Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинком 20 по вул. Полтавська в м. Суми. У вказаному будинку також зареєстрована відповідач, яка є його колишньою дружиною. Зазначив, що шлюбі між ним та відповідачем розірвано за рішенням суду від 25.02.2016 року. Відповідач у продовж останніх 10 років у будинку не мешкає, а мешкає в іншому житловому приміщенні. Реєстрація відповідача у будинку створює йому перешкоди, оскільки він вимушений нести додаткові витрати та не має можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку у спірному будинку не знімається. Тому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні спірним будинком шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку в цьому будинку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Інші сторони в судове засідання не зявилися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом було встановлено, позивач є власником будинку № 20 по вул. Полтавська в м. Суми (а.с. 7) У вказаному будинку зареєстрований позивач та відповідач, яка є колишньою дружиною позивача. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.02.2016 року шлюбу між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 8-9). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися, підстав на даний час у суду для зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірному будинку відсутні, а тому у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: dismissed