Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 06 лютого 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 12 524,89 доларів США, зі сплатою 12% річних, який відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути в повному обсязі до 06.02.2013. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов'язання за даним договором не виконував належним чином, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим, станом на 15.02.2016 утворилась заборгованість у розмірі 4 033,47 доларів США. Заборгованість складається з: 3 625,91 доларів США - заборгованість по кредиту; 407,56 доларів США - заборгованість за відсотками. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 лютого 2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено кредитний договір №490023445. Відповідно до умов даного договору, відповідачу був наданий кредит в сумі 12 524,89 доларів США, зі сплатою 12% річних, який відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути в повному обсязі до 06.02.2013 (а.с.5-8). Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконував зобов'язань, які покладені на нього умовами кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 15.02.2016 утворилась заборгованість у розмірі 4 033,47 доларів США. Заборгованість складається з: 3 625,91 доларів США - заборгованість по кредиту; 407,56 доларів США - заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконував покладених на нього зобов'язань згідно умов договору, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача до відповідача задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження сплати судового збору, суд присуджує до стягнення в дохід держави судові витрати з відповідача в сумі 1 502,87 грн (1,5% від ціни позову станом на 07.07.2016). На підставі викладеного,

Outcome: approved