Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми позики, посилаючись на те, що згідно Договору позики від 19.05.2013 року укладеному між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON], останній отримав від позивача позику у розмірі 77000 доларів США (сімдесят сім тисяч доларів США), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 19.06.2013 року. Позивач вказував, що відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач вказував, що згідно Договору позики № 1 від 12.12.2013 року(далі по тексту Договір № 1) укладеного між позивачем та відповідачем, останній отримав від позивача 50 000 доларів США, (п'ятдесят тисяч доларів США) (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 12.04.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Позивач вказував, що згідно Договору позики № 2 від 13.12.2013 року (далі по тексту Договір № 2) укладеного між позивачем та відповідачем, останній отримав від позивача 105 000 доларів США (сто п'ять тисяч доларів США) (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 13.04.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Позивач вказував, що згідно Договору позики № 2 від 14.01.2014 року(далі по тексту Договір № 3) укладеного між позивачем та відповідачем, останній отримав від позивача 55 000 доларів США, (п'ятдесят п'ять тисяч доларів США) (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 14.05.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 3 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Позивач вказував,що всупереч укладених Договорів позики, відповідач не повернув позику не тільки у встановлений Договором, Договором № 1, Договором № 2 та Договором № 3 строк, а і протягом наступного часу, а відтак, оскільки [PERSON] не тільки не дотримується строків повернення коштів, а і взагалі відмовляється повертати позику. Позивач зазачав, що згідно п 2. Договору зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до дев'ятнадцятого червня дві тисячі тринадцятого року. Згідно п 2. Договору № 1 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до дванадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року.Згідно п 2. Договору № 2 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до тринадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року. Згідно п 2. Договору № 3 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до чотирнадцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року. Позивач вказував, відповідно до Договорів позики повернення коштів мало бути здійснено за адресою: [ADDRESS], а згідно п. 7 Договорів № 1, 2, 3 та п. 5 Договору сторони домовилися, якщо позичальник не поверне позику у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому, або іншому встановленому чинним законодавством порядку, а відтак територіальна підсудність даного спору належить до Святошинського районного суду м. Києва. Позивач стверджував, що укладаючи Договори позики сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов Договорів та взяли на себе зобов'язання щодо їх виконання, а Договори позики було підписано сторонами без будь-яких застережень, обмежень, додаткових умов, обставин, які б перешкоджали укладанню та виконанню Договорів, що знайшло відображення у тексті цих документів, а тому просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та представник позивача від позову не відмовилися, просили задовольнити його у повному обсязі, на підставі поданих письмових доказів, які посвідчені судом: а саме звірені з оригіналами Договір позики від 19.05.2013 року, Договір позики № 1 від 12.12.2013 року, Договір позики № 2 від 13.12.2013 року, Договір позики № 2 від 14.01.2014 року та згідно поданого розрахунку заборгованості. У судове відповідач повідомлений належним чином у порядку ст. 74 ЦПК України не з»явився,заяв про поважні причини неявки до суду не подав, був повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, про що свідчать докази ( а.с.39,40,45.46),а тому у порядку ст.ст.169,224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача у справі та ухвалити по справі заочне рішення. Позивач проти цього не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно ст. 57 -60ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно Договору позики від 19.05.2013 року укладеному між позивачем [PERSON],та відповідачем [PERSON] ( а.с.50), останній отримав від позивача позику у розмірі 77000 доларів США (сімдесят сім тисяч доларів США) (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 19.06.2013 року. Судом встановлено, що згідно Договору позики № 1 від 12.12.2013 року ( а.с.48) укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, останній отримав від позивача 50 000 доларів США, (п'ятдесят тисяч доларів США) [PERSON] (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 12.04.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Судом встановлено, що , що згідно Договору позики № 2 від 13.12.2013 укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, [PERSON] ( а.с.47) останній отримав від позивача 105 000 доларів США (сто п'ять тисяч доларів США) (надалі - Позика), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 13.04.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 2 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Судом встановлено, згідно Договору позики № 2 від 14.01.2014 року( а.с.49). укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, [PERSON] останній отримав від позивача 55 000 доларів США, (п'ятдесят п'ять тисяч доларів США), яку відповідач згідно п. 2 Договору зобов'язаний був повернути до 14.05.2014 року. Згідно п. 3 Договору № 3 відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування позикою в розмірі 2,5 % від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 4 Договору № 2). Судом встановлено, що як вказував позивач, маючи на руках оригінали вказаних договорів позики,що всупереч укладених Договорів позики, відповідач не повернув позику не тільки у встановлений Договором, Договором № 1, Договором № 2 та Договором № 3 строк, а і протягом наступного часу, а відтак, оскільки [PERSON] не тільки не дотримується строків повернення коштів, а і взагалі відмовляється повертати позику. Судом встановлено, що згідно п 2. Договору зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до дев'ятнадцятого червня дві тисячі тринадцятого року. Згідно п 2. Договору № 1 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до дванадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року.Згідно п 2. Договору № 2 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до тринадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року. Згідно п 2. Договору № 3 зазначену вище суму грошей [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до чотирнадцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року. Судом встановлено, що відповідно до Договорів позики повернення коштів мало бути здійснено за адресою: [ADDRESS], а згідно п. 7 Договорів № 1, 2, 3 та п. 5 Договору сторони домовилися, якщо позичальник не поверне позику у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому, або іншому встановленому чинним законодавством порядку, а відтак територіальна підсудність даного спору належить до Святошинського районного суду м. Києва. Судом встанвлено, що згідно розрахунку заборгованості за вищеказаними Договорами позики ( а.с.21-23) загальна сума боргу відповідача перед позивачем та по кожного із Договроів позики, згідно умов цих договорів складає 695 796 ( шістсот дев»яносто п»ять тисяч сімсот дев»яності шість) доларів США 98 центів, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 29.07.2015 року становить 15 335 087( п»ятнадцять мільйонів триста тридцять тисяч вісімдесят сім)грн.10 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов»язків, встановлених договором позики,щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов»язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому з огляду на подані позивачем письмові докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, відсутності заперечень проти позову відповідача, та доказів на які він посилається, суд дійшов висновку що позов доведений та підлягає задоволенню. У порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 3645,00 грн. та 121,80 грн.грн.00 коп.( а.с.16,17). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved