Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 12 травня 2008 року між ним та ПАТ «Альфа Банк» був укладено кредитний договір №500113566 на суму 3200 доларів США. В результаті укладення ряду договорів факторингу право вимоги перейшло до ТОВ «Платинум Фінанс». 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Потаповим М.Ю. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 33206,63 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 3670,66 грн. Вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не в повному обсязі досліджені документи, які свідчили б про безспірність заборгованості за кредитним договором, адже з дня виникнення у банку права вимоги про стягнення боргу минуло більше 10 років. Тому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Потапова Михайла Юрійовича від 16 квітня 2019 року щодо стягнення з позивача на користь ТОВ» Платинум Фінанс» заборгованості за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2008 року у розмірі 36\~877,29 грн, таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві №15837/4-19 від 24 вересня 2019 року, приватна нотаріальна діяльність [PERSON] припинена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат». Приватний виконавець про дату та час розгляду справи сповіщена належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2019 року відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 25 листопада 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 25 листопада 2019 року відкладено до 10 січня 2020 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача та третьої особи. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою головуючого судді від 10 січня 2020 року відкладено розгляд справи до 2 березня 2020 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою головуючого від 2 березня 2020 року відкладено розгляд справи до 3 квітня 2020 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючого від 3 квітня 2020 року відкладено розгляд справи до 25 травня 2020 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючого від 25 травня 2020 року відкладено розгляд справи до 25 червня 2020 року у зв`язку з ненаданням витребовуваних документів. 25 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 19 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 19 серпня 2020 року відкладено розгляд спарви до 23 жовтня 2020 року у зв`язку з витребовуванням документів. 23 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 16 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з відповіді АТ «Альфа Банк», між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» 12 травня 2008 року укладено кредитний договір №500113566. 30 вересня 2009 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2011 року (а.с.123). 18 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2011 року. 15 січня 2019 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2011 року. Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. про звернення стягнення на заробітну плату, 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим Михайлом Юрійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №851 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2008 року у розмірі 33\~206 грн. 63 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 3\~670 грн. 66 коп. (а.с.7). На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пімаховою Д.В. відкрито виконавче провадження №59361548 та звернуто стягнення на заробітну плату боржника (а.с.7). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом вживалися заходи щодо витребування за клопотанням представника позивача копій документів, які подавалися разом з заявою про видачу виконавчого напису за №851, виданого 16 квітня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2008 року у розмірі 36\~877,29 грн. у приватного нотаріуса, відповідача, АТ «Альфа Банк». Згідно листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві №15837/4-19 від 24 вересня 2019 року, приватна нотаріальна діяльність [PERSON] припинена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 54). Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 23 січня 2020 року документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Потапова М.Ю. до Київського державного нотаріального архіву не передані (а.с.69). Згідно відповіді АТ «Альфа Банк», кредитна справа за договором №500113566 від 12.05.2008 року з [PERSON] відсутня, у зв`язку з переуступленням права вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання ухвали суду про витребування документів відповіді не надало. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 2 березня 2020 року у ТОВ «Платинум Фінанс» витребовувалися копії документів, які подавалися товариством разом з заявою про видачу виконавчого напису за №851, виданого 16 квітня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості за кредитним договором №500113566 від 12 травня 2008 року у розмірі 36\~877,29 грн. Однак до цього часу ухвала суду ТОВ «Платинум Фінанс» не виконана. Відповідачем не надано жодних документів та доказів по справі, а тому суд вирішує справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України\~\~22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві\~юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду\~\~України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд дійшов вказаного висновку, виходячи з дати укладення кредитного договору між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved