Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося в суд з позовом до [PERSON], третя особа відділ державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області про звільнення майна з під арешту зазначивши, що 14.11.2007 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11252122000. За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений Іпотечний договір № 69950 від 14.11.2007 року, згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 11252122000 від 14.11.2007 року наступне нерухоме майно: [ADDRESS]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. «19» липня 2016 року Позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на дане майно, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 48876 від 14.11.2007 року, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48876171 від 11.11.2015 року видана Відділлом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області.Однак, зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконується. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов Іпотечного договору сторонами визначено, задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Позивач може реалізувати своє право щодо задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом зняття арешту з даного нерухомого майна за рішенням суду, оскільки виконавче провадження не є завершене, відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», однак для реалізації даного права заважає арешт, який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48876171 від 11.11.2015року видана Відділлом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області. Тому виходячи з вищенаведеного позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: [ADDRESS], яка перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48876171 від 11.11.2015року видана Відділлом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» судовий збір у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник третьої особи (відділ державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області) в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд розглянути дану справу без їх участі та винести рішення на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 14.11.2007 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11252122000. Згідно умов даного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений Іпотечний договір № 69950 від 14.11.2007 року, згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 11252122000 від 14.11.2007 року наступне нерухоме майно: [ADDRESS]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. «19» липня 2016 року Позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на дане майно, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 48876 від 14.11.2007 року, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48876171 від 11.11.2015 року видана Відділлом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження»). При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.Однак, зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконується. Відповідно до ст. 509 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до умов Іпотечного договору сторонами визначено, задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно дост. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майко, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч.І ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналіз зазначених правових норм дає суду підстави для висновку про те, що позивач може реалізувати своє право щодо задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом зняття арешту з даного нерухомого майна за рішенням суду, оскільки виконавче провадження не є завершене, відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з вище зазначеного, суд вважає, що арешт, який був накладений на квартиру під номером [ADDRESS] потрібно скасувати, оскільки він на даний момент не дає можливості скористатися законним правом позивачу щодо задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки. З цих підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 509, 252,526 ЦК України, ст.ст. 1,33,37 ЗУ « про іпотеку», ст.ст. 1, 3, 11, 50, 54, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» ,

Outcome: approved