Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 560А-60, укладеному 03.06.2008 р. між позивачем та відповідачем-1 [PERSON], у сумі 359 519,09 грн. (триста п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять грн. 00 коп.), в тому числі: неповернений строковий кредит - 29 932,00 грн., неповернений прострочений кредит - 70 579,06 грн.; відсотки за користування кредитом - 1 723,96 грн.; неустойка - 231 464,07 грн.; штраф - 25820,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», реорганізованим в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», і [PERSON] 03.06.2008 р. було укладено кредитний договір № 560А-60, відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит в сумі 139 315,00 грн. на строк з 03.06.2008р. по 03.06.2015р. на умовах сплати 20,0% річних за користування кредитними коштами для придбання автомобіля. Згідно п.1.2 Кредитного договору, кредит наданий банком у безготівковій формі з подальшим перерахуванням кредитних коштів з відкритого банком поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця автомобіля ТОВ «Автостар Україна». В забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними 03.06.2008 р. між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в сумі 139 315,00 грн. на рахунок ТОВ «Автостар Україна» для часткової оплати рахунку-фактури № СФ-000012 від 19.05.2008р. за автомобіль TOYOTA COROLLA, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 03.06.2008р. на суму 139 315,00 грн.. В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач-1 свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту. В результаті цього виникла заборгованість [PERSON] перед банком, яка станом на 16.01.2014р. становить 359 519,09 грн. та складається з наступних сум: неповернений строковий кредит - 29 932,00 грн., неповернений прострочений кредит - 70 579,06 грн.; відсотки за користування кредитом - 1 723,96 грн.; неустойка - 231 464,07 грн.; штраф - 25820,00 грн. Відповідачами подано зустрічний позов, в якому просили визнати пункти 7.1, 7.2, 7.3 кредитного договору № 560А-60, укладеного 03.06.2008 р., такими, що не відповідають чинному законодавству, та скасувати їх, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не відповідають чинному законодавству та порушують права відповідачів за первісним позовом відповідно до положень ч.3 ст. 509 ЦК України, щодо сплати неустойки, що в декілька раз перевищує суму залишкового боргу та вдвічі більша за загальну суму кредиту, що не відповідає засадам добросовісності , розумності та справедливості. В судовому засіданні представник позивача Слюніна Н.В., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі, та пояснила про обставини, викладені в позові. Проти зустрічного позову заперечувала, просила в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись та те, що зустрічна позовна заява є спробою уникнути відповідальності за невиконання відповідачами грошових зобов'язань за кредитним договором. Відповідач- 2 [PERSON] та його представник [PERSON], який діє також від імені відповідача-1 [PERSON] на підставі довіреностей, в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали, просили зустрічні позовні вимоги задовольнити, визнати пункти 7.1, 7.2, 7.3 кредитного договору № 560А-60, укладеного 03.06.2008 р., такими, що не відповідають чинному законодавству, та скасувати їх. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, вирішив, що позовна заява АТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до АТ «Брокбізнесбанк» про визнання пунктів договору такими, що не відповідають законодавству задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», реорганізованим в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», і [PERSON] 03.06.2008 р. було укладено кредитний договір № 560А-60, відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит в сумі 139 315,00 грн. на строк з 03.06.2008р. по 03.06.2015р. на умовах сплати 20,0% річних за користування кредитними коштами для придбання автомобіля. Згідно п.1.2 Кредитного договору, кредит наданий банком у безготівковій формі з подальшим перерахуванням кредитних коштів з відкритого банком поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця автомобіля ТОВ «Автостар Україна». Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в сумі 139 315,00 грн. на рахунок ТОВ «Автостар Україна» для часткової оплати рахунку-фактури № СФ-000012 від 19.05.2008р. за автомобіль TOYOTA COROLLA, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 03.06.2008р. на суму 139 315,00 грн., копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно п.2.1 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або безготівковій формі згідно з графіком, наведений у додатку № 1 до кредитного договору. Згідно п.2.3.4 кредитного договору, проценти за поточний місяць сплачуються щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця. Згідно п.4.2.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов'язання в повному обсязі у строки, передбачені кредитним договором. В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач-1 свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту, що підтверджується таблицею розрахунку заборгованості. Заборгованість [PERSON] станом на 16.01.2014р. становить 359 519,09 грн. та складається з наступних сум: неповернений строковий кредит - 29 932,00 грн., неповернений прострочений кредит - 70 579,06 грн.; відсотки за користування кредитом - 1 723,96 грн.; неустойка - 231 464,07 грн.; штраф - 25820,00 грн. Позивачем за первісним позовом надані докази неналежного виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, а саме несвоєчасної сплати основного боргу та процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується таблицями розрахунку заборгованості та випискою по рахунку відповідача-1. Положення статей 526, 530 Цивільного кодексу України наголошують, що зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 встановлено право позикодавця на отримання від позичальника процентів від суми позики. А статтею 1049 також передбачено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому Кредитним договором. Згідно положень Кредитного договору (п.3.1.3.), Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у разі прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом понад 2 (два) місяці. Правомірність такої вимоги позивача також підтверджується частиною 2 ст.1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] 03 червня 2008 року було укладено договір поруки № 560А-60-3, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати всім своїм майном за виконання відповідачем-1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникають з умов кредитного договору. Згідно п.1.4 Договору поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором Боржник і Поручитель несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. З метою врегулювання заборгованості за кредитом позивач звернувся до відповідача-1 з листом-вимогою №772/054-03-4 від 25.04.2012р., залишеним без відповіді та задоволення. Відповідач-2 був повідомлений про заборгованість Відповідача-1 за кредитним договором вимогою №771/054-03-4 від 25.04.2012р., якою йому було також запропоновано погасити суму заборгованості, як поручителю. Згідно п.7.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом, строків сплати процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20,00 грн. за кожний день прострочення. Згідно розрахунку неустойки по сплаті платежів по тілу кредиту складає 222127,11 грн. за 951 день прострочки. Відповідно до п. 27 роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Таким чином, в частині стягнення суми неустойки, суд вважає за потрібне зменшити суму,

Outcome: partial