Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просив надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянина України - малолітнього [PERSON] , [INFO] ,за межі України до Республіки Польща на 2020/2021 навчальний рік, тобто до 30.06.2021 року, без згоди та супроводу батька [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені, документально підтверджені, судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.11.2013 виконавчим комітетом Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Спільне життя у сторін у даному шлюбі не склалося. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . Під час перебування у шлюбі позивач народила сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2015 з [PERSON] вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 18.03.2015 до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] офіційно працевлаштована за кордоном в Республіці Польща. 24.04.2019 позивач уклала трудовий договір з компанією Goodvalley Agro S.A., адреса 77-320, Пшехлево, вул . Дворцова, 25 , в якій працює на посаді працівника тваринництва та працевлаштована на визначений період з 25.04.2019 по 31.12.2021 на повний робочий день. [PERSON] має стабільний щомісячний дохід. В час перебування [PERSON] на роботі її малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю позивача [PERSON] , 1972 року народження, в [ADDRESS] . Під час перебування в Республіці Польща, [PERSON] познайомилася з молодим чоловіком [PERSON] , між ними виникло почуття кохання один до одного, вони бажають укласти шлюб. На сьогодні позивач проживає в будинку батьків свого нареченого, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Син позивача - [PERSON] у 2020 році має піти до першого класу загальноосвітньої школи. Позивачем було прийнято рішення забрати на навчання в Республіку Польща, що передбачає отримання повної середньої освіти з поглибленим вивченням іноземних мов. Виїзд дитини на навчання за кордон сприятиме розширенню її світогляду, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, а також сприятиме підготовці дитини до самостійного життя. [PERSON] , [INFO] ,яка проживає за адресою: [ADDRESS] засвідчила, що за даною адресою також проживає [PERSON] , [INFO] і надала згоду на проживання за даною адресою її сина [PERSON] , [INFO] . Директор Початкової школи №1 ім. Януша Корчака у м. Хойна засвідчив, що [PERSON] , [INFO] , який проживатиме за адресою: [ADDRESS] - у 2020/2021 навчальному році буде прийнятий у дошкільний заклад при Початковій школі №1 ім. Януша Корчака у м. Хойна. Жодної участі у вихованні дитини [PERSON] не приймає, матеріального утримання дитині не надає, крім офіційно сплачених аліментів, фактично самоусунувся від виховання сина. [PERSON] також працює в Республіці Польща. В телефонній розмові відповідач надати згоду в добровільному порядку на виїзд дитини за кордон відмовився категорично, пояснивши, що таким чином він не буде бачити сина. Однак, [PERSON] з часу фактичного припинення шлюбних відносин у вересні 2014 року, сину [PERSON] на той час було шість місяців, жодного разу не бачив сина, не приїздив до нього, не вітав з Днем народження, жодного батьківського піклування чи турботи до свого рідного сина не проявляв, тому його відмова у надані згоди в добровільному порядку є нічим іншим як безпідставною перешкодою у здійсненні виховання їх сина матір`ю. Крім того, переїзд дитини в Республіку Польща навпаки приблизить територіально батька до сина, дозволить батьку частіше, при наявності відповідного бажання, бачитися зі своїм сином. Відповідач [PERSON] аліменти сплачує, фактично заборгованість згідно довідки складає 40,40 грн., однак сплата аліментів боржником носить нерегулярний характер. Ухвалою від 26.03.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 22.05.2020 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. в наданій до суду заяві просив судовий розгляд даної справи проводити за його та позивача [PERSON] відсутності. При прийняті рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування Жмеринської РДА щодо доцільності надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] на навчання за кордон. Позовні вимоги підтримав повністю та просив винести рішення про задоволення позову. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що документально підтверджені. Відповідач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Просив розглянути справу без його участі. Представник служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації Бойченко О.Ю. в наданій до суду заяві не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.03.2014 виконкомом Луко - Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 листопада 2013 року виконкомом Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3 - розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.17-18). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2015 з [PERSON] вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 18.03.2015 до досягнення дитиною повноліття. 12.05.2015 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області на підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист (а.с.19-20). Згідно довідки виконавчого комітету Лука - Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №62 від 10.02.2020 (а.с.21) син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] на час її відсутності проживає разом із своє бабусею [PERSON] , 1972 року народження в с. Лука - Мовчанська Жмеринського району Вінницької області. Склад сім`ї слідуючий: мати - [PERSON] , 1995 року народження, син - [PERSON] , 2014 року народження, бабуся - [PERSON] , 1972 року народження (проживає без реєстрації). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.01.1995 Луко - Мовчанською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно довідки виконавчого комітету Лука - Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №63 від 10.02.2020 (а.с.23) на території Лука - Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області загальноосвітня школа не функціонує. Відповідно до копії трудового договору, укладеного 24.04.2019 між Goodvalley Agro S.A., з місцезнаходженням по вул. Дворцова, 25 77-320 [PERSON] та довідки від 31.12.2019 (а.с.27), остання працевлаштована на посаді працівника тваринництва на період з 25.04.2019 по 31.12.2021 на повний робочий день. Працівник [PERSON] не є сезонним працівником, не є на випробувальному терміні та не є у періоді розірвання трудового договору. Згідно виписки з банківського рахунку від 31.01.2020 позивач [PERSON] щомісяця отримує зарплату (а.с. 24,25). Відповідно до довідки від 10.01.2020 директор Початкової школи №1 ім. Януша Корчака у м. Хойна засвідчив, що [PERSON] , [INFO] , який проживатиме за адресою: [ADDRESS] - у 2020/2021 навчальному році буде прийнятий у дошкільний заклад при Початковій школі №1 ім. Януша Корчака у м. Хойна (а.с.29). Відповідно до довідки від 15.01.2020 [PERSON] , [INFO] ,яка проживає за адресою: [ADDRESS] засвідчила, що за даною адресою також проживає [PERSON] , [INFO] , і надала згоду на проживання за даною адресою її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.02.2020, виданого старшим державним виконавцем Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західно міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) заборгованість відповідача [PERSON] станом на 31.03.2020 складає 40,40 грн. (а.с.33). Орган опіки та піклування Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області надав висновок про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за кордон на навчання ( навчальний рік 2020 -2021), а саме до [INFO] до Республіки Польща без згоди та супроводу батька [PERSON] . Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, відсутності заперечень зі сторони відповідача та визнання ним позову, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянина України - малолітнього [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері - [PERSON] за межі України до Республіки Польща, з дня набрання рішенням законної сили на період навчання ( 2020/2021 навчальний рік), тобто до 30 червня 2021 року, без згоди та супроводу батька [PERSON] . Враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений позивачем за розгляд справи судом. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представник позивача - адвокат Смірнова С.М. надав Договір про надання правової допомоги від 11.02.2020 укладений між ним та позивачем [PERSON] , рахунок №16 від 11.02.2020 на оплату відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги від 11.02.2020, квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 11.02.2020 на суму 5044,80 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи від 09.06.2020, акт приймання - передачі наданих послуг від 09.06.2020. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач такого клопотання не заявляв. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5044,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved