overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач у січні 2014 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1999 року. Від даного шлюбу відповідачка народила [INFO] сина [PERSON]. Позивач зазначає, що він з відповідачкою тривалий період часу спільного госпдарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, оскільки спільне проживання їх сім'ї стало неможливим через постійні сварки, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, в зв'язку з чим позивач просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що підстав для збереження їх з відповідачкою сім'ї не має. Відповідачка в судовому засіданні 18.03.2014 р. позов не визнала та просив надати строк для примирення. Суд, задовольнивши клопотання відповідачки, надав сторонам строк для примирення. В судовому засіданні 15.07.2014 р. позивач зазначив, що примирення з відповідачкою не відбулось, а ому наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином (а.с. 20), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів . Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1999 р. (а.с. 7). Від даного шлюбу відповідачка [INFO] народила сина [PERSON] (а.с. 6). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем, сторони тривалий період часу не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, при цьому, як вбачається з пояснень позивача, останній наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою не дивлячись на наданий судом строк для можливості збереження їх сім'ї та примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, який наполягає на розірванні цього шлюбу. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено, що подружжя тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, при цьому, позивач категорично зазначив, що не має наміру примиритися з відповідачкою, в зв'язку чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 4 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак у зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору станом на 06.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 16 952 грн. 65 коп. Просив суд, стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 16 952 грн. 65 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матери справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 4 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак у зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору станом на 06.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 16 952 грн. 65 коп., яка складається: 3 971 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом; 6 654 грн. 53 коп. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом; 5 043 грн. 32 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та штрафів: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 783 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 28.11.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № DNDZAE00001206, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 27919,67 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.11.2012 року. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 24.12.2013 року у розмірі 54403,59 доларів США, яка складається з наступного: 19212,41 доларів США заборгованості за кредитом, 4510,85 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1244,64 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 26815,24 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,29 доларів США штраф (фіксована частина), 2589,16 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNDZAE00001206 від 28.11.2007 року у розмірі 54403,59 доларів США., що еквівалентно 434684,65 грн. та судові витрати. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився. Причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 28.11.2007 року уклав з позивачем кредитний договір № DNDZAE00001206, відповідно до якого банк зобовязувався надати позивальнику кредитні кошти у вигляді не відновлюваної лінії у розмірі 27919,67 доларів США. Строк повного погашення кредиту 27.11.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів отримання [PERSON]. будь-яких коштів за кредитним договором № DNDZAE00001206 від 28.11.2007 року, доказів сплати коштів відповідачем за даним кредитним договром. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачки не стягуються.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулась до суду з названим позовом , в якому посилалась на те, що вони з відповідачем мають спільних дітей : сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , тому вона вимушена звернутися до суду та просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей , починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей в розмірі 1/3 частини його доходу ( заробітку ) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину , для дитини відповідного віку . В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позовній заяві підтримала та просила суд позов задоволити. Відповідач вимоги позивача визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають трьох спільних дітей : сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.7-9). Довідка комунального підприємства Білоцерківської міської ради « Житлово експлуатаційна контора № 6» № 1367 від 08.11.2013 року з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації вказує , що позивач проживає та зареєстрована разом з дітьми за адресою : [ADDRESS] ( а.с.6). Діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Відповідач ствердив пояснення представника позивача та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, тому суд кошти на утримання дітей (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) їх батька . Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку: відповідач по справі є працездатного віку , не працює, стан здоров'я та його матеріальне становище не перешкоджає йому дбати про дітей , інших утримань з нього не проводиться . Відповідно наведеному [PERSON] зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати своїх дітей. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що перебуває в шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач) з 28.02.2001 року. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Донька проживає з Позивачем та знаходиться на її утримання, Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просила стягнути з Відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, просить його задовольнити. Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 28.02.2001 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка знаходиться на утриманні Позивача (а.с.5). Відповідач, як батько дитини, кошти на її утримання не надає в добровільному порядку. Наведені обставини стверджуються копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER], свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], довідкою КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» від 27.12.2013 року №1398 та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько Аліни, ухиляється від виконання обов'язків по її матеріальному утриманню, донька знаходиться на утриманні позивача, то суд з врахуванням вимог ст. ст. 182, 183 СК України та внесених змін до ст. 182 СК України стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 09 серпня 1997 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO] . Спільне життя у них не склалося , з вересня 2013 року вони припинили сімейно - шлюбні відносини. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області , актовий запис № 77. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали до суду заяви , якими просять суд провести розгляд справи без їх участі , на підставі наявних матеріалів справи ( а.с.11; 12). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із позовною заявою та дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 09 серпня 1997 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 47 ( а.с.3). Від шлюбу подружжя має спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). Судом встановлено , що спільне життя у сторін не склалося. Починаючи з травня 2013 року вони не підтримують сімейно- шлюбні відносини. Спору про поділ спільного майна між подружжям не має. Встановлені судом обставини вказують, що сім'я фактично розпалася, тому суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та інтересам неповнолітньої дитини . Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 13 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області , актовий запис № 77. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач вимоги позивача визнав , проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача , та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 13 жовтня 2007 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 77 ( а.с.7). Від шлюбу подружжя має спільну дитину : сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). Позивач вказала суду , що протягом останнього часу в сімі'ї відсутні повага та взаєморозуміння . Відповідач часто вживає спиртні напої на грунті чого виникають сварки , які інколи закінчуються бійкою З листопада 2013 року між подружжям припиненні сімейно-шлюбні відносини. Тому позивач вважає , що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач вказав , що не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено , що спільне життя у сторін не склалося, починаючи з листопада 2013 року вони не підтримують сімейно- шлюбні відносини. Спору про поділ спільного майна між подружжям не має. Встановлені судом обставини вказують, що сім'я фактично розпалася, тому суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї . Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 09.11.1991 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб. Дочка, [PERSON], вже доросла. З початку 2012 року вони з чоловіком разом не проживають. Спільне життя з відповідачем не склалося, бо він п'є, не працює, за комунальні послуги не сплачує, життям дочки не цікавиться. Спільне господарство не ведеться, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб розриває вперше, спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дівоче прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують більше двох років. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09 листопада 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб, виданого відділом РАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 1093. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з початку 2012 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 25.08.2012 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають дитину, [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки з чоловіком припинені в серпні 2013 року, з цього часу вони проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у них з відповідачем різні характери, життєві пріоритети та погляди на сімейне життя. Відповідач постійно зраджує їй, не піклується про сім'ю та її матеріальне забезпечення, у зв'язку з чим між ними постійно виникають сварки та конфлікти, що негативно впливає на психічний стан дитини. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо поділу майна та проживання дитини після розірвання шлюбу між ними немає. Після реєстрації розірвання шлюбу вона має намір змінити прізвище на дівоче. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, строк на примирення не надавати. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 серпня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Андрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони з серпня 2013 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved