Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача: 12 328,76 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 1 762,00 грн. судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2016 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI А8, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-GRA01-067-01369 від 26.12.2016 року в ТДВ CK «Альфа-Гарант». Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2017 року, дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] правил дорожнього руху. Матеріальний збиток згідно Калькуляції на ремонт автомобіля до рахунку №2 від 23.0.1.2017р. ФОП [PERSON] дорівнює 26 390 грн. 00 коп. На виконання своїх зобов`язань за Договором страхування ТДВ СК «Альфа-Грант» на підставі Заяви Страхувальника 26.04.2017 року відповідно до документів наданих Страхувальником для виплати страхового відшкодування провело розрахунок страхового відшкодування, а також був складений та затверджений страховий акт № СТ/16/0217 від 26.04.2017 року та було проведено виплату страхового відшкодування, в розмірі 26 390 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ГО-93364 від 26.04.2017 року. Таким чином, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» отримало право вимагати від [PERSON] суму в розмірі виплаченого страхового відшкодування на загальну суму - 26 390 грн. 00 коп. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована, відповідно до Полісу № АЕ/8673863 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в АТ «СГ «TAC», 28.04.2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило регресну вимогу АТ СГ «TAC», і остання, в свою чергу, сплатила 14 061 грн. 24 коп. страхового відшкодування на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» (матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - Рішення Господарського суду м. Києва від 05.09.2017 року по справі 910/10843/17 за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ «СГ «TAC» про доплату 12 328 грн. 76 коп., де у позові ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди в повному обсязі відмовлено). Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до Відповідача позов у розмірі різниці між завданими збитками та виплаченим страховим відшкодуванням, яка ставить 12 328 грн. 76 коп. (26 390 грн. - 14 061 грн. 24 коп.). З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою, в якій просив сплатити борг у добровільному порядку, відповідач отримав регресну вимогу 14.11.2017 року, проте станом на сьогодні ТДВ СК «Альфа-Гарант» не отримувало від відповідача жодних грошових коштів. 14 травня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. 03 липня 2018 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП разом з клопотанням про проведення судової експертизи, в якому просить суд: призначити у цивільній справі № 755/6271/18 незалежну судову авто товарознавчу експертизу та доручити її проведення Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при МВС України, поставити на вирішення експертам питання: яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталась 27 грудня 2016 року станом на дату ДТП?; зобов`язати позивача забезпечити огляд автомобіля марки MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] на огляд експерту або надати оригінал належних фотокарток. Подані заперечення обгрунтовує тим, що відповідач визнає, що відбулось ДТП, проте не визнає розміру сплаченого страхового відшкодування. Відшкодовувати завдану шкоду має саме завдавач шкоди, проте виключно в розмірі матеріального збитку. При цьому, страховик визначає розмір страхового відшкодування на підставі рахунку СТО, що не має юридичної сили, а є виключно згодою конкретного СТО здійснити конкретні роботи. Проте, відповідно до Закону України «Про майнові права та оцінку майнових прав» визначення розміру матеріальної шкоди відбувається виключно на підставі незалежної оцінки, а не рахунку СТО. Таку оцінку проводив страховик відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» та сплатив у повному розмірі завдану матеріальну шкоду відповідачем. В обґрунтування розміру шкоди позивач надає незрозумілий рахунок СТО. Проте, до матеріалів справи не долучено ні документів, що підтверджують проведення оплати по цьому рахунку, ні акти виконаних робіт, ні документи, які підтверджують підприємницький статус особи, яка видала вказаний рахунок. Надані документи не підтверджують і не можуть підтверджувати саме понесені витрати позивачем. Заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті, належне досудове врегулювання спору не проводиться, що з огляду на вищезазначене є підставою для покладення на позивача судових витрат. Відповідач не погоджується з розміром страхового відшкодування та вважає вартість ремонту максимально завищеним та таким, що не відповідає умовам справи. Просить суд призначити незалежну судову автотоварознавчу експертизу з визначення реальної вартості матеріального збитку, завданого потерпілій особі. 09 липня 2018 від представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Гнатюк С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить суд: залишити без розгляду вимоги відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, задовольнити позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь позивача 12 328,76 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати. Зазначив, що різниця між вартістю ремонту транспортного засобу та розміром страхового відшкодування підлягає стягненню з особи винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з тим, що АТ СГ «ТАС» відшкодовано лише 14 061,24 грн., ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до відповідача з позовною заявою. Страхова компанія відповідача АТ СГ «ТАС» несе відповідальність відповідно до умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі укладеного полісу і відповідно до ст.ст. 22, 29 Закону відшкодовує оцінену шкоду з урахуванням зносу, сплативши 14 061,24 грн., тоді як ТДВ СК «Альфа-Гарант», керується в першу чергу умовами ЦК України, Закону України «Про страхування» та умовами договору страхування наземного транспорту від 26 грудня 2016 року. Відповідно до п.17.5 договору, розрахунок страхового відшкодування здійснюється за детальною калькуляцією щодо вартості відновлювального ремонту ТЗ, складеної на рекомендованому СТО. Саме відповідно до умов договору ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування на рахунок СТО відповідно до наданої калькуляції. Відповідач невірно трактує норми чинного законодавства щодо обов`язковості проведення експертного дослідження для виплати страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту (це не поліс обов`язкового страхування ЦВП). ТДВ СК «Альфа-Гарант» до позовної заяви надає платіжне доручення про виплату страхового відшкодування [PERSON] за ремонт транспортного засобу MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] на рахунок СТО ФОП [PERSON] Умовами укладеного договору не передбачено вимагати від СТО чи від страхувальника підтверджень проведених відновлювальних робіт чи відслідковування якості надання послуг. В таких правовідносинах ТДВ СК «Альфа-Гарант» діє в межах умов договору. У відповіді на відзив відповідач зазначає, що не проводилось досудове врегулювання спору. Чинним законодавством не передбачена обов`язкова вимога страхової компанії вчиняти певні дії для досудового врегулювання, ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило на адресу відповідача регресну вимогу № 03/3873 від 03 листопада 2017 року, яку він отримав 14 листопада 2017 року, що підтверджується доданими до позову доказами. Однак, відповідач повністю проігнорував дану вимогу так і не надавши на неї відповідь. Відповідач не подав до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем не дотримано вимог щодо форми і змісту письмової заяви клопотання відповідно до вимог ст. 183 ЦПК України. Тому суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України повертає її заявнику без розгляду. На підставі ст.ст. 19, 103, 178, 183, 187 ЦПК України клопотання відповідача про призначення експертизи не підлягає задоволенню. Крім того, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є власником автомобіля MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] і вимоги зобов`язати товариство надати цей транспортний засіб до огляду є незаконними та безпідставними, адже лише власник транспортного засобу може здійснити такі дії. Тому ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати по відповідача позов у розмірі різниці між завданими збитками та виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 12328,76 грн. (26390 грн. - 14061,24 грн.). 30 липня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Уповноважений представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, 22 жовтня 2018 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Крім того, станом на день розгляду справи по суті, відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Відповідач поштову кореспонденцію від суду не отримує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 27 грудня 2017 року о 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Ауді А8», д.н.з. [NUMBER] , на парковці біля ТЦ «Епіцентр» по п-ту Григоренка, 40, в м. Києві, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] , водій якого [PERSON] , що призвело до пошкодження цих автомобілів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. При цьому, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі Полісу № АК/1884540 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії полісу до 25 грудня 2017 включно, та договору страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-GR/01-067-01369 від 26 грудня 2016 року. 27 грудня 2016 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання події 27 грудня 2016 року в [ADDRESS], внаслідок ДТП. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 17.1 розділу 17 договору страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-GR/01-067-01369 від 26 грудня 2016 року страховик не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня отримання від страхувальника останнього з усіх необхідних документів, перелік яких визначено в розділі 18 договору і в розділі 11 правил, зобов`язаний скласти та затвердити страховий акт або прийняти рішення про відмову, часткову відмову або відстрочку у виплаті страхового відшкодування. Страхове відшкодування сплачується в строк не пізніше 10 робочих днів з дати затвердження страхового відшкодування. Пунктом 18.1 розділу 18 договору страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-GR/01-067-01369 від 26 грудня 2016 року настання страхового випадку має бути підтверджено, крім іншого рахунками рекомендованої СТО або, за рішенням страховика, акт автотоварознавого дослідження, проведеного незалежним експертом-автотоварознавцем, рекомендованим страховиком. Відповідно до рахунку № 2 від 23 січня 2017 року та калькуляції на ремонт автомобіля, що є додатком до рахунку № 2 від 23 січня 2017 року, складених ФОП [PERSON] , яка є власником рекомендованого СТО - Станції кузовного ремонту «АвтоКолорЦентр», вартість послуг по ремонту автомобіля MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , складає 26 390,00 гривень. У відповідності до страхового акту № СТ/16/0217 від 26 квітня 2017 року, складеного на підставі рахунку №2 та калькуляції на ремонт автомобіля, що є додатком до рахунку №2, від 23 січня 2017 року, позивачем до сплати страхувальнику [PERSON] було нараховано суму страхового відшкодування у розмірі 26 390,00 грн. 26 квітня 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ФОП [PERSON] сплачено 26 390,00 грн. страхового відшкодування по ремонту транспортного засобу MITSUBISHI Galant, д.н.з. [NUMBER] , згідно страхового акту № СТ/16/0217 за договором страхування № 06-GR/01-067-01369 від 26 грудня 2016 року. 28 квітня 2017 року позивачем на адресу АТ СГ «ТАС» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, 65) було направлено регресну вимогу про виплату 26 390,00 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. 26 червня 2017 року АТ СГ «ТАС» на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплачено 14 061,24 грн. страхового відшкодування згідно полісу АЕ/8673863 від 26 грудня 2016 року згідно регресної вимоги № 03/1638 від 28 квітня 2017 року. Рішенням Господарського суду м. Києва від 05 вересня 2017 року у справі № 910/10843/1 відмовлено у задоволенні позову ТДВ «СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ «СК «ТАС» про відшкодування шкоди у розмірі 12 328,76 грн., оскільки рахунок ФОП [PERSON] № 2 від 23 січня 2017 року складений без дотримання вимог ст. 29 Закону, що передбачають врахування зносу транспортного засобу під час відшкодування витрат, пов`язаних з його відновлювальним ремонтом, та положень указаної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 03 листопада 2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено регресну вимогу, яку відповідачем було отримано 14 листопада 2017 року. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як вбачається з платіжного доручення № 24755 від 26 червня 2017 року, АТ СГ «ТАС» було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування згідно регресної вимоги у розмірі 14 061,24 гривень. Таким чином, розмір відшкодування в порядку регресу становить 12 328,76 грн., яка складає різницю між сплаченим страховим відшкодуванням з боку позивача та регресним відшкодуванням позивачу з боку АТ СГ «ТАС». З огляду на вищевикладене вбачається, що до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у ДТП, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням з боку позивача та сплаченим АТ СГ «ТАС» регресним платежем. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 762 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved