Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач у грудні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31.03.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 47/МК, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 7000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,00% на рік з кінцевим терміном повернення 30.03.2010 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] та ПАТ «А-Банк» договорів поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26.11.2012 року у розмірі 19979,84 доларів США, що складає 159698,85 грн., яка складається з: 5741,87 доларів США заборгованість за кредитом, 7513,83 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 5742,93 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 949,93 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 47/МК від 31.03.2008 року у розмірі 18728,28 доларів США, що складає 149698,85 грн., судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 20.09.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року було скасовано та справи призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 47/МК від 31.03.2008 року [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 7000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,00% на рік з кінцевим терміном повернення 30.03.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 47/МК від 31.03.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки від 31.03.2008 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 47/МК від 31.03.2008 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26.11.2012 року у розмірі 19979,84 доларів США, що складає 159698,85 грн., яка складається з: 5741,87 доларів США заборгованість за кредитом, 7513,83 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 5742,93 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 949,93 доларів США штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Згідно Постанови Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Додатком до кредитного договору № 47/мк від 31.03.2008 року , укладеного між банком та [PERSON] є графік погашення кредиту , відсотків і винагороди. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем з травня 2008 року порушено зобовязання щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, тому підлягає застосуванню строк позовної давності. Позивач не направляв досудову вимогу до відповідачам, а звернувся із даним позовом до суду 03.12.2012 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed