Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач, ТОВ «Дата [PERSON]», в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначає, що 30 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року відповідно Додаткової угоди № 2 до Договору доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Отже внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна кредитора, та позивач набув статусу нового кредитора (стягувача) за кредитним договором № 500386436 від 27 червня 2013 року, позичальником за яким є [PERSON] Відповідно до умов договору № 500386436 від 27 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 37394 гривень на строк з 27 червня 2013 року по 01 липня 2016 року та зобовязався в порядку і на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші платежі у сумі, строки та на умовах, передбачених договором та додатком № 1 до нього. Однак відповідач умови договору належним чином не виконував, у звязку з чим має заборгованість, яка станом на 18 травня 2016 року складається з наступного: 33539,19 гривень заборгованість з кредитом, 10843,74 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 16050,01 гривень заборгованість за комісією. Крім того, у звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, йому нараховано неустойку (штраф), сума якого за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду становить 6000 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1378,00 гривень. До позовної заяви додане клопотання, в якому представник позивача за довіреністю [PERSON] просить розглядати справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 75 ЦПК України, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 27 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариствам «Альфа-Банк» в особі [PERSON], діючої на підставі довіреності, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500386436. Згідно до умов договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 37394 гривні на строк до 01 липня 2016 року (п. 2.1, 2.3 Розділу № 1 Договору). Підпунктом 2.2 Розділу № 1 Договору встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 14,99% річних; тип процентної ставки фіксована. За п. 2.8 Розділу № 1 Договору комісійна винагорода банку за управління кредитом за період з першого по 36-й місяць користування кредитом становить 1,68% від суми кредиту. Пунктом 2.6 Розділу №1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, проценти за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором сплачуються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною. При цьому відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами зазначеного договору, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодився з їх умовами та зобовязався виконувати його умови та у випадку повного або часткового прострочення повернення кредиту, та/або сплати процентів за користування ним та /або комісій, сплатити банку штраф у розмірі 200 гривень за перший прострочений платіж та 500 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж (при сумі кредиту від 20000 до 49999,99 гривень (включно) (п. 13 Розділу № 2). 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата майнінг груп» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата майнінг груп» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 08 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата майнінг груп» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року, якою доповнено перелік договорів, що відступаються, до якого включено кредитний договір №500386436 від 27 червня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата майнінг груп» набуло статусу нового кредитора за договором №500386436 від 27 червня 2013 року, позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] свої зобовязання за договором систематично не виконував, внаслідок чого станом на 18 травня 2016 року заборгованість відповідача складає: 33539,19 гривень заборгованість з кредитом, 10843,74 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 16050,01 гривень заборгованість за комісією. Крім того, відповідно до п. 13 Розділу № 2 Договору відповідачу нарахований штраф, який за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду, тобто з червня 2015 року по червень 2016 року, становить 6000 гривень. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування наведених обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення предявленого позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 33539,19 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10843,74 гривень, та заборгованості по комісії в сумі 16050,01 гривень. Із заявленим до стягнення штрафом суд погодитись не може, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові [PERSON]О штрафу в сумі 6000 гривень, оскільки таке нархування відбулось після введення мораторію на нарахування пені та/або штрафів та вважає необхідним відмивити в цій частині позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у сумі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial