Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 66131,06 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.05.2006 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. На думку позивача, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. У позові позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При цьому позивач посилається на ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», а також має право односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору відповідно до п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач надав кредит, а позичальник зобов'язаний відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг повернути кредит та сплатити відсотки за його використання. У порушення статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України відповідач, на думку позивача, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Також відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Станом на 31.01.2017 року за розрахунками позивача, відповідач має перед ним заборгованість у розмірі 66131,06 грн., яка складається з наступного: 7912,46 грн. - заборгованість за кредитом, 51543,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф 500,00 грн - фіксована частина, 3125,29 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час, дату та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідачка згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУМВС у Дніпропетровській області зареєстрована за адресою: [ADDRESS], повістки направлялися на вказану адресу, але кожного разу поверталися за незапитом з приміткою пошти, що відповідачка за вказаною адресою не проживає (а. с. 24). У липні 2017 року позивач опублікував оголошення про виклик в судове засідання відповідачки в газеті «Урядовий кур'єр» № 123 (копія оголошення, а. с. 71). Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачки [PERSON], відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. На обґрунтування своєї позиції позивач надав суду наступні документи: копію заяви відповідачки, розрахунок заборгованості, копію паспорту відповідача, засвідчену копію Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. На стадії усунення недоліків позивач надав суду також уточнену позовну заяву, додавши до неї копії наступних документів: довідки про зміну умов кредитування, витяг з тарифів, виписки по рахунку, розрахунку заборгованості. Як вбачається з первісної позовної заяви, між позивачем та відповідачкою було укладено договір № б/н від 25.05.2006 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з уточненої позовної заяви, між позивачем та відповідачкою було укладено договір № б/н від 25.05.2006 року, згідно якого [PERSON] 14.09.2011 року отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER], SAMDN34000007002755 Універсальна зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що відображено в довідці про зміну умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду копію заяви, підписаної нібито відповідачкою (а. с. 7), яка є не копією з письмового оригіналу, а роздруківкою з електронного носія. Дана заява називається «заявление клиент ранее идентифицирован по счету /карте № [NUMBER]». На цій копії заяві вбачається підпис [PERSON] від 18.04.2006р., що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, що складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. При цьому у верхньому лівому куті даної заяви зазначається, що [PERSON] карту та код отримала 15.05.2006 року. Текст даної заяві наданий не повністю, поверх тексту заяви накладена копія іншого документу про тип карти та умови погашення заборгованості, також не викладена у повному обсязі. З огляду на даний документ, суд не може встановити, що саме відповідачка підписала дану заяву, а також не може зробити висновок, на яких умовах, оскільки значна частина тексту заяви перекрита текстом (фрагментом) копії іншого документу. Також із даної заяви не вбачається, що це заява взагалі стосується карткового рахунку № [NUMBER], отже, немає підтвердження ідентифікації відповідачки, ніде не зазначений тип, вид, строк дії платіжної картки. Також у позовній заяві ( а. с. 1-2) та уточненій позовній заяві (а. с. 29-30) зазначено, що договір укладений 25.05.2006 року, що суперечить датам, зазначеним у цій заяві, адже в заяві зазначені дати 18.04.2006р. та 15.05.2006р. В матеріалах справи (а.с. 14) знаходиться копія паспорту відповідачки [PERSON], при цьому також вбачається, що дана копія - з електронного носія, а не ксерокопія з оригіналу, засвідчена надписом «копія вірна», підписом [PERSON], але 14.09.2011 року, тоді як договір укладений у 2006 році. Таким чином, відсутні документи, які б встановлювали особу відповідачки на момент підписання нею договору у 2006 році. Також у якості доказу надана виписка з карткового рахунку № [NUMBER] за період з 25.06.2006 по 31.03.2017 роки, з якого не вбачається, який був первісний ліміт за даною платіжною карткою; за умовами договору (згідно того фрагменту, який мається у заяві, а. с. 7) цей ліміт складав 2500,00 грн, але з виписки первісний ліміт взагалі не вбачається (а. с. 36). Окрім того, суд просив надати позивача розрахунок заборгованості за позовом, деталізувавши його; вказати з яких сум складається борг, відсотки та штрафні санкції та за який період. На ухвалу суду було надано уточнену позовну заяву з розрахунком, який співпадав з раніше наданим розрахунком, і як і попередній не містив в собі детально розписаних періодів заборгованості та сум, з яких вона складається. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення зазначених вимог ЦПК, позивач не надав належних і припустимих доказів на обґрунтування заборгованості відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed