Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 01.11.2017 року (згідно поштовому штампу на конверті - 26.10.2017 року) 16.08.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 14 лютого 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52120193666В від 14.02.2012 року, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 207 200,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 14 лютого 2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 32239 від 14.02.2012 року, копія якого додається. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів іп. 3.8. Кредитного договору відповідачем було укладено договір поруки та договір іастави згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р., та відповідно до Договору застави транспортного засобу № К.52120193666В від 14 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 152. Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за дим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чиноого законодавства України та умов Договорів забезпечення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615 (далі - Договір відступлення), відповідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Згідно и. 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань Позичальником за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконання Позичальником умов цього Договору. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У зв'язку із невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 229952,99 гривень, яку було відступлено Банком Позивачу, на підтвердження чого надається розрахунок заборгованості Відповідача станом на дату укладення Договору відступлення (22.06.2015 р.). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознакам він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов'язаний сплатній суму боргу із урахуванням 3% річних, що становить 14100,00 грн., та суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить 50773,00 грн. згідно наданому розрахунку. У зв'язку з невиконанням зобов'язань Відповідачем по поверненню кредитних коштів, по Кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 294 826,05 гривень, а саме: заборгованості за кредитом, яка складає 177 323,62 гривень, заборгованість но відсотках, яка становить 52 629,37 гривень, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до с г. 625 ЦК України, що станом на 07.07.2017 р. становить 64 873,06 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), Первісним кредитором здійснено зміну Заставодержателя з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого Позивач набув права Заставодержателя відносно автотранспортних засобів, що є забезпеченням виконання зобов'язань, а саме: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р. Згідно ст. 27 ЗУ «Про заставу», Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку) необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також, витрати на здійснеї забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до абз. 1, 2 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечеі реєстрації обтяжень», зі змінами та доповненнями, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувальне обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заяві Позивача Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юсти України було зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави. Відповідно до п. 4 абз. 2 ст. 25 цього ж Закону, спосіб реалізації предмету забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. В свою чергу, п. 1 ст. 26 передбачає, продаж обтяжувачем предмета, забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступи факторові своє право грошової вимоги (боржника). На підставі викладеного позивач просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у розмірі 294826,05 грн. та розмірі сплаченого судового збору 4422,39 грн. за Кредитним Договором № R52120193666В від 14.02.2012 року звернути стягнення на предмети застави, а саме: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право власності на автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р. з правом вчинення подальших дій пов'язаних з переоформленням автотранспортних засобів в органах Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» наділивши правом зняття з обліку транспортний засіб автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р. та поставленням на облік, зобов'язати [PERSON] передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» предмет застави автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р., з комплектами ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, стягнути з відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 4422,39 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав відзив на позовну заяву, згідно якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором у банку, а потім і у нього існувало право вимоги до відповідача на умовах, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, з 14 квітня 2014 року діяв мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями, позивачем пропущений строк позовної давності для вернення до суду, оскільки останній платіж ним було здійснено за кредитним договором 31 березня 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише в листопаді 2017 року.. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52120193666В від 14.02.2012 року, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 207 200,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 14 лютого 2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору) (а.с. 5-9). Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 32239 від 14.02.2012 року, копія якого додається (а.с. 11). В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів іп. 3.8. Кредитного договору відповідачем було укладено договір поруки та договір іастави згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р., та відповідно до Договору застави транспортного засобу № К.52120193666В від 14 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 152 (а.с. 12). Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за дим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чиноого законодавства України та умов Договорів забезпечення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615 (далі - Договір відступлення), відповідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором (а.с. 18-19). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп (а.с. 21-22). Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобовязанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на обґрунтування набуття права вимоги нового кредитора до відповідача за кредитним договором і відповідно права звернення до суду з зазначеним позовом надані копії договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року, договору відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп від 22 червня 2015 року, акт приймання-передачі документації (а.с. 5-38). На виконання ухвали суду від 15 січня 2018 року про витребування у позивача оригіналів договорів відступлення права вимоги товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повторно надані копії повного тексту договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року, договору відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн від 22 червня 2015 року, акту приймання-передачі документації. Так, з договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року вбачається, що він укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в особі директора Правника О.П. та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» в особі заступника Голови Правління ПАТ «ВТБ БАНК» Вітте О. Пунктом 2 договору визначено предмет договору, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором та визначений загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору (а.с. 18-21). З договору відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн від 22 червня 2015 року вбачається, що він укладений між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» в особі заступника Голови Правління ПАТ «ВТБ БАНК» Вітте О. та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в особі директора Правника О.П. Пунктом 1 зазначеного договору передбачено предмет договору, відповідно до якого у звязку з укладенням сторонами договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами від 22 червня 2015 року №220615нв, згідно якого первісним кредитором відступлено новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує належні первісному кредитору права заставодержателя в зобовязаннях за договорами застави, укладеними між первісним кредитором (заставодержателем) та заставодавцями, що укладені в якості забезпечення виконання боржниками своїх зобовязань перед первісним кредитором за кредитними договорами. Перелік кредитних договорів, договорів застави, заставодавців та боржників наведено у додатку 1 до даного договору (п.п.1.1.); право вимоги, що відступається за цим договором є право звернення стягнення, у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками умов кредитних договорів, на рухоме майно, яке належить заставодавцям на праві власності, що є предметом застави за договорами застави. Перелік такого майна наведено в додатку 1 до даного договору (п.п.1.3.); сума невиконаних зобовязань боржників перед новим кредитором станом на момент укладення цього договору, згідно кредитних договорів, договору від 22 червня 2015 року №220615нв про відступлення права вимоги за кредитними договорами становить 96 301 303,16 грн. (п.п.1.4.) (а.с. 21-22). Згідно акту приймання-передачі документації (додаток №1) первісний кредитор ПАТ «ВТБ БАНК» передав, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв документи щодо відступлення права вимоги, в тому числі кредитний договір №R5212019366В від 14 лютого 2012 року строком дії до 14 лютого 2019 року, за яким боржником є [PERSON] та договір застави застави транспортного засобу № К.52120193666В від 14 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 152, в графі «опис застави (марка, рік випуску, державний номер)» зазначено «Fогd, модель Kuga, 2011 року випуску, реєстраційний номер - [NUMBER], (а.с. 27). З наданих та досліджених документів вбачається, що договір відступлення права вимоги за договорами застави №220615зн від 22 червня 2015 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., що передбачено п.п. 3.1.3. договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, зареєстрований в реєстрі за №1278; договір підписаний сторонами у присутності приватного нотаріуса. Договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615 від 22 червня 2015 року також підписаний представниками сторін, скріплений печатками ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» (ак.с. 21-22). За таких обставин у суду відсутні підстави вважати такі договори неналежними доказами на підтвердження права ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вимоги і, зокрема права звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, який належить на праві власності відповідачу. З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52120193666В від 14.02.2012 року, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 207 200,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 14 лютого 2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору) (а.с. 5-9). Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 32239 від 14.02.2012 року, копія якого додається (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Невиконання або неналежне виконання сторонами своїх зобовязань по договору тягне правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України, зокрема сплату неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку із невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 229952,99 гривень, яку було відступлено Банком Позивачу, на підтвердження чого надається розрахунок заборгованості Відповідача станом на дату укладення Договору відступлення (22.06.2015 р.). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознакам він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов'язаний сплатній суму боргу із урахуванням 3% річних, що становить 14100,00 грн., та суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить 50773,00 грн. згідно наданому розрахунку (а.с. 42). У зв'язку з невиконанням зобов'язань Відповідачем по поверненню кредитних коштів, по Кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 294 826,05 гривень, а саме: заборгованості за кредитом, яка складає 177 323,62 гривень, заборгованість но відсотках, яка становить 52 629,37 гривень, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 07.07.2017 р. становить 64 873,06 гривень. В якості забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів (п.3.8 кредитного договору та п.п. 1.4 договору застави) відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 10.02.2012 р., та відповідно до Договору застави транспортного засобу № К.52120193666В від 14 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 152, вартість предмета застави складає 296000,00 грн. (п. 4 договору застави). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) первісним кредитором ПАТ «ВТБ БАНК» здійснено заміну заставодержателя з ПАТ «ВТБ БАНК» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобовязань, а саме: автомобіль марки - Fогd, модель Kuga Titanіum, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер - [NUMBER]. Відповідно до п. 9.4 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі невиконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до п. 10 договору застави звернення стягнення та реалізація Предмету застави відбувається у порядку , визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Положеннями ч.1 ст. 574 ЦК України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Стаття 589 ЦК України встановлює, що уразі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначається правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення оприлюднення та реалізації інших прав юридичних осіб і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Пунктом 4 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. За змістом п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленого цим Законом. Звертаючись 01.11.2017 року до суду з позовом позивачем до позовної заяви додана ксерокопія Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з якого вбачається, що 12 листопада 2015 року зареєстрована реєстрація звернення стягнення на підставі договору відступлення права вимоги за договором застави №220615зп від 22 червня 2015 року; при цьому у Витягу зазначений тип змін: зміна відомостей про обтяження; звернення стягнення (до змін) не зареєстровано. Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615 (далі - Договір відступлення), відповідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором (а.с. 18-19). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп (а.с. 21-22). Згідно п.13 договру застави від 14.02.2012 року передбачено, що цей договір вступає в дію з моменту нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. У разі часткового виконання зобов'язань за Кредитним договором та у разі внесення змін до Кредитного договороу, застава зберігається в повному обсязі і діє до повного виконання зобов'язань. З позовом до суду позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся 01.11.2017 року (згідно поштовому штампу на конверті - 26.10.2017 року). Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений. Виходячи із встановлених обставин та зазначених норм матеріального права, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню. Відповідно до с. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» при подачі позовної заяви сплачений судовий збір в розмірі 4422,39 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved