Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило позов до Троїцького районного суду Луганської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 398/2012-Р від 11.10.2012 року в сумі 56195,91 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.10.2013 року [PERSON] отримав кредит в сумі 153230,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,5% на рік за строком повернення кредитних коштів до 10.10.2015. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 24.05.2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 56195,91 грн., яка складається з: 48846,26 грн. - заборгованість за кредитом; 7349,65 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того просить покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Причина неявки суду не відома. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 11.10.2013 року [PERSON] отримав кредит в сумі 153230,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,5% на рік за строком повернення кредитних коштів до 10.10.2015 (а.с. 5-8). У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за Кредитним договором №398/2012-Р від 11.10.2012 року внаслідок чого станом на 24.05.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 56195,91 грн., та яка складається з: 48846,26 грн. - заборгованість за кредитом; 7349,65 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 398/2012-Р від 11.10.2012, в розмірі 56195,91 грн., в яку входить 48846,26 грн. - заборгованість за кредитом; 7349,65 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 9497-3120 від 05.06.2018 року про сплату судового збору у сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с. 4). Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1055 ЦК України,

Outcome: approved