Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Представник Акціонерного товариства\~«Акцент-банк»\~Шкапенко Олександр Віталійович, який діє на підставі довіреності № 22939404-К-Н-О від 17 березня 2021 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором від 17 грудня 2015 року у розмірі 41505 гривень 58 копійок та судові витрати по справі. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача зазначив, що 17 грудня 2015 року [PERSON] приєднався\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~Акціонерному товаристві\~«Акцент \~Банк» з\~метою укладання\~кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також тарифами, які викладені на сайті банку http://а-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Як вказав представник позивача, при укладанні договору сторони керувалися частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідач була ознайомлена та погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й банком, в свою чергу, була надана повна інформація про умови кредитування, про що позичальник зазначив у своїй заяві. Так, відповідно до умов договору банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що передбачено у пункті 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку, згідно з пункту 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. При цьому, відповідно до пункту 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Представник банку у позові зазначив, що Акціонерним товариством «Акцент Банк» зобов`язання за договором та угодою виконані в повному обсязі, а саме: надано відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору, проте в порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 14 березня 2021 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 41505 гривень 58 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16400 гривень 20 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22930 гривень 06 копійок, пеня у розмірі 2175 гривень 32 копійки. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент Банк» до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник Акціонерного товариства «Акцент Банк» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. В наданому\~до позову\~клопотанні представник\~позивача вказує,\~що підтримує\~позовні вимоги\~в цілому,\~просить стягнути\~з[PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання, що було призначено на 01 липня 2021 року не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом,\~передбаченим частиною\~3\~статті 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~відповідач через\~канцелярію суду\~надав заяву,\~що була\~зареєстрована за\~вхідним №\~3633/21\~ вх.\~від 01\~липня 2021\~року,\~відповідно до\~якої вказав,\~що визнає\~позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент Банк» у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просить провести за його відсутності. Положеннями частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Акціонерне товариство «Акцент Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача з Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на Акціонерне товариство «Акцент Банк», про що зазначено у пункті 1.1 Статуту Акціонерного товариства «Акцент Банк», затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 1/2019 від 22 квітня 2019 року. Як свідчать наявні в матеріалах справи докази 17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Акцент Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом в анкеті заяві відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які викладені на сайті банку http://а-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, та він зобов`язалась виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України\~свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до частини 1\~статті 634 Цивільного кодексу України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що після одержання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У пункті 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.10 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. При цьому, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено пунктом 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Як визначено у пункті 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. При порушенні клієнтом строків платежів за будь яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу (пункт 2.1.1.2.24 «Умов та правил надання банківських послуг»). Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 гривень, включаючи зобов`язання, обумовлені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, відповідно встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (пункт 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг»). Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, встановивши ліміт на кредит відповідачу. Проте, відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином, умови кредитного договору щодо дати кінцевого розрахунку по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом відповідачем порушені. З наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що у\~зв`язку з\~порушенням [PERSON] \~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором від\~17\~грудня 2015\~року,\~відповідач станом\~на 14\~березня 2021 року має заборгованість у розмірі 41505 гривень 58 копійок, яка складається з наступного: -16400 гривень 20 копійок заборгованість за кредитом; -22930 гривень 06 копійок заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -2175 гривень 32 копійки штраф. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обов`язки підлягають\~виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк», який у подальшому змінив назву на Акціонерне товариство «Акцент Банк», та [PERSON] ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про закриття карткового рахунку. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 16400 гривень 20 копійок підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Одночасно зі стягненням заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 22930 гривень 06 копійок, та штрафу у розмірі 2175 гривень 32 копійки. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. У відповідності\~до частини\~4\~статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд прийняв заяву відповідача про визнання позову, з аналізу матеріалів справи встановив, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент Банк», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2270 гривні 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням № 6005315355697 від 25 березня 2021 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Разом із тим, частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що [PERSON] до розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент Банк» у повному обсязі, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 1135 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (2270 гривень 00 копійок х 0,5 = 1135 гривень 00 копійок). Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1135 гривень 00 копійок відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved