Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 30.01.2012 року. 30.11.2009 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року, згідно умов якої було реструктуризовано кредитну заборгованість. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року та Додатковою угодою №1 від 30.11.2009 року до нього між позивачем ВАТ (ПАТ) КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки від 30.01.2007 року, відповідно до умов якого, вона поручилась перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором та зобов'язалась відповідати як солідарний боржник перед позивачем в повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, пені, відшкодування збитків. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, і тому станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 13.10.2014 року (а.с.61-62) становить 28090,45 доларів США, та 49982,95 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 15743,59 доларів США, що еквівалентно 203866,66 грн., заборгованість по процентах - 7278,65 доларів США, що еквівалентно 94252,59 грн., комісія за користування кредитом - 506,31 доларів США, що еквівалентно 6556,30 грн., пеня - 3859,93 доларів США, що еквівалентно 49982,95 грн., штраф - 701,97 доларів США, що еквівалентно 9089,94 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача - ПАТ «КБ «Надра» - Кошельник І.В. не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своєму клопотанні не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 546, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердому вибірковому розмірі; сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного з позивачем ВАТ (ПАТ) «КБ «Надра» Кредитного договору № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 30.01.2012 року. 30.11.2009 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року, згідно умов якої було реструктуризовано кредитну заборгованість. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року та Додатковою угодою №1 від 30.11.2009 року до нього між позивачем ВАТ (ПАТ) КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки від 30.01.2007 року, відповідно до умов якого, вона поручилась перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором та зобов'язалась відповідати як солідарний боржник перед позивачем в повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, пені, відшкодування збитків. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов Кредитного договору, і тому станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.10.2014 року (а.с.61-62) становить 28090,45 доларів США, що еквівалентно 363,748,44 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 15743,59 доларів США, що еквівалентно 203866,66 грн., заборгованість по процентах - 7278,65 доларів США, що еквівалентно 94252,59 грн., комісія за користування кредитом - 506,31 доларів США, що еквівалентно 6556,30 грн., пеня - 3859,93 доларів США, що еквівалентно 49982,95 грн., штраф - 701,97 доларів США, що еквівалентно 9089,94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 63-65). Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 506,31 доларів США, що еквівалентно 6556,30 грн. задоволенню не підлягають. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.4.2. Додаткової угоди №1 від 30.11.2009 року до Кредитного договору № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року, у разі порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.5, 3.3.7 - 3.3.16. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 3 (три) процента від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Враховуючи те, що розмір фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованим процентам становить 298119,25 грн. (заборгованість за кредитом - 203866,66 грн. + заборгованість по процентах - 94252,59 грн.), то процентна складова штрафу (3% від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованим процентам) становить 8943,58 грн. Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З Договору поруки від 30.01.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняться, а умова договору поруки (пункт 5.3.) про його дію до належного виконання Позичальником взятих на себе Зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього Договору, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У пункті ж 1.4. Кредитного договору № 30/01/2007/840-К/05 від 30.01.2007 року строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - кінцевий термін повернення кредиту - 30.01.2012 року. За таких обставин у ПАТ «КБ «Надра» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 30.01.2012 року, протягом наступних шести місяців (тобто до 30.07.2012 року). Таку вимогу (позов до суду) до поручителя банк пред'явив лише 05.08.2014 року (досудова ж вимога до поручителя була пред'явлена банком також лише 01.07.2014 року), тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку (Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 24.09.2014 року в справі № 6-106 цс14 та від 17.09.2014 року в справі № 6-125 цс14). При цьому, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним (Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року в справі № 6-134 цс12), а тому Договір поруки від 30.01.2007 року, укладений між позивачем Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON], є припиненим. Згідно ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, а саме, випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» 3570,46 грн. судового збору.

Outcome: partial