Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач у травні 2016 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1592/4606АСLAРТ6 на суму 11200 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» право вимоги від відповідача коштів. 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №1706/01, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року (реєстру заборгованостей), позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Після передачі права вимоги за кредитним договорам, відповідач не виконав свій обов'язок перед позивачем, у зв'язку з чим[PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1592/4606АСLAРТ6 від 07.06.2013 року у сумі 24954, 12 грн., з яких: 9730, 76 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2744, 35 грн. - заборгованість по процентам та комісією; 12479, 01 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 07 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1592/4606АСLAРТ6, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 11200 грн. на строк до 20.06.2015 року зі сплатою 15,0 % річних (а. с. 7). Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено право банку відступати, предавати сек'юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково). 30 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №20140730-Г, за яким право вимоги по кредитному договору №1592/4606АСLAРТ6 було відступлене на користь останнього. 17 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором. За вказаним договором факторингу сторонами погоджено, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали відповідному клієнту, зокрема, за кредитним договором №1592/4606АСLAРТ6, укладеними між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] Згідно наданого позивачем додатку ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» передало право вимоги до [PERSON] по кредитному договору №1592/4606АСLAРТ6 від 07.06.2013 року у розмірі 24954 грн. 12 коп. станом на 17 червня 2015 року, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9730 грн. 76 коп., заборгованості за відсотками та комісією 2744 грн. 35 коп. та пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 12479 грн. 01 коп. Викладене також підтверджується відповідними розрахунками та витягом з особового рахунку відповідача. Письмових доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов'язанні суду не надано.Наявні у матеріалах справи копії таких повідомлень не є належними та допустимими доказами, оскільки не підтверджені поштовими відправленнями та доказами про отримання їх відповідачем. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно частини 1 статті 1081 Цивільного кодексу України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач сплачував заборгованість за кредитним договором відповідно до графіку погашення платежів, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Системний аналіз наданих позивачем письмових доказів, які судом визнаються належними та допустимими, свідчить про неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1592/4606АСLAРТ6 від 07.06.2013 року та про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24954 грн. 12 коп. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Outcome: approved