Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

позов мотивований тим, що будинок №11 по вул. Джозефа Конрада (Фабріціуса) в м. Вінниці належить позивачці на підставі нотаріально посвідченого 11.06.2008 року договору дарування. У даному будинку проживають також мати позивачки [PERSON] та її чоловік відповідач [PERSON], згоди на проживання якого позивач, як власник, не надавала. [PERSON] постійно вчиняє скандали, висловлює агресію, провокує бійки. З приводу сварок та скандалів, що влаштовує відповідач, [PERSON] неодноразово викликала працівників поліції. Відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 116 ЖК України позивач просила усунути їйперешкоди у користуванні власністю будинком № 11 по вул. Д.Конрада (Фабріціуса) в м. Вінниці та виселити [PERSON] без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Суду пояснила, що її мати [PERSON] в 2008 році подарувала їй будинок № 11 по вул. Д.Конрада (Фабріціуса) в м. Вінниці. Коли вона була за кордоном мати зареєструвала шлюб із [PERSON] і відповідач без її згоди вселився у даний будинок. Відповідач із [PERSON] спільно вживають алкоголь і після того влаштовують сварки та скандали, через що її діти залишали будинок, а вона неодноразово викликала працівників поліції. Проживання із відповідачем також є неможливим через те, що приміщення кухні, коридору та санвузол знаходяться у загальному користуванні. Наголосила, що відповідач викрав у неї домову книгу та оригінал договору дарування на будинок, через що вона вимушена була звертатись за видачею дублікатів. Просила задоволити позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав, наголосив, що відповідач поселився у належний позивачці будинок без її годи, ніколи не був членом її сімї, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст. 116 ЦК України просив виселити його з будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого 11.06.2008 року договору дарування належить житловий будинок № 11 по вул. Д.Конрада (Фабріціуса) в м. Вінниці (а.с. 3-4), про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 02.04.2014 року видано [PERSON] дублікат договору дарування. Згідно довідки від 08.04.2016 року №258, виданої квартальним комітетом «Тяжилів», [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [INFO]. Згідно акту від 05.04.2016 року, що складений сусідами [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживає в [INFO], власником якого є [PERSON] З оглянутої в судовому засіданні домової книги по будинку № 11 по вул. Фабріціуса в м. Вінниці вбачається, що [PERSON] в будинку не зареєстрований. Відсутність реєстрації в будинку також підтверджена довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС у Вінницькій області (а.с. 9). Частиною 2 статті 64, ст. 156 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Позивач повідомила, що відповідач є чоловіком її матері, проте він ніколи не належав до членів її сім`ї і вони не вели спільне господарство, а вселився відповідач в будинок без її згоди. Крім того, між власником будинку [PERSON] та [PERSON] не був укладений договір найму житлового приміщення відповідно до вимог ст. 158 ЖК УРСР. Такий договір найму не укладався і між [PERSON] та попереднім власником [PERSON] Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач вселився у належний позивачу будинок без законних підстав, договір найму укладений не був, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, слід застосувати норми ЦК України та ЖК УРСР, що регулюють захист права власності та право користування жилим приміщенням, що належить на праві власності. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи те, що право власності [PERSON], членом сім`ї якої є [PERSON], припинене внаслідок укладення договору дарування від 11.06.2008 року, а [PERSON] проживає в будинку без згоди нового власника, договір найму із власником або попереднім власником укладений не був, крім того, вчиняє протиправні дії щодо власника будинку [PERSON], що підтверджено листом ГУНП у Вінницькій області від 23.12.2015 р. (а.с. 5), суд вважає, що порушене право позивача на вільне володіння і користування будинком підлягає захисту шляхом виселення [PERSON] з будинку № 11 по вул. Д.Конрада (Фабріціуса) в м. Вінниці. При ухваленні такого рішення суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та правову позицію Верховного Суду України у справі №6-158цс14. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved