Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №045-Р/000855 про відкриття відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 8000,00 гривень з використанням картки Visa Elektron № [NUMBER] . Відповідачка зобовязалась повністю повернути отримані в рамках відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 16 липня 2010 року та сплатити проценти в розмірі, порядку та строки, обумовлені цим договором. Крім того, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 16.09.2008 року, відповідно до якого у разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином зобов`язання не виконують, станом на 28.01.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 118610 гривень 44 копійки, яка складається із: простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 7983,97 гривень, відсотків по заборгованості у сумі 3128,46 гривень, відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 107498,01 гривень. Вимоги щодо стягнення пені позивачем не заявлені. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2015 року позовні вимоги задоволено. 16.05.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 31.05.2019 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду пред`явленого до позову були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, відповідно до норм якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладеного договір №045-Р/000855 про відкриття відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 8000,00 гривень з використанням картки Visa Elektron № [NUMBER] . [PERSON] зобов`язалась повністю повернути отримані в рамках відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 16 липня 2010 року та сплатити проценти в розмірі, порядку та строки, обумовлені цим договором. Крім того, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 16.09.2008 року, відповідно до якого у разі невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказані договори укладені з урахуванням волевиявлення відповідачів, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і з видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином зобов`язання не виконують, станом на 28.01.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 118610 гривень 44 копійки, яка складається із: простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 7983,97 гривень, відсотків по заборгованості у сумі 3128,46 гривень, відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 107498,01 гривень. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Згідно постанови Верховного Суду України від 21.11.2012 року по справі №6-101цс12, прийнятої у зв`язку із неоднаковим застосуванням норм матеріального права, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року по справі №6-126цс13, пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв`язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом у загальному розмірі 118610 гривень 44 копійки. На підставі викладеного та

Outcome: approved