Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА Банк», Банк) звернулось до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» (далі ВАТ «БТА Банк», Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір 90/07-Д, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом у розмірі 27 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання цього кредитного договору 05.07.2007 року між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № 90/07-Д(ДП). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують кредитні зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим у них утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 992,36 грн., яка станом на 08.04.2013 року складається з наступного: - 16 932,72 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 413,17 грн. - строкова заборгованість за сплатою процентів; - 20 208,19 грн. - простроченна заборгованість за сплатою процентів; - 63 952,72 грн. - пеня; - 3 150,48 грн. - 3 % річних; - 5 335,08 грн. - інфляційні витрати. У судовому засіданні представник позивача Тодоров Д.Ю., який діє на підставі довіреності юридичної особи, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. У судове засідання [PERSON], [PERSON] повідомлені належним чином не з'явились, доручивши представляти свої інтереси [PERSON] У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності та договору відповідно, проти позову заперечував, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності відносно звернення стягненням. Зокрема, відповідно до п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит банку до 05 липня 2010 року включно, частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення кредиту, зазначеного у додатку № 1 до цього договору. Отже враховуючи, що позивач за первісним позовом звернувся до суду з відповідним позовом лише 16 травня 2013 року, останнім пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за «тілом» кредиту та відсотками, нарахованими по кредитному договору за період з 05 листопада 2008 року (дата останнього платежу за кредитом) по 16 травня 2010 року. При цьому, згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, банком пропущений строк позовної давності для стягнення пені за період з 05 листопада 2008 року по 16 травня 2010 року. Крім того, як вбачається з первісної позовної заяви, банк просить стягнути 3% річних та інфляційне здороження боргу починаючи 06 листопада 2008 року по 02 квітня 2013 року. У свою чергу, для звернення за стягненням вищевказаних вимог встановлений загальний трирічний строк позовної давності. Банком пропущений строк позовної давності для стягнення 3% річних та інфляційного здороження боргу за період з 06 листопада 2008 року по 16 травня 2010 року. На думку відповідача, визначена у кредитному договорі процента ставка на рівні 27 % річних, була чинною лише до 05 липня 2010 року включно. Банк має право на одержання процентів, вказаних у кредитному договорі, лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, застосовуються положення статті 625 ЦК України. Отже, вимоги банку про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом, обчислених виходячи зі ставки у 27 % річних, за період з 06 липня 2010 року по 02 квітня 2013 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені. Відповідачі наполягають на застосуванні судом наслідків пропуску строку позовної давності за вищевказаними вимогами. Крім того, як вбачається з п. 1.4. кредитного договору, кредит надавався позивачу задля задоволення особистих потреб, а отже є споживчим у розумінні згідно з п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року за (з наступними змінами та доповненнями), а згідно з частиною 2 статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, зокрема п. 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої до несправедливих умов договору віднесено умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. У той же час, як вбачається з позовної заяви, розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, а саме 63 952,72 грн., є вочевидь більшим ніж п'ятдесят відсотків суми основної заборгованості, тобто заборгованості за простроченим кредитом та відсотками, дорівнює 37 140, 91 грн. З огляду на вищевикладені доводи вважає, що у суду є всі підстави, передбачені частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, для зменшення розміру пені. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і надала суду зустрічну позовну заяву до публічного акціонерного товариства, третя особа - [PERSON], про припинення договору поруки. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що за умовами договору поруки, [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати за виконання у повному обсязі [PERSON] усіх її зобов'язань перед відкритим акціонерним товариством «БТА БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «БТА БАНК», що виникли з кредитного договору № 90/07-Д від 05 липня 2007 року, як існуючих на момент укладення цього договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. При цьому, порядок виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним договором поруки був вичерпно визначений у пункті 2.1. цього договору та передбачав, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, [PERSON], як поручитель, зобов'язана виконати ці зобов'язання на користь банку на 10 (десятий) календарний день з дня отримання відповідної вимоги банку, але з моменту укладення [PERSON] договору поруки та до моменту пред'явлення первісного позову, вона не отримувала жодної вимоги від банку щодо виконання будь-яких зобов'язань за позичальника. Пунктом 1.3. кредитного договору № 90/07-Д від 05 липня 2007 року, днем остаточного виконання основного зобов'язання позичальником є 05 липня 2010 року. Між тим, починаючи з 06 липня 2010 року та по теперішній час [PERSON], як поручитель, не отримувала від банку жодної вимоги у порядку, передбаченому пунктом 2.1. договору поруки № 90/07-Д(ДП) від 05 липня 2007 року. Пунктом 6.1. договору поруки № 90/07-Д(ДП) від 05 липня 2007 року про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині 1 статті 251 та частині 1 статті 252 ЦК України. Враховуючи, що граничний строк пред'явлення вимоги банку до [PERSON] про виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 90/07-Д від 05 липня 2007 року сплинув 05 січня 2011 року, а банк до теперішнього часу так й не пред'явив до поручителя жодної вимоги, як-то передбачено пунктом 2.1. Договору поруки № 90/07-Д(ДП) від 05 липня 2007 року, то відносини поруки, встановлені на підставі вищезазначеного договору поруки, припинилися о 00 годин 00 хвилин 06 січня 2011 року. Просить визнати припиненим договір поруки № 90/07-Д(ДП) укладений 05 липня 2007 року між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) суд встановив наступне. 05 липня 2007 року між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 90/7-Д. Згідно з умовами цього договору банк надає [PERSON] кредит у розмірі 25 000,00 грн. для задоволення особистих потреб, за користування кредитом позичальник зобов'язана сплатити 27 % річних, останній строк повернення кредиту - 05 липня 2010 року, що підтверджено копією договору № 90/07-Д від 05 липня 2007 року. Відповідно до п.п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути креди банку до 05 липня 2010 року включно, частинами - у розмірах та у строки згідно з графіком повернення кредиту, зазначеного у додатку № 1 до цього договору. Згідно з додатком № 1 д кредитного договору № 90/07-Д від 05.07.2007 року [PERSON] повинна була сплачувати з 05.08.2007 року по 05.07.2010 рік щомісячний ануїтентний платіж у розмірі 1 020, 63 грн. Як вбачається із п.п. 2.1 кредитного договору, належне виконання позичальником зобов'язань по цьому договору забезпечується: неустойкою (штрафи, пеня), які передбаченні цим договором; порукою [PERSON] згідно з договором поруки № 90/07-Д (ДП) від 05.07.2007 року. Згідно з п.п. 6.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в п.1.2 цього договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Згідно з . п.п. 6.5 кредитного договору, нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту (частини кредиту) не враховується при нарахуванні процентів. Із п. 9.1. кредитного договору вбачається, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або іншх платежів згідно умов цього договору, позичальник зобов'яазний сплатити на користь банку пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотків, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань, передбачених цим договором. Пунктом 10.5 цього договору передбачено, що за будь-якими вимогами сторін, які впливають за даним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки. Грошові кошти в сумі 25 000,00грн. були отримані відповідачем [PERSON] 05.07.2007р., що підтверджується розпорядженням банку та випискою по особовим рахункам за 05.07.2007 року. Крім того, в судовому засіданні сторони не оспорювали, що вказаний договір дійсно між ними було укладено, відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти у вказаній сумі і прийняла на себе зобов'язання по їх поверненню та сплаті відсотків за користування кредитом. Із довідки-розрахунку за кредитним договором № 90/07-Д від 05.07.2007 року вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «БТА Банк» станом на 08.04.2013 року становить 109 992,36 грн. та складається з: - 16 932,72 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 413,17 грн. - строкова заборгованість за сплатою процентів; - 20 208,19 грн. - простроченна заборгованість за сплатою процентів; - 63 952,72 грн. - пеня; - 3 150,48 грн. - 3 % річних; - 5 335,08 грн. - інфляційні витрати. При цьому відповідачка [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 04.11.2008 року, а зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом - з 05.11.2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про повернення кредиту банк звернувся 30.04.2013 року, про що свідчить дата поштового відправлення на конверті. Позивач ПАТ «БТА Банк» є правонаступником ВАТ «БТА Банк», що підтверджено копією статуту ПАТ «БТА Банк» погоджену з Національним банком України 26 серпня 2011 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1,2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно зі ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стягнення процентів за користування грошима, як гарантія прав позикодавця, у розмірі 3 % річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, застосовується із дня, наступного за днем, який визначено сторонами, як строк виконання зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У разі порушення зобов'язання, згідно зі ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, тобто . Оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіку погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року і є обов'язковою для застосування судами в силу ст. 360-7 ЦПК України. Отже, вирішуючи справу, суд виходить з того, що заперечуючи проти позову представник відповідача наполягає на застосуванні строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] з 05.11.2008 року в однобічному порядку не виконувала покладені на неї умови кредитного договору по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима. Проте, з урахуванням строку позовної давності, відповідно до графіку погашення кредиту вона повинна сплатити банку платежі, визначені з дати повернення кредиту - 05.05.2010 року (№ рядків 34 - 36) на суму 3061,93 грн., з яких: 2929,41 - по кредиту, 132,79 - сума несплачених відсотків. Крім того, з урахуванням строку позовної даності та в межах заявлених позовних вимог - за період з 30.04.2010р. по 08.04.2013 р. розмір пені, передбаченої кредитним договором складає 5588,02 грн. (3061,93*0,5%*365), інфляція - 281,67 грн. (розраховано за встановленою формою) і 3% річних - 270,54 грн. (3061,93*0,0082(в день)*1075(кол. днів)). Таким чином загальна сума заборгованості за кредитом складає - 9202,16 грн. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. 05 липня 2007 року мід ВАТ «БТА Банк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 90/07-Д(ДП), що підтверджено копією договору поруки № 90/07-Д(ДП) від 05.07.2007 року, згідно з п.п. 1.1 якого поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником усіх умов зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору № 90/07-Д від 05 липня 2007 року, як існуючих на момент укладання цього договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Як вбачається із п. 2.1 цього договору, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь банку на десятий календарний день з отримання поручителем вимоги банку щодо виконання зобов'язань за цим договором. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на повідомленні про вручення поштового відправлення, або дата, зазначена на повідомленні, яке отримане поручителем особисто. Згідно з п. 6.1 цього договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього. Відповідно зі ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦУ України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, відповідно п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Судом встановленно, що борг за кредитним договором № 90/07-Д від 05 липня 2007 року, відповідно до п. 1.3 кредитного договору почав виникати з 05 листопада 2008 року, оскільки відповідачка [PERSON] не сплачувала кредит відповідно графіку. Пунктом 1.3. кредитного договору № 90/07-Д від 05 липня 2007 року, днем остаточного виконання основного зобов'язання позичальником визначено 05 липня 2010 року. Між тим, починаючи з 06 липня 2010 року та по теперішній час [PERSON], як поручитель, не отримувала від банку жодної вимоги у порядку, передбаченому пунктом 2.1. договору поруки № 90/07-Д(ДП) від 05 липня 2007 року. Доводи представника Банку щодо направлення претензії божнику [PERSON] не спростовують факту непред'явлення кредитором до поручителя [PERSON] вимоги про повернення отриманих у кредит коштів. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «БТА Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 9202,16 грн., в іншій частині позову слід відмовити. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «БТА Банк» про припинення договору поруки, оскільки позичальник неналежно виконував свої зобов'язаня за договором кредиту, то строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів сплинув через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто 05 січня 2011 року, проте банк не пред'явив до [PERSON] жодної вимоги всупереч п.п. 2.1. договору поруки, а тому позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «БТА Банк» про припинення договору поруки підлягає задоволенню. Суд визнає припиненим договір поруки № 90/07-Д(ДП) , укладений 05 липня 2007 року між публічним акціонерним товариством «БТА БАНК» та [PERSON], [PERSON], з 06 січня 2011 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд виходить з розміру задоволених позовних вимог у сумі 9202,16 грн. Позивачем документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 91гривня 96 копійки (пропорційно задоволеним позовним вимогам), які у відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства «БТА Банк». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial