Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач у червні 2016 року звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із відповідача на його користь витрати, повязані з утриманням в сумі 30 161,89 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав повністю ( а.с. 69-70 ) . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, згідно яких вважає, що умови договору ним було виконано: після закінчення навчання прибув до місця призначення -Кіровоградського МВ УМВС України в області та приступив до виконання службових обов»язків за посадою, а його звільнення відбулося не з його волі чи за його бажанням, а у зв»язку з ліквідацією відділу, а це не є порушенням умов договору ( а.с. 72-74 ). Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги , з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що наказом Кіровоградського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ №212 о/с від 31 липня 2009 року [PERSON], було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом КЮІ ХНУВС з 31 липня 2009 року та присвоєно спеціальне звання - рядовий міліції (а.с. 4). Наказом ХНУВС від 25 серпня 2011 року №431 о/с відповідача переведено з Кіровоградського юридичного інституту, у звязку з його ліквідацією до складу курсантів ХНУВС. Згідно наказу ХНУВС від 15 червня 2013 року №133 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС в Кіровоградській області, для подальшого проходження служби. Сума витрат, пов'язаних з його утриманням складає 30 161 грн. 89 коп. (а.с. 7). Відповідно до розділу ХІ Закону України Про національну поліцію [PERSON] з 07.11.2015 року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання лейтенанта поліції. Наказом ГУ Національної поліції в Кіровоградській області від 18 березня 2016 року №68 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Підстава: рапорт, подання про звільнення, довідка Кіровоградського відділу поліції ГУПН в області від 17 березня 2016 року №4684/117/09-2016 (а.с. 8). При цьому, 01 вересня 2009 року між Кіровоградським юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ, УМВС України в Кіровоградській області та [PERSON] було укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ. 29 серпня 2011 року між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Кіровоградській області укладено договір, п. 7.4 якого припинено дію договору від 01.09.2009 року та передбачено, що всі права і обовязки виконавця за договором переходять до ХНУВС. Відповідно п.2.3.6 цього договору [PERSON], зобов`язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підстав, зазначених у п. 3 договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.2 договору, встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 5 ст.74 вище зазначеного закону передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. На обґрунтування розміру витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період з 03 серпня 2009 року по 15 червня 2013 року, сума яких складає 30 161,89 грн., позивачем надано довідку - розрахунок вказаних витрат за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС від 04 червня 2013 року, а також довідку-розрахунок витрат на харчування, довідку-розрахунок витрат на продовольче забезпечення, довідку-розрахунок відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення, довідку-розрахунок комунальних послуг. З довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсантів, відповідач був ознайомлений особисто під розпис (а.с. 12), суми вказані в цій довідці ним не спростовані та не оспорені. Між тим, розрахунок відповідних витрат позивачем здійснено у межах його компетенції, відповідно до положень Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС. Згідно п. 4.4 Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. 18 березня 2016 року [PERSON] надано т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] письмові пояснення, згідно яких попереджений про необхідність відшкодування за невідпрацьований час, але у звязку із скрутним матеріальним становищем виплатити кошти не має можливості (а.с.36). Відповідно до ч.1 п.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо того, що умови договору ним було виконано: після закінчення навчання прибув до місця призначення -Кіровоградського МВ УМВС України в області та приступив до виконання службових обов»язків за посадою, а його звільнення відбулося не з його волі чи за його бажанням, а у зв»язку з ліквідацією відділу, а це не є порушенням умов договору , так як правовий аналіз ст.ст. 526, 629 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що грошове зобов'язання, передбачене договором, не може бути припинене у зв'язку з втратою чинності нормативно-правового акта, згідно з яким було проведено нарахування розміру такого зобов'язання за договором, оскільки такий нормативно-правовий акт був чинним на момент укладення договору й виникнення у сторін прав та обов'язків. Зі змісту ч. 3 ст. 5 ЦК України новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, однак новий акт не застосовується до вже існуючих правовідносин. Інші доводи також не заслуговують на увагу як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 378 грн. - судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved