Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач у липні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] помер його сусід [PERSON], в с. Зарічне, Тростянецького району Сумської області, якийна випадок своєї смерті склав заповіт, згідно з яким належні йому на праві власності чотири земельні ділянки розташовані на території Зарічненської сільської ради Тростянецького району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів позивачу. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачем вказує правовстановлюючі документи на земельні ділянки втрачено. Посилаючись на указані обставини, остаточно уточнивши вимоги, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с.Зарічне Тростянецького району Сумської області, а саме на: земельну ділянку площею 3,4434 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; 2) земельну ділянку площею 3,6595 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; 3) земельну ділянку площею 0,1602 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; 4) земельну ділянку площею 0,1602 га,[NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.35). В судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважав, що спірні земельні ділянки є його спадщиною як спадкоємця за законом, не розуміє яке право на це майно має позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO], що є часом відкриття спадщини (а.с. 11). За життя 29.08.2016 року [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д., відповідно до якого: земельну ділянку площею 3,4434 га, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; земельну ділянку площею 3,6595 га, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1602 га, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1602 га, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], на випадок смерті заповідав [PERSON], [INFO] (а.с. 12,44,45). Згідно з довідкою Зарічненської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 04.05.2017 року померлий [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.14). Після смерті [PERSON] за заявою позивача від 24.10.2016 року була заведена спадкова справа № 120/2016 року (а.с.39,43). Крім позивача спадщину після смерті [PERSON], прийняли відповідач та брат померлого [PERSON] (а.с.38,46). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. від 18.07.2017 року [PERSON] на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, розташована на території Зарічненської сільської ради, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] позивач обґрунтовано звернувся до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до роз'яснень, які містяться у абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). На підставі Інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 року судом установлено, що за [PERSON] на праві власності були зареєстровані земельні ділянки: площею 3,4434 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; площею 3,6595 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; площею 0,1602 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]; площею 0,1602 га, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER]. Позивач своєчасно прийняв спадщину, після смерті [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1298 ЦК України). Судом установлено, що шість місяців з часу відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на даний час минули. Відповідно до статті 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач не надав суду доказів про те, що має право на обов'язкову частку у спадщині, яку заповів його померлий батько позивачу. Також [PERSON] не надав суду доказів визнання недійсним заповіту від 29.08.2016, яким [PERSON] заповів позивачу спірні земельні ділянки. Доводи відповідача про те, що позивач не має права на його спадщину, оскільки саме він є спадкоємцем як його син, не спростовують підстав задоволення позову. Необізнаність позивача про зміст волі батька з приводу спадкування його майна не свідчить про дійсну відсутність такої волі у заповідача і про те, що таке волевиявлення не було вільним з його боку. Стаття 1235 ЦК України передбачає право заповідача призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За таких обставин,оскільки [PERSON] згідно з положеннями пункту 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на цю спадщину, та виходячи зі змісту заповіту та досліджених судом доказів у їх сукупності, за відсутності у позивача правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлого на спірні земельні ділянки, останній згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи його охоронювані законом права, таке право слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1500 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду.

Outcome: approved