Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON], звернулось до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач має малолітню доньку [PERSON], [INFO], від виховання якої злісно ухиляється. За даними АДБ УМВС України в Харківській області відповідач не зареєстрована у м. Харкові та Харківській області, місцезнаходження її невідомо. Батько дитини [PERSON] записаний у свідоцтві про народження дитини згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] покинула малолітню у КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» про що було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 15.12.2015 року. На підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 14.01.2016 року № 22 малолітня [PERSON], [INFO] року була влаштована до дитячого державного закладу на повне державне утримання. З моменту влаштування дитини мати жодного разу не відвідала доньку, не цікавилась її станом здоров'я, не виявила бажання забрати дитину додому. У зв'язку з вказаними обставинами, просять позбавити батьківських прав відповідача у порядку ст. 164 СК України, а також стягнути аліменти на користь дитячого закладу, де знаходиться дитина. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю і дав пояснення про обставини, викладені вище. Також зазначила, що відповідачка має трьох дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, вона веде бродячий спосіб життя, не має документів, народження дитини не реєструвала. Позивач змушений звернутись до суду, так як мати дитиною не цікавиться, не утримує, дитині необхідно встановити статус позбавленої батьківського піклування для можливості надання дитині певних пільг. Відповідач в судове засідання не з'явилась про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Представник третьої особи - Харківського обласного будинку дитини № 3 [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що 28.01.2016 року дитина поступила до будинку дитини. За весь цей час, мати малолітньої [PERSON] не відвідувала її, не цікавилась станом здоров'я та не виявила бажання забрати дитину додому. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі [PERSON], має малолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області від 05.01.2016 року, актовий запис № 01), від виховання якої злісно ухиляється. Батько дитини [PERSON] записаний у свідоцтві про народження дитини згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України [PERSON] покинула народжену дитину у КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ», про що було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 15.12.2015 року. На підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 14.01.2016 року № 22 малолітня [PERSON], [INFO] року була влаштована до дитячого державного закладу на повне державне утримання. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконувала та не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до доньки батьківської турботи, не цікавилась та не відвідувала її, не турбувалась про її фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на її виховання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав має також органи опіки та піклування. Згідно ст. 164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії,

Outcome: approved