Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» в грудні 2017 р. звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 56302 грн. 10 коп. та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2018 р., позов ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.04.2018 р. зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.04.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 23.10.2007 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про видачу та використання кредитних карток № VG616 . Позивач зазначає, що ПАТ «Універсал Банк» виконав умови Кредитного договору належним чином та надав відповідачу кошти, в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Однак, відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання по поверненню кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 14.11.2016 р. становить 56302,10 грн. 14.11.2016 р. ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, згідно якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Універсал Банк» включно і за позовом до [PERSON] Представник позивач ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність позивача та відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 23.10.2007 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № VG616. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість, котра станом на 14.11.2016 року становить 56302,10 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 23.10.2007 р. між сторонами був укладений Кредитний договір №VG616, суд приходить висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кошти, в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Однак, [PERSON] порушено умови укладеного Кредитного договору, допущено прострочення виконання зобов`язання по поверненню кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, сума заборгованості відповідача за Кредитним договором № VG616 становить 56302,10 р., з яких: 56302,10 - заборгованість по тілу кредита; 0 грн. - заборгованість по відсоткам; 0 грн. - заборгованість по штрафних санкціях (пені); 0 грн. - заборгованість по комісії. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № UB-ОР/16-132, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № VG616 від 23.10.2007 р., укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», що в свою чергу є підставою правонаступництва. Так, відповідно до п. 1.1. даного Договору, Цедент передає (відступає) належне йому Право Вимоги до Боржників, що виникло з Кредитних договорів, перелік яких (Кредитних договорів та Боржників) міститься у Реєстрі боргових зобов`язань,а Цесіонарій приймає Право Вимоги та зобов`язується сплатити Цеденту Купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в цьому Договорі. Реєстр боргових зобов`язань наведений у Додатку №1 до цього Договору та є невідємною частиною цього Договору. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відтак, ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № VG616 від 23.10.2007 р., який є предметом розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на адресу відповідача було надіслано лист-вимогу від 05.12.2017 р. (Вих. № в4/78), яким повідомлено про наявну заборгованість та про її сплату, яка залишилась поза увагою відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, не повернення кредиту, у встановлений кредитним договором строк, є неналежним виконанням зобов`язання, що в свою чергу є порушенням зобов`язання у розумінні ст. 610 ЦК України. Порушення зобов`язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, порушення зобов`язання є підставою виникнення у кредитодавця права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Доказів, які достовірно підтверджують оплату кредиту і іншу суму заборгованості, в ході розгляду справи судом не встановлені. За таких обставин, оскільки відповідачем допущено порушення умов укладеного Договору, що стосуються розміру і строків погашення виданого кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в загальному розмірі 56302 грн. 10 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved