Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову зазначив, що 09.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» (надалі - «Банк») був укладений кредитний договір № 490081567 (далі «Договір»), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30 000,00 доларів США. 19.08.2009 р. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконані, в результаті чого станом на 11.12.2013 року заборгованість за кредитом складає 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на 11.12.2013 року складає - 239 790,00 грн., за відсотками - 18 081,12 доларів США, що складає - 144 522,39 грн. та пеня - 175 496,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1 402 740,25 грн. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника 09.07.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір поруки № 490081567-П. У зв'язку з тим, що боржником були порушені вимоги договору, щодо своєчасного погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків, поручителю була направлена досудова вимога про дострокове повернення кредиту, але на момент подання позову сума кредиту повернута не була. З цих підстав Позивач просив суд стягнути з відповідача борг за кредитом в розмірі 239 790,00 гривень, по відсотках - 144 522,39 гривень та пеню - 1 402 740,25 гривень., а разом 1 787 052,64 грн., а також суму судового збору - 3 654,00 грн. Представником позивача Лавреновою О.В. було подано заяву, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без її участі, в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явились, причини неявки невідомі, про розгляд справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з вищевказаним суд вважає відповідача повідомленим належним чином та вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490081567 від 09.07.2008 року (а.с. 5-7), відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 доларів США терміном користування з 09.07.2008 р. по 09.07.2011 р. Відповідно до п. 2.2 Договору грошові кошти були надані в користування під 18 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору Банком було укладено договір поруки з [PERSON] № 490081567-П від 09.07.2008 року (а.с. 11). Згідно п. 3.1 Договору поруки боржник та поручитель відповідають перед Банком за порушення своїх обов'язків як солідарні боржники. Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем щодо надання останньому кредитних коштів у розмірі 30 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 145 221,00 грн. про що свідчить заява на видачу готівки № 30430 (а.с. 10). Разом з тим Відповідач не виконував свої зобов'язання належним чином. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 того ж Закону передбачено, що «за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, що залишилися за договором. Згідно ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники й поручитель відповідає у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. 17.12.2013 року боржнику та поручителю, згідно вимог п. 3.6 розділу 2 Кредитного договору, була направлена досудова вимога № 103401-102 б/б про дострокове повернення кредиту (а.с. 24), але на момент подання позову сума кредиту повернута не була, про що свідчить виписка з особового рахунку з 09.07.2008 року по 11.12.2013 року від 11.12.2013 року (а.с. 23), що надає право позивачу звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що боржником взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором по сплаті кредиту, процентів за користування ним належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить станом на 11.12.2013 року за кредитом 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на 11.12.2013 року складає - 239 790,00 грн., за відсотками - 18 081,12 доларів США, що складає - 144 522,39 грн. (а.с. 21-22). Таким чином, сума заборгованості за кредитом у розмірі 239 790,00 грн. та процентами у розмірі 144 522,39 грн. підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно п.п. 4.2, 9.8 розділу 2 Кредитного договору позичальник повинен сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором, пеня розраховується від суми простроченого зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань, Відповідач зобов'язаний сплатити Банку неустойку (штраф, пеня). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір пені за прострочення зобов'язань за кредитним договором станом на 11.12.2013 року становить 655 194,27 доларів США, що за курсом НБУ на 11.12.2013 року складає - 5 236 967,80 грн. (а.с. 21-22). У своїй позовній заяві позивач, посилаючись на ст.ст. 266, 258 ЦК України, просив стягнути з відповідача суму пені частково за останній рік у розмірі 175 496,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 402 740,25 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). У зв'язку з викладеним, оскільки розмір нарахованої позивачем пені значно перевищує суму боргу,

Outcome: partial