Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 29.03.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання юридичних послуг та додаткова угода до нього від 29.03.2013 р. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.04.2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача за вказаним договором борг в сумі 40\~000 грн. та 3% річних в сумі 641 грн. 68 коп. за прострочення виконання зобовязання за період 11.09.2014 р. по 18.12.2014 р. Фактично відповідачем погашено заборгованість лише 26.05.2016 року, тобто построчено виконання грошового зобовязання. Просив стягнути з відповідача на свою користь за період з 11.09.2014 р. по 25.05.2016 р. 26\~668,18 грн. втрат від інфляції, та за період з 19.12.2014 р. по 25.05.2016 р. 3 % річних у сумі 1721,43 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач пояснив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважав, що прострочення виконання зобовязань відбулося з вини кредитора, оскільки ще під час розгляду справи Апеляційним судом Сумської області він був готовий сплатити борг в сумі 40\~000 грн., але позивач відмовився. Отже вважав, що позовні вимоги можуть бути задоволені лише за період з 21.04.2016 р. по 25.05.2016 р. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.03.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання юридичних послуг та додаткова угода до нього від 29.03.2013 р.(а.с.6, 7). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.04.2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача за вказаним договором борг в сумі 40 000 грн. та 3% річних в сумі 641 грн. 68 коп. за прострочення виконання зобовязання за період 11.09.2014 р. по 18.12.2014 р. (а.с.14). Відповідачем погашено заборгованість за договором лише 26.05.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.30). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 11.09.2014 р. виникло прострочення виконання грошового зобовязання, отже за період з 11.09.2014 р. по 25.05.2016 року підлягають стягненню інфляційні втрати, які розраховуються за формулою: збитки від інфляції = (сума боргу) ? (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу). Сукупний індекс інфляції за вказаний період - 161,97%, отже, сума інфляційних втрат складає 24 789,29 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача встановлена законом неустойка у розмірі 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 19.12.2014 р. по 25.05.2016 року, тобто без урахування періоду, за який 3% річних були стягнуті рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.04.2016 року. Отже, кількість днів прострочення складає 523 дні, а сума неустойки - 1719 гривень 45 коп. При цьому суд не може взяти до уваги доводи відповідача, яким не надано доказів на підтвердження того, що затримка розрахунку сталася з вини кредитора. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у сумі 551, 20 грн.

Outcome: partial