Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів згідно договорів поруки № 337/1, № 337/2 та № 337/3 до кредитного договору № 337нп від 02.07.2013 кошти в розмірі 14839,00 грн. на свою користь. Підставою даного позову позивач зазначив неналежне виконання боржником [PERSON] умов кредитного договору № 337нп від 02.07.2013. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.03.2019 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак останні до судового засідання не з`явилися, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред`явили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.07.2013 між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] було укладено кредитний договір №337нп, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав останньому кредит у сумі 14000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості на споживчі цілі, плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строк дії договору становить 25 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту, якою є 02.07.2013, тобто до [INFO] , та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем (п. п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №337нп від 02.07.2013 між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачем-1, поручителем-1) був укладений договір поруки №337нп/1 від 02.07.2013. Також, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №337нп від 02.07.2013 між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачем-2, поручителем-2) був укладений договір поруки №337нп/2 від 02.07.2013. Крім того, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №337нп від 02.07.2013 між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачем-3, поручителем-3) був укладений договір поруки №337нп/3 від 02.07.2013. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №337нп від 02.07.2013, за період з 02.07.2013 по 02.08.2015 заборгованість за кредитним договором складає 14857,49 грн. (сума позовних вимог 14839,00 грн.), з яких: заборгованість з основного боргу 12588,49 грн (сума позовних вимог 12570,00 грн), 2269,00 грн. заборгованість зі сплати відсотків. 01 лютого 2019 року між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та [PERSON] (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне [PERSON] , і стає кредитором за кредитним договором №337нп від 02.07.2013, укладеним між [PERSON] і [PERSON] , а також договорами поруки №№ 337/1нп, 337/2нп, 337/3нп від 02.07.2013, укладеними між Цедентом і [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З положень ст.1054 ЦК України вбачається, що кредитодавцями в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і цей перелік є вичерпним. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ, а, отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, яка враховується судом при вирішенні даної справи. Згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, судом було достовірно встановлено, що договір відступлення права вимоги від 01.02.2019, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та позивачем [PERSON] не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язаннях відповідачів перед КС «Імперіал ЛТД» за кредитним договором №337нп від 02.07.2013, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем у позовній заяві не наведено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed