Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Представник 19 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області звернувся до Сватівського районного суд Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування службовою квартирою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [PERSON] є дружною померлого пенсіонера [PERSON] , який проходив службу цивільного захисту в підпорядкованому підрозділі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області в період з 1980 по 2001 рік. Наказом ГУ ДСНС України у Луганській області [PERSON] , як такому , що не забезпечений житлом, починаючи з 1991 року надано службове приміщення для проживання на час служби в підпорядкованому підрозділі ГУ ДСНС України в Луганській області. Службова однокімнатна квартира [ADDRESS] та розташована на четвертому поверсі адміністративної будівлі 19 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області. ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області є балансоутримувачем усіх службових квартир, які знаходяться за вищевказаною адресою. На підставі Договору № 1 найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області за відповідачем закріплено спірну службову квартиру. 19 березня 2020 року ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області під підпис вручено лист [PERSON] , вих. № 13145/309 з проханням звільнити службову квартиру та здати її за актом балансоутримувачу в належному стані. Начальником ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області, з метою перевірки належного використання службових квартир створено комісію для проведення огляду службової квартири [PERSON] , яка розташована на території ДПРЧ-19. Здійснивши перевірку, комісія встановила, що [PERSON] , яка зареєстрована за даною адресою, в період з червня 2019 року по 11 березня 2020 року у даній квартирі не проживала, про що було складено Протокол від 11 березня 2020 року № 1 та Акт від 11 березня 2020 року. Факт реєстрації [PERSON] у службовій квартирі та її відсутність без поважних причин у житловому приміщенні порушує та обмежує право позивача на володіння, користування та розпорядження спірною квартирою за своєю волею. У тому числі, обмежується право позивача щодо надання квартири особам, які є працівниками ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування службовою квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 квітня 2021 року позовну заяву 19 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування службовою квартирою було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів. 29 квітня 2021 року недоліки позовної заяви було усунуто позивачем. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14 травня 2021 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Виконавчого комітету Сватівської міської ради № 191 від 14 червня 2007 року було визнано житловими приміщеннями та квартирами приміщення в будівлі, розташованій на [ADDRESS] , присвоєно інвентарні номери та визнано квартири [ADDRESS] . Квартири [ADDRESS] було включено в число службових квартир Сватівського районного відділу ГУ МНС України в Луганській області (а.с. 8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19 державна пожежно-рятувальна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області є балансоутримувачем об`єкту житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Як вбачається з договору найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 ГУ ДСНС України в Луганській області № 1 від 23 березня 2018 року, укладеного між 19 державною пожежно-рятувальною частиною Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області , в особі начальника Русавського Володимира Олександровича та [PERSON] , балансоутримувач надає згідно Акту прийому-передачі користувачеві та членам його сім`ї для проживання відомче житло загальною площею 55,7 кв.м. (квартира [ADDRESS] ) на 4 поверсі пожежного депо ДПРЧ-19 згідно інвентарної справи відповідно до Плану розміщення приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 5.1. вищевказаного Договору, строк дії договору з 23 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року, коли жодна із сторін не пізніше одного місяця до закінчення строку дії цього договору не заявила про своє бажання припинити договірні відносини, то цей договір вважається пролонгованим на чинних умовах на один рік (а.с. 9-10). Згідно Акту прийому-передачі житлового приміщення від 23 березня 2018 року, [PERSON] відповідно до умов договору найму прийняла для проживання ізольовану квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з довідки № 1944 від 11 березня 2020 року, виданої Сватівською міською радою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] станом 11 березня 2020 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із статтею 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). За частиною першою статті 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (статті121,122 ЖК Української РСР). Відповідно до статті 123 ЖК Української РСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбаченихстаттями 73-76, 79-83, 85,90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу. За правилами частин 1, 2статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння (possessio)житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно протиправно. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, статтею 71 ЖК УРСР визначено умови відповідно до яких особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Аналіз статті 71ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого непроживання. У вказаній категорії справ на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Згідно протоколу засідання комісії з житлово-побутової роботи № 1 від 11 березня 2020 року було встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає приблизно з червня 2019 року (а.с. 15-16), що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 11 березня 2020 року (а.с. 17). 18 березня 2020 року 19 державна пожежно-рятувальна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області звернулася до [PERSON] з вимогою звільнити службове житло, надане їй в користування на підставі Договору № 1 найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 ГУ ДСНС України у Луганській області від 23 березня 2018 року після закінчення дії Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 (а.с. 18). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого не проживання, жилим приміщенням не користуються, будь-якої іншої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням. Доказів на спростування вказаних обставин або наявності поважних причини непроживання у спірному житловому приміщенні понад шість місяців відповідач суду не надала. За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved