Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.03.2012р., яка станом на 31.07.2016р. склала в загальній сумі 32412 грн. 65 коп., в тому числі: 3645 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 23697 грн. 74 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1519 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова), також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] Позивач в судове засідання не з»явився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, з підтвердженням позовних вимог, та письмові пояснення, в яких зазначив наступне. При оформленні кредиту заява на його отримання, підписується повнолітньою та дієздатною особою, яким підтверджується те, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання, підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Правила надання банківських послуг та Умови, розміщені на офіційному сайті позивача, отже є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Крім того, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, що засвідчується його підписом у відповідній заяві. В даному випадку, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме: заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, таким чином, договір укладається у письмовій формі і відповідно до норм чинного законодавства, на підставі чого відповідачу було відкрито картковий рахунок. Стосовно строків позовної давності позивач зауважив на те, що вона може бути збільшена за домовленістю сторін, а тому відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг її термін сягає 50 років. Враховуючи, що останній платіж перед зверненням кредитора до суду здійснений 25.12.2013р. в сумі 300 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості, тому строк позовної давності розпочався 26.12.2013р. та спливає 26.12.2063р., отже позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та заперечення на позов ПАТ КБ «ПриватБанк», в яких вказала про наступне. В даних запереченнях звернула увагу на те, що між нею та банком не укладався у письмовій формі договір з приводу збільшення строку позовної давності, як того вимагає чинне законодавство, а запис в анкеті-заяві з приводу того, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не може тлумачитись, як досягнення угоди між сторонами про збільшення строку позовної давності. Остання сума погашення за даним кредитом була здійснена нею 25.12.2013р. в розмірі 300 грн., таким чином момент виникнення заборгованості відповідач рахує з 25.12.2013р., строк дії картки до 11.10.2015р. В зв»язку з чим, при ухваленні судового рішення просить застосувати спеціальний строк позовної давності щодо позовних вимог 3050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1519 грн. 65 коп. штраф (процентна складова), стягнувши з неї заборгованість за пенею та комісією в сумі 1050 грн. за період з 25.12.2013р. по 25.12.2014р., у стягненні штрафів відмовити позивачу в задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 16.03.2012р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Розмір щомісячного платежу становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення такого платежу до «25» числа місяця. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно останніх, Пам»ятки клієнта, Тарифів. Відповідно до п.п.1.1.2.5, 1.1.2.6 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов»язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобов»язань за Договором на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту. Згідно п.п.1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3 даних умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення держателем вимог діючого законодавства та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення рахунків по картці та/або визнати її недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту, зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, але якщо останній протягом даного періоду не направляє банку повідомлення про незгоду з вказаними змінами, вважається, що він приймає дані умови. Пунктом 1.1.5.20 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. При непогашенні кредиту в строк, встановлений Графіком погашення кредиту, процентів та винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, та на неї нараховується пеня (п. 1.1.5.21). Відповідно до п. 1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення його дії, він автоматично лонгується на такий же строк. У відповідності до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 позичальник зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, також сплачувати комісії. У випадку невиконання зобов»язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту. В порушення вимог кредитного договору №б/н від 16.03.2012р., відповідач не здійснювала часткового погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у неї утворилась прострочена заборгованість по кредиту. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором, станом на 31.07.2016р. загальна сума її заборгованості перед банком по кредиту складає 32412 грн. 65 коп., в тому числі: 3645 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 23697 грн. 74 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1519 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова). З виписки по особовому рахунку картки [PERSON] вбачається сума кредитного ліміту - 3700 грн., та інформація щодо руху грошових коштів (зняття готівки в банкоматі, списання процентів за користування кредитним лімітом, поповнення картки в терміналі самообслуговування, тощо), останнє поповнення картки готівкою в терміналі самообслуговування було здійснено відповідачем 25.12.2013р. в сумі 300 грн. Умови та Правила надання банківських послуг для ПриватБанка та всіх дочірніх банків були затверджені Наказом банку №СП-2010-256 від 06.03.2010р. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як визначається у п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 253-255 ЦК України (ст. 260 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язаний його початок (ч.1 ст. 253 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення договору), скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Верховного Суду України від 06.11.2013р. (справа №6-116цс13), яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Дана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016р. (справа №6-3006цс15). Тому, суд не може прийняти до уваги доводи [PERSON] про застосування спеціального строку позовної давності саме за період з 25.12.2013р. по 25.12.2014р. в сумі 1050 грн. до вимог щодо стягнення з неї заборгованості за пенею та комісією, стягнення штрафів за кредитним договором №б/н від 16.03.2012р., оскільки позивач звернувся до суду 25.08.2016р. (про що свідчить відмітка на поштовому конверті відправки позову до суду), в зв»язку з чим судом враховується спеціальна позовна давність в один рік щодо неустойки (пені) з 25.08.2015р. (згідно розрахунку заборгованості з 31.08.2015р.), отже позовна давність у даному випадку щодо вказаних вимог не сплинула. Про сплив строку позовної давності за основними вимогами, відповідачем заявлено не було. При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити про прийняття аргументів відповідача щодо відсутності факту укладення між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у письмовій формі договору про збільшення строку позовної давності, як то передбачено ст. 259 ЦК України, та не прийняття аргументів позивача про те, що за домовленістю сторін строк позовної давності збільшений до 50 років, з посиланням на п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначаючи це, суд виходить з того, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі та за загальним правилом має бути підписаний обома сторонами цього договору, що не передбачено умовами договору про приєднання (згідно ст. 634 ЦК України), на що посилається позивач. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. В частині 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити частково позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.03.2012р. в загальній сумі 30470 грн. 15 коп., в тому числі: 3645 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 23697 грн. 74 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. - пеня (за період з 31.08.2015р. по 31.07.2016р.), 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1427 грн. 15 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором та іншими вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При цьому, стягуючи штрафи у вказаних розмірах та за зазначений вище період, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє позивачу в задоволенні за спливом позовної давності. Також, враховуючи наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у запереченнях на позов стосовно стягнення штрафів за кредитним договором №б/н від 16.03.2012р., так як сума штрафу у розмірі 500 грн., у відповідності до 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, є фіксованою, а 1427 грн. 15 коп. - 5% від суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту, проценти, пеня), процентною, що нараховані банком за порушення позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Outcome: partial