Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 02 червня 2016 року помер її син, якій утримувався в КЛПЗ «[PERSON] обласний спеціалізований будинок дитини», оскільки сина у неї було відібрано без позбавлення батьківських справи. Вона є спадкоємцем померлого сина, однак в продовж 6 місяців з дня смерті спадкодавця звернутися з заявою про прийняття спадщини вона не змогла, оскільки вона не знала про наявність спадкового майна у вигляді грошових коштів на рахунку сина. Вважає, що строк прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а тому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач не була обізнана про наявність спадщини. Представник КЛПЗ «[PERSON] обласний спеціалізований будинок дитини» при вирішенні спору покладається на розсуд суду та пояснила, що дитину відібрали від матері через загрозу життю дитини. Позивач не сплачувала аліменти на утримання дитини, які були визначені судовим рішенням. Інші сторони повідомлялися про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися. Представником відповідача подана заява про розгляд справи за його відсутністю, при постановленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача та представника КЛПЗ «[PERSON] обласний спеціалізований будинок дитини» , дослідивши подані сторонами докази суд вважає позов не підлягає задоволенню з огляду на так. Судом встановлено, що 01 липня 2013 року позивач народила дитину сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). У звязку з загрозою життю та здоровю дитини на підставі рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської від 26.07.2013 року № 367 дитину було відібрано та влаштовано у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини. (а.с. 9) На підставі Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року відібрано у [PERSON] дитину сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, з передачею під опіку Служби у справах дітей [PERSON] міської ради. Цим же Рішенням суду з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.07.2013 року, з перерахуванням аліментів на особовий рахунок [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копію вступної та резолютивної частини рішення суду та поясненнями сторін у суді, які підтвердили що дане рішення набрало законної сили. З 26.07.2013 року по 06.06.2016 року [PERSON], [INFO], перебував у «[PERSON] обласний спеціалізований будинок дитини» (а.с. 11) Встановлено, що 02 червня 2016 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на грошові коти, що перебувають на банківському рахунку дитини в банківській установі. Строк для прийняття спадщини закінчився 03 грудня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса жодна особа, в тому числі й позивач, не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В той же час, жодних доказів про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем суду не надано. Посилання позивача на те, що вона не знала про наявність коштів на рахунку сина, не була обізнана про спадкову масу не є такими поважними причинами, у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до правовою позиції висловленої Верховним судом України у справі №6-85цс12: «Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.» Позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, його вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити у звязку з необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed