Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач у грудні 2015 року звернувся з указаним позовом до суду, в якому зазначає, що у серпні 2000 року зустрів свою майбутню дружину [PERSON], яка в судовому порядку 05 липня 2001 року розірвала шлюб зі своїм колишнім чоловіком [PERSON]. З вересня 2000 року позивач та [PERSON] проживали разом, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет. [INFO] у позивача з [PERSON] народився син [PERSON], у відомостях про народження якого було вказано [PERSON], який не є біологічним батьком дитини, що було у відділі реєстрації актів громадянського стану здійснено на підставі актового запису про шлюб № 123 від 02.09.1995 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем. Відповідач знав, що записаний батьком дитини, але вирішувати це питання у судовому порядку відмовився. Позивачу відділом реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у внесенні змін до актового запису, оскільки на момент народження дитини подружжя [PERSON] не отримало свідоцтво про розірвання шлюбу, а тому відповідно до чинного на той час законодавства дитина вважалась народженою у шлюбі. Свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] було отримано 19 вересня 2001 року. Позивачем та [PERSON] було укладено шлюб 11.05.2005 року, дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Посилаючись на указані обставини, позивач, стверджуючи, що є батьком дитини, просив визнати його батьком неповнолітнього [PERSON],[INFO], народженого [PERSON], просив зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 131 від 21 вересня 2001 року, зробленим відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького районного управління юстиції відомості про [PERSON], особи без громадянства, як батька дитини [PERSON]; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 131 від 21 вересня 2001 року, вказати батьком дитини [PERSON]; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням зазначених змін. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав, що просить розглянути справу без його участі, оскільки він бере участь в антитерористичній операції (а.с.18). Відповідач позовні вимоги визнав, подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, повідомив, що з [PERSON] не проживає однією сім'єю з 1996 року, після розлучення в судовому порядку у 2000 році припинив спілкування з нею, жодного відношення до народженого нею сина [PERSON] не має, не є його батьком. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю [PERSON], його біологічним батьком є [PERSON], якого вона просить визнати батьком її дитини. З колишнім чоловіком [PERSON] вони не проживають з 1996 року. З позивачем стали проживати однією сім'єю з серпня 2000 року а [PERSON] народився [INFO], тобто майже через рік після ухвалення 05 липня 2000 року рішення суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Дитина знає [PERSON] з народження як свого батька, яким він є насправді. Відомості про [PERSON] як про батька в актовому записі про народження [PERSON] були внесені, оскільки на той час шлюб вважався припиненим після реєстрації розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану, але через брак коштів к моменту реєстрації народження [PERSON] не змогла зареєструвати розірвання шлюбу з [PERSON], а тому він був вказаний батьком дитини, що фактично не відповідає дійсності і не оспорюється відповідачем. [PERSON] вже досяг 15 років, також бажає, щоб [PERSON] був указаний його батьком, а також бажає змінити прізвище та по-батькові. Представник третьої особи [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області в судове засідання не з'явився, відділ подав заяву про розгляд справи без участі його заявника. По суті позовних вимог відділ у письмовій заяві заперечень не висловив, при цьому зазначив, що розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 19.09.2001 року за актовим записом № 111 на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05.07.2000 року. Відповідно до статті 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на той час, шлюб вважався припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Отже, шлюб [PERSON] та [PERSON] припинено з 19.09.2001 року. Оскільки син [PERSON] народився до проведення державної реєстрації розірвання шлюбу з її колишнім чоловіком, а саме 18.05.2001 року, а тому 21 вересня 2001 року за № 131 відділом була проведена державна реєстрація народження [PERSON] за статтею 54 Кодексу про шлюб та сім'ю, а батьком дитини був указаний [PERSON]. На цей час питання про виключення відомостей про [PERSON] з актового запису про народження дитини може бути вирішене у судовому порядку відповідно до статті 138 Сімейного кодексу України із вирішенням питання про зміну прізвища дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення третьої особи [PERSON], неповнолітнього [PERSON], оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області 21 вересня 2001 року вчинено актовий запис громадянського стану про народження за № 131. Батьками дитини вказано [PERSON], особу без громадянства, та [PERSON], громадянку України (а.с.7). Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною першою статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За таких обставин, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та на спілкування з ним. Відповідно до пунктів 1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частини 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі - СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року, Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Ураховуючи, що [PERSON] народився [INFO], тобто до 01 січня 2004 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС). Відповідно до частин другої та третьої статті 53 КпШС у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 липня 2000 року розірвано шлюб між [PERSON], 1972 року народження, та [PERSON], 1971 року народження, який був укладений 02.09.1995 року (а.с.8). При цьому свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було видано 19 вересня 2001 року (а.с. 9). Отже, указані обставини підтверджують, що [PERSON] народився майже через рік після розірвання шлюбу подружжям [PERSON], але до реєстрації припинення шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Сторонами визнано, що позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю та вели спільний побут з серпня 2000 року, зареєстрували шлюб 11 травня 2005 року, після чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Допитаний у присутності законного представника - матері в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що його батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. З народження знає [PERSON] як свого батька, бажає, щоб він був записаний як його батько, хотів би, щоб змінили його прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по-батькові - з «[PERSON]» на «[PERSON]». Оглянуті сімейні світлини зображують різні моменти з життя [PERSON], починаючи з його раннього віку, де він проводить час з позивачем та матір'ю [PERSON] Отже, зібрані у справі докази, фотознімки, які долучені до матеріалів справи, у своїй сукупності з обставинами, які визнано і не заперечуються особами, які беруть участь у справі, свідчать про доведеність позивачем вимог про визнання його батьківства. Вирішуючи вимоги позивача в частині зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області внести зміни в актовий запис про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження, суд вважає такі вимоги не обґрунтованими, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Згідно з п 2.13.1 Наказу Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України14 січня 2011 р. за N 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З огляду на викладені норми відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання органу державної реєстрації внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження. Повноваження відповідного органу щодо внесення на підставі рішення суду змін до актового запису та видачі нового свідоцтва визначені Законом, а тому з цього приводу не існує спору. Крім того, позивачем висунуто позовну вимогу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області, процесуальний статус якого позивач визначив як третя особа. Натомість висуваючи позовні вимоги до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області, позивач мав визначити його статус як відповідача у справі. Разом з тим, ураховуючи роз'яснення, викладені у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки вимога про визнання батьківства підлягає задоволенню, у резолютивній частині рішення необхідно вказати всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), а також відомості, які підлягають зміні. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в частині визнання батьківства позивача відносно неповнолітнього [PERSON], у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial