Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

ПрАТ «Український Страховий Дім» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 8710 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за умовами якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а останній зобов'язався погашати кредит і відсотки за його користування. 06 червня 2011 року між ВАТ «Ощадбанк» і ПрАТ «Український Страховий дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 №0001-ІФ-0204, предметом якого є майнові інтереси Банку, як страхувальника, та пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками Банку своїх зобов'язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його рахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал» та у рамках якого страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежне виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобов'язань. У березні 2013 року Банк звернувся до позивача, як страховика, із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком [PERSON], внаслідок смерті останнього. Згідно з умовами договору страхування страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком та здійснено виплату Банку страхового відшкодування в сумі 9 179 грн. 83 коп. [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, яка подала заяву про прийняття спадщини. Отже позивач вважає, що до нього перейшло право на отримання від [PERSON], як спадкоємця [PERSON], що прийняла спадщину, компенсації завданих збитків та просить суд стягнути з неї суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 179 грн. 83 коп., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 11 березня 2014 року надіслав суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судові засідання не з'являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. 14 лютого 2014 року та 24 березня 2014 року до суду зверталась із заявами про відкладення розгляду справи. Останню мотивувала наявністю в неї хвороби, як причини неможливості з'явитись у судове засідання. Однак доказів поважності причини своє неявки суду не надала. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 13 серпня 2012 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 8710 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за умовами якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а [PERSON] зобов'язався погашати кредит і відсотки за його користування (а.с. 14-19). 06 червня 2011 року між АТ «Ощадбанк»» і ПрАТ «Український Страховий дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 №0001-ІФ-0204, предметом якого є майнові інтереси банку, як страхувальника, та пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками Банку своїх зобов'язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його рахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал» та у рамках якого страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежне виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобов'язань (а.с. 7-12). 19 березня 2013 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до позивача ПрАТ «Український Страховий дім», як страховика, із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком, у зв'язку зі смертю останнього (а.с. 13). Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору страхування № КР-11 №0001-ІФ-0204 від 06 червня 2011 року страховим випадком є факт завдання збитків страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Під неплатоспроможністю позичальника сторони розуміють невиконання позичальником умов кредитної угоди по своєчасній сплаті кредиту та/або процентів за користування кредитом понад 10 календарних днів з будь-яких причин, за винятком обумовлених в договорі причин (а.с. 8). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається із копії звіту про стан рахунку, надану АТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] мав заборгованість перед банком в сумі 9 179 грн. 83 коп. (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 2013 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.22). У зв'язку із смертю позичальника [PERSON], згідно з умовами договору страхування, страховиком - позивачем у справі було визнано заявлену подію страховим випадком та здійснено виплату АТ «Державний ощадний банк України» страхового відшкодування в сумі 9 179 грн. 83 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 1378 від 04 квітня 2013 року (а.с. 25). Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218, 1231 ЦК України спадкуванням є перехід прав, обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. За змістом листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за вих. № 1398/02-14/3 від 03.06.2013 року спадкоємцем померлого [PERSON] за законом є його дружина - [PERSON], яка 25 травня 2013 року подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини (а.с. 36). У відповідності до положення ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно із роз'ясненнями пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. З огляду на зазначену норму закону та роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Як досліджено судом, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину. Про відкриття спадщини кредитора спадкодавця, всупереч вимогам ч.1 ст. 1281 ЦК України, не повідомила. Про смерть спадкодавця позивачу стало відомо після отримання від банку документів, необхідних для виплати страхового відшкодування, а саме у березні 2013 року. Із матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування банку була здійснена позивачем 04 квітня 2013 року, після чого позивач набув статусу кредитора спадкодавця та отримав право вимоги до спадкоємця про відшкодування збитків і у встановлені ст. 1281 ЦК України строки звертався до спадкоємця із письмовими вимогами про відшкодування завданих спадкодавцем збитків, проте такі збитки позивачу в позасудовому порядку відшкодовані не були. З огляду на вищевикладене, обов'язки спадкодавця за кредитною угодою не належать до зобов'язань, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця (боржника), тобто не припиняються смертю спадкодавця (боржника), у зв'язку з цим, вимоги позивача (кредитора спадкодавця) про відшкодування завданих спадкодавцем збитків (суми сплаченого страхового відшкодування) підлягають виконанню відповідачкою, як спадкоємцем, що прийняв спадщину. Окрім того, суд вирішуючи вимоги позову врахував роз'яснення пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, яким зазначено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. А тому суд приходить до переконання, що відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] не звільняє її від обов'язку відповідати за зобов'язаннями померлого, в межах вартості успадкованого майна. При таких обставинах суд вважає, що відповідачка є спадкоємцем по закону після смерті свого чоловіка [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті, у зв'язку з чим вимоги позивача (кредитора спадкодавця) про відшкодування завданих спадкодавцем збитків (суми сплаченого страхового відшкодування) підлягають відшкодуванню відповідачкою, як спадкоємцем, що прийняла спадщину. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «Український Страховий Дім» в заявлених ним межах та про наявність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем. На підставі ст. ст. 3, 15, 16, 993, 1216, 1218, 1231, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved