Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.12.2012 та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 41270,56 грн. та судові витрати у розмірі 412,71 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 27.12.2012 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26132,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач всі зобов'язання які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленого Договором. Відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 02.01.2014 утворилась заборгованість у розмірі 41270,56 грн., яка складається з наступного: 26132,80 грн. - заборгованість за кредитом; 4860,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7835,61 грн. - штраф згідно умов генеральної угоди, та штрафи передбачені умовами та правилами надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 1941,46 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, але просив розстрочити виконання рішення суду на 1 (один) рік, оскільки він має на утриманні двох малолітніх дітей та на момент розгляду справи його дохід мінливий та нерегулярний і тому сплатити всю суму заборгованості одним платежем не зможе. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем 27.12.2012 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26132,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.4-29). Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (а.с.5). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.4). Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позивач всі зобов'язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленого договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 02.01.2014 утворилась заборгованість у розмірі 41270,56 грн., яка складається з наступного: 26132,80 грн. - заборгованість за кредитом; 4860,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7835,61 грн. - штраф згідно умов генеральної угоди, та штрафи передбачені умовами та правилами надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 1941,46 грн. - штраф (процентна складова). Дані відомості відображені у розрахунку заборгованості, наданої представником позивача (а.с.3). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Окрім того, відповідач просив суд розстрочити виконання рішення строком на 1 (один) рік, оскільки він на момент розгляду справи перебуває в скрутному матеріальному становищі, його звільнили з роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, що підтвердив наданими до суду свідоцтвами про народження, і тому сплатити всю суму заборгованості одним платежем не зможе. Позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача щодо розстрочення виконання рішення суду. Згідно ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що рішення може бути розстрочене зі сплатою боргу терміном на 3 (три) місяця до повного погашення заборгованості, оскільки відповідач по справі на теперішній час не працює, на його утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 412,71 грн., які підтверджуються долученими до справи платіжними дорученнями про їх оплату (а.с.35). Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved