КУпАП набрала законної сили, суд приходить до висновку, що цією постановою встановлена вина [PERSON] у спричиненні шкоди [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved