Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Костюченко А.Ю. в травні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 24.02.2021 року виданий виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С., про стягнення заборгованості за кредитним договором № 022-99914-120313 від 14.03.2013 з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» у розмірі 59775,63 грн. Вказує, що не укладав з Банком кредитного договору. Договір № 022-99914-120313 від 14.03.2013 року є договором на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. На підставі п.1.3 цього договору, банком було встановлено кредитний ліміт в сумі 50 000 грн. Кошти не були видані позивачу одразу на момент укладення договору, а зберігалися на рахунку банку та використовувалися позивачем час від часу за потреби. Згодом позивач здійснював погашення поточної заборгованості. 03.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» припинив надавати позивачеві банківські послуги за договором № 022-99914-120313 від 14.03.2013 у зв`язку з визнанням банку неплатоспроможним та введенням в банк тимчасової адміністрації. А 02.10.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» була відкликана банківська ліцензія на здійснення банківської діяльності. Позивач здійснював погашення заборгованості , що підтверджується відповідними квитанціями про внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , який було відкрито йому на підставі договору № 022-99914-120313 від 14.03.2013 року. 25.05.2016 року позивач отримав від ПАТ «Дельта Банк» вимогу від 23.05.2016 року щодо погашення заборгованості за картковим рахунком. Згідно п.5.11 Договору №022-99914-120313 від 14.03.2013 у разі невиконання/неналежного виконання клієнтом зобов`язань по сплаті заборгованості понад 91 календарний день банк має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом відправлення клієнту відповідного листа. Вимогою від 23.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» було встановлено 30 денний строк на дострокове виконання зобов`язань за договором № 022-99914-120313 від 04.03.2013. Таким чином, вважає, що строк позовної давності для стягнення заборгованості за договором розпочався з тридцять першого дня прострочення дострокового виконання зобов`язання, а саме 23.06.2016 року. Приватний нотаріус Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 27420 від 24.02.2021 року поза межами встановленого законом 3-х річного строку давності всупереч вимогам закону. Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1, Міністерство юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальної діяльності, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 № 8679 на ім`я [PERSON] , а оспорюваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 24.02.2021, тобто через 6 днів з дня анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону та вчинений з порушеннями ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не надав нотаріусу доказів безспірності заборгованості та при відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору нотаріус не повинен був видавати виконавчий напис. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №27420 від 24.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 022-99914-120313 від 14.03.2013 на загальну суму 59775 грн. 63 коп., також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 03.06.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. 03.06.2021 року винесено ухвалу про забезпечення позову. 04.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов. В своєму відзиві відповідач заперечував проти позову з посиланням на те, що 14.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивачу було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки. П.1.3 договору передбачено, що Банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000 грн. ПАТ «Дельта Банк» свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, відкривши йому кредитну лінію, в свою чергу, позивач свої зобов`язання перед Товариством не виконав, відповідно до умов договору мав сплатити проценти за користування кредитною лінією. 18.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, укладено договір № 2262/к про відступлення прав вимоги від 18.06.2020 року. Відповідно до умов договору, відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта Банк» в тому числі і позивача за кредитним договором. Зазначають, що нотаріусом з дотриманням вимог діючого законодавства видано виконавчий напис. Станом на 18.02.2021 року сума заборгованості позивача становить 58478 грн. 63 коп. відповідно до виписки по особовому рахунку за кредитним договором, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 44361,14 грн., прострочені проценти - 14 114,49 грн. Також відповідач вважає не обґрунтованою вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., оскільки предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Просили суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд без участі відповідача. Також суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Предметом спору між сторонами є виконавчий напис № 27420 від 24.02.2021 року, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія « Кредит Капітал» заборгованості за договором № 022-99914-120313 від 14.03.2013 року на загальну суму 58475 грн. 63 коп., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 44361,14 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 14114 грн. 49 коп. за період з 18.06.2020 по 11.02.2021 року. Як убачається з матеріалів справи між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 022-99914-120313 від 14.03.2013 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. 03.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» припинив надавати позивачеві банківські послуги за договором № 022-99914-120313 від 14.03.2013 у зв`язку з визнанням банку неплатоспроможним та введенням в банк тимчасової адміністрації. А 02.10.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» була відкликана банківська ліцензія на здійснення банківської діяльності. 25.05.2016 року позивач отримав від ПАТ «Дельта Банк» вимогу від 23.05.2016 року щодо погашення заборгованості за картковим рахунком. Згідно п.5.11 Договору №022-99914-120313 від 14.03.2013 у разі невиконання/неналежного виконання клієнтом зобов`язань по сплаті заборгованості понад 91 календарний день банк має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом відправлення клієнту відповідного листа. Вимогою від 23.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» було встановлено 30 денний строк на дострокове виконання зобов`язань за договором № 022-99914-120313 від 04.03.2013 18.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, укладено договір № 2262/к про відступлення прав вимоги від 18.06.2020 року. Відповідно до умов договору, відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта Банк» в тому числі і позивача за кредитним договором. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В ході розгляду справи не установлено, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений кредитний договір щоб давало підстави видавати нотаріусу виконавчий напис. Окрім того, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови , що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного розу. З матеріалів справи убачається, що вимога була направлена позивачу Банком 23.05.2016 року, а виконавчий напис видано 24.02.2021 року. Отже, позивач довів належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При вирішенні питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу суд виходять з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг та доходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат понесених на правничу допомогу, які позивач підтвердив договором про надання правничої допомоги № 01/05 від 26.05.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру на 5000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн., з яких 908 грн. понесених за подання позовної заяви та 454 грн. понесених за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved