Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди квартири та виселення. У своєму позові позивач посилався на те, що 28 квітня 2009 року ТОВ «Ключове рішення» надало в оренду [PERSON] квартиру, загальною площею 29,90 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору оренди квартири № 39_1_1. Позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало проживання у ньому [PERSON], який підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення з квартири за зазначеною адресою. Відповідачу було направлено письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останніми законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування. Тому, просить суд розірвати договір оренди квартири, укладений між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON]; виселити [PERSON], [INFO], який проживає в квартирі [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, прохав суд розірвати договір оренди квартири, укладений між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON]; виселити [PERSON], [INFO], який проживає в квартирі [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні посилався на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання договору оренди квартири [ADDRESS], укладеного між сторонами. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу ТОВ «Ключове рішення» на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2009 року, копії технічного паспорту на зазначену квартиру та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 червня 2009 року. 28 квітня 2009 року ТОВ «Ключове рішення» надало в оренду [PERSON] квартиру, загальною площею 29,90 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору оренди квартири № 39_1_1, що вбачається з наданого суду договору від 28 квітня 2009 року та акту здачі-приймання до Договору № 39_1_1 оренди квартири від 28.04.2009 року. Згідно до умов договору оренди від 28 квітня 2009 року, укладеного між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON], а саме п.7.1 договір укладається на строк по 27 квітня 2010 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час перешкоджає власнику в користуванні його майном, шляхом проживання в квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим відповідачу було направлено письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування. Згідно до вимог ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.168 ЖК України, укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до вимог ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Ст.169 ЖК України визначено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Так, на час розгляду справи, відповідач свої зобов'язання відповідно до договору найму не виконав, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 365 грн. 40 коп., згідно наданої квитанції про сплату судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved