Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики із урахуванням штрафних санкцій та відсотків за його користування, в загальній сумі - 2191,14 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.05.2014 року між сторонами було укладено договір позики на суму 1000 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 3 календарних дні шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок відповідача та із сплатою відсотків за його користування в розмірі - 2 % в день та комісії в сумі - 40 грн. Між тим, відповідач, будучи ознайомлений з договором про надання позики, з правилами їх отримання і повернення, надав згоду на укладення вказаного договору, заповнивши заяву на сайті позивача та вказав номер банківської картки, на яку йому було надано кошти, але станом на день закінчення платежу за договором 19.05.2014 року його умови не виконав і позику не повернув. Підставою для звернення саме до Шевченківського районного суду м.Києва позивач обгрунтовав зазначенням у п.8.4 договору із відповідачем місце його виконання саме у Шевченківському районі м.Києва. В судове засідання представник позивача не з»явився, але до початку розгляду справи по суті направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де просив позовні вимоги задовольнити з викладених у позові підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив, свого представника до суду не направив і не просив розглядати справу у його відсутність. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 16.05.2014 року на адресу позивача від [PERSON] надійшла заява про прохання в отриманні кредиту в розмірі - 1000 грн. шляхом перерахування їх на картку. На підставі вказаної заяви між сторонами було укладено договір позики 16.05.2014 року №834291699, відповідно до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу грошові кошти в позику у сумі - 1000 грн. із сплатою відсотків за його користування в розмірі - 2 % за кожний день строком на 3 дні, що передбачено п.1.5 договору. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Так, ст.5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно ст.8 вказаного Закону зазначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Судом встановлено, що платіжним дорученням №76 кошти в розмірі - 1000 грн. було перераховано 16.05.2014 року на зазначений у заяві [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.9). За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до вимог п.8.2 Договору укладеного між сторонами невід»ємною частиною вказаного договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Укравши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов»язаний дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позивача. В той же час, п.7.5 вказаних Правил, що розміщені на сайті позивача, передбачено сплату відсотків за користування позикою і несвоєчасне її повернення в розмірі - 3% в день від суми несвоєчасно повернутої позики та несвоєчасно сплачених відсотків за користування позикою за кожний день прострочення, але не більше 60 днів, а також передбачено сплату прострочених відсотків в розмірі - 3 % в день від суми боргу. Як вказано вище 16.05.2014 року відповідач за умовами договору отримав грошові кошти від позивача в розмірі - 1000 гривень, але відповідач умови договору в повному обсязі не виконав належним чином, тому у нього виник борг з його погашення. Згідно із розрахунком заборгованості за вказаним договором позики станом на 25 липня 2014 р. відповідача становить - 2191,14 грн. та складається з: 536 грн. - заборгованості по сплаті позики; 60 грн. заборгованості по відсоткам; 1555,14 грн. - прострочених відсотків; 40 грн. - комісія. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором позики №834291699 від 16 травня 2014 р. не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі - 2191,14 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved