Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Відповідача-1 [PERSON] та Відповідача-2 [PERSON] , в якому з усіма уточненими позовними вимогами, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором MKMOGI0000004866 від 11.03.2008 у розмірі 946669,56 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідно до кредитного договору MKMOGI0000004866 від 11.03.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , останньому було надано кредит у сумі 252500,00 грн. на термін до 11.03.2028. Позичальник взяв на себе зобов`язання повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором MKMOGI0000004866 від 11.03.2008, між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки, встановлені договором. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2011, за результатами розгляду позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалено стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість (станом на 21.10.2010) за кредитним договором в розмірі 368357,93 гривень. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України та зміст кредитного договору, позивач зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ст. ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Вимога, що була пред`явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, була залишена без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява про розгляд справи в його відсутність. В минулих судових засіданнях позовні вимоги він підтримував в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. В минулих судових засіданнях заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 11.03.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір MKMOGI0000004866 від 11.03.2008, згідно з умовами якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 252500 грн. терміном до 11.03.2028. Останній, в свою чергу, зобов`язався повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Поручителем по даному зобов`язанню виступив [PERSON] В порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки встановлені договором. В свою чергу, вимога від 22.09.2015 із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором, пред`явлена ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до поручителя [PERSON] , була залишена без задоволення. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у відповідача [PERSON] (станом на 21.10.2010) утворилася заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим, позивач скористався своїм правом вимагати дострокового виконання зобов`язання шляхом звернення з позовом до суду, за наслідками розгляду якого 21.03.2011 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення, яким стягнено з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість (станом на 21.10.2010) за кредитним договором у розмірі 368357,93 гривень (заборгованість по кредиту, заборгованість по відсотках та пеня). Отже, звернувшись з відповідним позовом до суду (від 17.12.2010) - строк виконання договору було змінено. Звертаючись 28.04.2016 до суду з вказаним позовом, ПАТ КБ №ПРИВАТБАНК» просив стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором MKMOGI0000004866 від 11.03.2008 у розмірі 946669,56 грн., яка складається з пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у такому самому розмірі - 946669,56 грн. Представник позивача, відповідно до уточненої позовної заяви не заявляє при цьому вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитом та/чи заборгованості по відсоткам, що, враховуючи доданий до позовної заяви розрахунок, свідчить про відсутність заборгованості по тілу кредиту. Виходячи з наведеного, оскільки за рішенням суду від 21.03.2011 вже було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом (зокрема тіло кредиту, відсотки та пеня), повторне стягнення призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне і те саме зобов`язання, що порушує вимоги ст. 61 Конституції України щодо заборони повторного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Більш того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18), після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюються порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі та

Outcome: dismissed