Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7194,32 грн, інфляційну складову та 3% річних у розмірі 1542,61 грн., судовий збір 1921,00 грн. Як на підставу позову посилається на те, що позивач надає послуги з постачання електроенергії, в тому числі і відповідачу. Відповідач не в повному обсязі оплачує надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7194,32 грн згідно з даними за особовим рахунком № [NUMBER] . Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справ у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 18.03.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, які постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією за особовим рахунком № [NUMBER] , Корінцями попередження про припинення постачання електроенергії від 16.12.2017 року № 151798, від 14.08.2018 року № 78572 (з особистим підписом споживача), Відомостями підтвердження наданих споживачами показань приладів обліку. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про ринок електричної енергії». Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує, що кореспондується з частиною четвертою статті 319 ЦК України. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яка має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства тощо. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що Відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості. Свої зобов`язання Відповідач виконує неналежно внаслідок чого заборгованість станом 01.10.2018 року за контрольними показниками (027774 кВт) за спожиту електричну енергію становить 7194,32 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 8736,93 грн, що підтверджується розрахунками позивача та відомостями за особовим рахунком № [NUMBER] . Станом на 01.02.2019 сума заборгованості не сплачена. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки, незважаючи на попередження про необхідність сплати заборгованості, свої зобов`язання Відповідач не виконує, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права. Суд відмічає, що в матеріалах справи відсутній договір між позивачем та відповідачем на постачання електричної енергії, що пояснюється позивачем відносинами правонаступництва. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 16.05.2011 року у справі № 15/147/10 судам при вирішенні спорів пов`язаних з постачанням і використанням електричної енергії необхідно враховувати те, що дія Правил користування електричної енергією для населення поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, а також на осіб, які в порушення зазначених правил споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж. За особовим рахунком № [NUMBER] станом на жовтень 2018 року за показаннями приладу обліку № 1175508 існує заборгованість за спожиту електроенергію, у розмірі 7194,32 грн. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії регулює розділ IV Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі Правила), які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312. Відповідно до п. 4.1. Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно з п. 4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Згідно з п. 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з п. 16 Типового договору про користування електричною енергією розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 7194,32 грн підлягають задоволенню. Також, суд вважає обґрунтованим розрахунок щодо стягнення інфляційної складової та 3% річних у розмірі 1542,61 грн. Доказів сплати відповідачем вказаної суми заборгованості до суду не надано. Відповідач своїм правом подати заперечення проти позову не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на неподання відповідачем жодних належних та допустимих доказів на спростування підстав позову, суд оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved