Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 жовтня 2004 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К3М0АК22083112. Відповідно до умов укладеного Договору № К3М0АК22083112 від 14 жовтня 2004 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 66 462,10 грн. зі встановленим терміном повернення грошових коштів до 14 жовтня 2009 року, та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав. Станом на 02 грудня 2016 року [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 116 278,22 грн., яка складається із заборгованість за кредитом - 7 442,90 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 48 645,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1445,01 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 58 744,32 грн.. Враховуючи викладене, позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 116 278,22 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору. В подальшому на підставі вимог ст. 31 ЦПК України позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 74 022,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 7442,90 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 48 645,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1445,01 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 58 744,32 грн.. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного кредитного договору № К3М0АК22083112 від 14 жовтня 2004 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 66 462,10 грн. зі встановленим строком повернення кредиту до 14 жовтня 2009 року на купівлю автомобіля та на оплату страхових платежів. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,41 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 06 вересня 2007 року по справі № 2-3452/07 позов ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Печерської філії до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Печерської філії заборгованість по основному боргу 40 479 грн. 70 коп., заборгованість по відсоткам - 953,44 грн., заборгованість по комісії - 417,06 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 405,33 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 422,55 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., витрати понесені за відправлення телеграми в сумі 10,44 грн., а всього 42 718 грн. 52 коп.. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 липня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про передачу предмета застави в заклад. Вказаним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2014 року було встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року позов ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Chevrolet, модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковий комбі, що належить на праві власності [PERSON] шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ «Приват Банк» з правом його продажу ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Буглак О.М. від 13 липня 2011 року на підставі вимог п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3452, виданого 14 листопада 2007 року Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Приват Банк» боргу в розмірі 42 718,52 грн. закрито, у зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа. Згідно довідки № 159703 від 28 лютого 2012 року, виданої ПАТ КБ «Приват Банк» на ім'я [PERSON] вбачається, що за період з 14 жовтня 2004 року по 28 лютого 2012 року [PERSON] здійснив погашення кредиту в розмірі 6 698 грн., погашення простроченого тіла кредиту - 46 683 грн., погашення відсотків - 6 554 грн., погашення прострочених відсотків - 14 334 грн., погашення комісії - 3137 грн., погашення простроченої комісії - 8 122 грн., погашення пені/штрафів - 25 497 грн.. А всього за період з 14 жовтня 2004 року по 28 лютого 2012 року [PERSON] сплатив ПАТ КБ «Приватбанк» 104 521 грн.. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимогами ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що банк надав позичальнику [PERSON] кредит, а той у свою чергу не виконав умов кредитного договору. Через порушення взятих на себе зобов'язань по кредитному договору у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 02 грудня 2016 року становить у загальному розмірі 116 278,22 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7 442,90 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 48 645,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1445,01 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 58 744,32 грн.. Враховуючи, що на час звернення з позовом до суду позичальник виконав зобов'язання за кредитним договором № К3М0АК22083112 від 14 жовтня 2004 року, та сплатив заборгованість згідно заочного рішення Святошинського районного суду від 06 вересня 2007 року, у зв'язку з чим було закінчено виконавче провадження. Слід зазначити, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 06 вересня 2007 року було зафіксовано, що на час прийняття рішення заборгованість [PERSON] за кредитним договором № К3М0АК22083112 від 14 жовтня 2004 року становила у загальному розмірі 42 255 грн. 53 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 40 479 грн. 70 коп., заборгованість по відсоткам - 953,44 грн., заборгованість по комісії - 417,06 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 405,33 грн.. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № К3М0АК22083112 від 14 жовтня 2004 року, однак з даного розрахунку не можливо встановити, яким чином нарахована вказана заборгованість. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено та не надано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог та не підтверджено, що відповідач не належним чином виконував зобов'язання за вказаним кредитним договором. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що згідно умов п. 1.1 кредитного договору кінцевим терміном повернення кредиту встановлено 14 жовтня 2009 року, тому перебіг позовної давності починається саме з 14 жовтня 2009 року. На підставі вимог ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України представник відповідача [PERSON] просив застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили строк дії договору до 14 жовтня 2009 року. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у січні 2017 року. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що звертаючись з позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк звернення до суду, а тому на підставі вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed