Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 141223-150341 від 23.12.2014 року, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 504 грн. у строк до 19.01.2015 року. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв'язку з чим станом на 11.05.2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 24927,62 грн., яка складається з: 900 грн. - заборгованість за кредитом; 504 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 21744 грн. - нарахована пеня. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 24927,62 грн. за кредитним договором та судові витрати. Частиною 1 статті 279 ЦПК України, встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5ст. 279 ЦПК України). Ухвалою суду 09 липня 2018 року відкрито провадження по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмірі процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 23 грудня 2014 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 141223-150341, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 504 грн. у строк до 19.01.2015 року. Відповідно до умов договору, боржник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] порушує строки повернення заборгованості за кредитом, та строки сплати нарахованих відсотків, таким чином порушення строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.01.2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 24927,62 грн., яка складається з: 900 грн. - заборгованість за кредитом; 504 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 21744 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Ураховуючи обставини справи, те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та виходячи із визначених ст. 129 Конституції України та ст. 1 ЦПК України основних засад і завдань судочинства, якими є законність, справедливість та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до 900 грн. Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі: 500 грн. - заборгованість за кредитом; 504 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 900 грн. - нарахована пеня. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial