Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач у липні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на свою користь 1/ 2 частини понесених додаткових витрат на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 34 511,27 грн. Також позивач просила стягнути на свою користь понесені судові витрати. Позов обґрунтовувала тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно сплачує аліменти у позасудовому порядку. Однак [PERSON] тривалий час хворіє, клінічний діагноз - ідіопатична генералізована епілепсія. У зв'язку з хворобою сина позивач постійно несе додаткові витрати на лікування, придбання ліків. Відповідач в лікуванні сина ніякої участі не приймає. Таким чином позивач за період 2015-2018 років понесла витрати на лікування дитини на загальну суму 69 022,55 грн, у зв'язку з чим вважає необхідним стягнути з відповідача на свою користь 1/ 2 частину від понесених витрат. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 31 липня 2018 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Його батьками є позивач та відповідач. [PERSON] має клінічний діагноз - ідіопатична генералізована епілепсія, що підтверджується висновками невролога МДКЛ №1 м. Києва від 01.04.2015 та від 09.07.2015, виписками з медичної книжки та консультативним висновком лікарняно-діагностичного центру неврології та епілептології «Eпi.NET» від 09.04.2018 (а.с.13-22). Згідно вищевказаних консультативних висновків лікарів-неврологів [PERSON] постійно щоденно рекомендовано: введення леветірацетама (Кеппра); Депакін Хроно; Комплекс мультивітамінів і мінералів; вітамін ДЗ 1000 ME; L-карнітін; проведення контрольних аналізів 1 раз в 3 місяці, ЕКГ та ЕХО-КГ - органів черевної порожнини, нирок - 1 раз в 6 місяців (а.с.13-22). На підставі вказаних рекомендацій до досягнення [PERSON] повноліття позивачем за особисті кошти були придбані рекомендовані ліки та проведені рекомендовані обстеження, зроблені аналізи та витрачено в загальному розмірі 69 022,55 грн, що підтверджується відповідною платіжною документацією (а.с.25-35). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України у свої Постанові від 13 вересня 2017 року дійшов висновку, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги ті обставини, що батьки зобов'язані порівну брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, враховуючи визнання позову відповідачем та те, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає правильним позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141, 142 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн та на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 600,00 грн.

Outcome: approved