Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2010 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 30,00 відсотків річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач кошти не повертає, у звязку з чим станом на 31.07.2017 року має заборгованість у сумі 53 352 грн. 58 коп. Тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не зявився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 28.08.2010 відповідач на відповідному бланку заповнив і подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім'я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв'язку, інформацію про місце роботи, доходи тощо. Також в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна», зарплатна картка, картка «Gold», пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста книжка та ідентифікація з паспортом. В анкеті-заяві передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold» у розмірі 2 000 грн.. 28.08.2010 відповідач отримав картку та пін код до неї. Таким чином у звязку з подачею зазначеної заяви позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач під підпис був ознайомлений з Довідкою про умови кредитування з кредиткою «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Згідно умов повернення кредиту визначено щомісячними платежами до 25 числа місяця у розмірі 7 відсотків від суми заборгованості та сплату процентів за використання в розмірі 2,5 відсотків у місяць на суму залишку, які вираховуються з 360 днів у році. Довідкою визначені розмір комісії у розмірі 1 відсотка від суми операції, визначений штраф у розмірі 500 грн. + 5 відсотків від суми боргу разом з процентами і комісією. Також встановлено, що відповідач скористався послугами позивача та наданими коштами, регулярно використовував кредитні кошти, регулярно повертав та сплачував відсотки. Проте відповідач порушив свої обовязки. Так 23.01.2015 відповідач останній раз сплатив 40 грн.. Після сплати станом на 30.01.2015 відповідач мав заборгованість по тілу кредиту у сумі 1 987 грн. 46 коп., по процентах 2 388 грн. 22 коп.. За період з 30.01.2015 по 31.07.2017 відповідач не здійснив жодного платежу. За підрахунками позивача станом на 31.07.2018 заборгованість відповідача становить 53 352 грн. 58 коп. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 987 грн. 46 коп., по відсоткам за користування кредитними коштами 44 188 грн. 33 коп., комісії 4 160 грн. 00 коп., штрафу 3 016 грн. 79 коп.. Встановлене підтверджується згаданою анкетою, розрахунком, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Судом також встановлено, що заявлений розрахунок позивача у частині відсотків є необґрунтованим. Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлені факти та положення закону у сукупності вказують на те, що між позивачем і відповідачем склалися кредитні правовідносини. Відповідач звертаючись до позивача і заповнюючи анкету-заяву, користуючись коштами, повертаючи кредит і сплачуючи відсотки вочевидь діяв як споживач послуг банку. Судом вже встановлено, що 23.01.2015 відповідач останній раз сплатив 40 грн.. Після сплати станом на 30.01.2015 відповідач мав заборгованість по тілу кредиту у сумі 1 987 грн. 46 коп., по процентах 2 388 грн. 22 коп.. За період з 30.01.2015 по 31.07.2017 пройшло 914 днів і у цей період відповідач не здійснив жодного платежу. За цей період сума процентів становить 1 513 грн. 78 коп., яка вирахувана відповідно до умов договору з 30 відсотків річних, що становить 0,083333 процента у день, які вираховуються з 360 днів у році(30/360). Відповідно за 914 днів відповідач повинний сплатити процентів 1 513 грн. 78 коп. від суми тіла кредиту 1 987 грн. 46 коп.(1 987,46*0,083333/100*914). Згідно п.п. 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року по справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, та сукупну вартість кредиту, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За положеннями абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Ураховуючи наведене у слід відмовити у задоволенні позову у частині стягнення комісії у сумі 4 160 грн.. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином з відповідача підлягають стягненню заявлена заборгованість по тілу кредиту, встановлені судом відсотки та штраф у розмірі 500 грн. та плюс 5 відсотків від загальної суми боргу по тілу кредиту та відсоткам. Розмір штрафу становить 794 грн. ((1 987,46+2 378,78+1 513,78 )х5/100 + 500) Ураховуючи наведене у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеному, тобто у розмірі 200 грн. 00 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: partial