Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути на його користь солідарно з обох відповідачів як відшкодування завданої йому протиправними діями шкоди у розмірі 308 412,76 грн., до складу якої включає наступне: 1193,33 грн. - витрати на заправку автомобіля для його поїздок разом з [PERSON] за викликом слідчого та судмедексперта до смт. Миколаївка та смт. Березівка; 600 грн. - послуги евакуатора за доставку автомобіля з місця ДТП до спецмайданчика; 4224 грн. - оплата за зберігання автомобіля на спецмайданчику за час досудового розслідування та розгляду адмінсправи в суді з 09 серпня по 27 грудня 2016 року; 3000 грн. - оплата перевезення автомобіля евакуатором з смт. Любашівка до м. Кропивницький; 1500 грн. - за оцінку вартості матеріального збитку автомобілю позивача; 250895,43 грн. - вартість матеріального збитку у розмірі ринкової вартості автомобіля; 32000 грн. - не отримані позивачем з серпня 2016 року по березень 2017 року доходи як фізичної особи - підприємця виходячи з розміру 4000 грн. на місяць середньої заробітної плати по Кіровоградській області; 15000 грн. - моральна шкода у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в ніч з 08 на 09 серпня 2016 року відповідач [PERSON] рухався по автодорозі Київ-Одеса без освітлювальних приладів (фари, габаритні вогні) на тракторі К-701 з причепленою в робочому положенні дисковою бороною, а під час повороту на зустрічну смугу в сторону м. Київ перекрив причепленими дисковими боронами частину проїзної частини дороги, в результаті чого відбулося зіткнення керованого позивачем автомобіля «Рено-Канго» з виступаючими частинами дискової борони. Зазначає, що в результаті цього зіткнення автомобіль отримав механічні ушкодження, а пасажирка автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження і перебувала на лікуванні до 25 серпня 2016 року, про що складено висновок судово-медичної експертизи від 15.11.2016 року. За викликом слідчого і судмедексперта він їздив з [PERSON] в смт. Миколаївка та в смт. Березівка і на заправку автомобіля свого знайомого витратив за касовими чеками 1193,33 грн.. Вказує на те, що під час оформлення ДТП працівниками поліції було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, на момент ДТП не була застрахована і страхової виплати він не отримував. Автомобіль пошкоджений і останні 6 місяців було порушено його звичайний спосіб життя, він практично не займався підприємницькою діяльністю та має упущену вигоду 32000 грн.. Щодо моральної шкоди вказує на душевні страждання через відмову відповідача добровільно відшкодувати спричинену йому шкоду, пошкоджено його автомобіль, порушено його звичний спосіб життя, він був позбавлений права та можливості користуватися автомобілем та використовувати його в інтересах членів сім`ї, займатися підприємницькою діяльністю, що змушувало його з дружиною докладати додаткових зусиль для організації свого життя, просити допомоги у друзів, замовляти послуги таксі тощо. Зазначає, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження його пасажирка [PERSON] , яка тривалий час лікувалась в Кіровограді, що викликало у нього та його родини сильні хвилювання за стан її здоров`я. Посилається на те, що постановою слідчого від 17.11.2016 року було закрите кримінальне провадження № 12016160370000246 у зв`язку з даним ДТП, а постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року у справі № 518/1724/16-п відповідача [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП і притягнути до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю. Додатково пояснив, що пошкоджений у вказаній в позовній заяві ДТП автомобіль він продав за 2000 доларів США, а в період з серпня 2016 року по лютий 2017 року йому приходилось наймати автомобіль для здійснення підприємницької діяльності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заперечення, в яких позов не визнала повністю посилаючись на те, що вона є неналежним відповідачем, оскільки 09.07.2016 року продала трактор К-701 відповідачу [PERSON] , про що у цей день була складена розписка та видана довіреність і з того часу трактор вибув з її володіння. Щодо вартості пошкодженого автомобіля позивача, то її не запрошували на проведення його огляду і визначення дійсної вартості і тому звіт про оцінку не є належним доказом. Вважає, що на підтвердження інших складових заявленої до стягнення майнової та моральної шкоди позивачем не надано відповідних доказів. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю посилаючись на недоведеність позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. За результатами дослідження наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 7.11.2014 року, позивач за місцем проживання [ADDRESS] є власником автомобіля Renault Kangoo (загальний легковий пасажирський-8), 2009 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] . За довідкою від 17.01.2017 року № 47/1/212 слідчої Чернецької А.В. Миколаївського відділення поліції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, трактором колісним марки К-701, 1991 року випуску, д/н [NUMBER] володіє, користується (керує) та розпоряджається з правом продажу [PERSON] , житель [ADDRESS] на підставі довіреності, виданої від імені [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] . За довіреністю, посвідченою 09.07.2016 року Зінченко О.А. , приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області у реєстрі № 2488, [PERSON] на строк до 09.07.2019 року уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з питань володіння, користування (керування) і розпорядження з правом продажу належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого Державною інспекцією сільського господарства в Київській області 28.03.2012 року, трактором колісним марки (моделі) К-701, випуску 1991 року, двигун № [NUMBER] , заводський № 9109263, номер шасі (кузова, рами) -, реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 73). За розпискою [PERSON] від 09.07.2016 року, він купив у [PERSON] згідно вказаного вище доручення трактор марки К-701, 1991 року випуску, д/н [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , заводський ( шасі ) № [NUMBER] . Сума розрахунку проведена в повному обсязі згідно домовленості. У витягу з ЄРДР вказано, що 09.08.2016 за заявою позивача і правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України і наступною фабулою - 09.08.2016 року до ч/ч Миколаївського ВП Любашівського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від позивача про те, що 09.08.2016 року на а/ш Київ-Одеса 342 км + 700 м він рухався власним автомобілем марки Renault-Kangoo булого кольору, д/з [NUMBER] , 2009 року випуску, де [PERSON] , житель с. Миколаївка Ширяївського району Одеської області, водій трактору К701, жовтого кольору, д/з [NUMBER] , 1991 року випуску, з вчепленим культиватором синього кольору здійснював поворот внаслідок чого сталася ДТП. В ході ДТП тілесні ушкодження отримала пасажир автомобіля Renault-Kangoo, д/з [NUMBER] , [PERSON] [INFO] . Орган досудового розслідування: Миколаївське відділення поліції Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Слідчий Чернецька А.В.. Згідно фіскальних чеків був придбаний газ автомобільний: 13.11.2016 у м. Кіровоград 50,06 л на суму 573,19 грн.; 15.11.2016 о 03.27 у м. Кіровоград 41,87 л на суму 470,25 грн.; 15.11.2016 о 10.21 у м. Березівка Одеської області 11,53 л на суму 149,89 грн.. У постанові слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Чернецької А.В. від 17.11.2016 року у кримінальному провадженні № 12016160370000246 зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 08 серпня 2016 року близько 23 год. Позивач на вказаному автомобілі разом зі своєю дружиною [PERSON] рухались по автошляху «Київ-Одеса» на ділянці дороги поблизу с. Новогригорівка Миколаївського району Одеської області. В цей час на смузі розвороту транспорту біля ринку колісний трактор К701, д/н [NUMBER] , 1991 року випуску, здійснював маневр виїзду на зустрічну смугу в сторону м. Київ, в результаті чого позивач не встиг відреагувати і в останню хвилину помітив, що до цього трактора причеплений культиватор (дискова борона), який ніяким чином не освітлювався та мав такі габарити, що перешкоджають рух по смузі на 1 метр. В результаті цього відбулось зіткнення, у зв`язку з чим було пошкоджено ліву сторону автомобіля позивача та механічних пошкоджень зазнав увесь автомобіль. Пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження і доставлена до Ширяївської ЦРЛ з діагнозом - рвана рана поверхні правого передпліччя і вушної раковини справа, звідки, після надання першої медичної допомоги була госпіталізована для стаціонарного лікування до комунального закладу «Кропивницька міська лікарня швидкої медичної допомоги» у м. Кропивницький, вул. Короленка 56. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 114-Е від 15.11.2016 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді рвано-забитих ран правого вуха, лівого ліктя та передпліччя, лівого стегна з утворенням рубців та могли утворитися внаслідок дії тупих предметів, в тому числі виступаючих частин салону автомобіля. Ці тілесні ушкодження спричинили розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше трьох тижнів і відносяться до легких, з короткочасним розладом здоров`я. У зв`язку з наведеним, кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України з направленням копії постанови прокурору та позивачу, [PERSON] .. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року у справі № 518/1724/16-п, яка набрала законної сили 04.01.2017 року, [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. Цією постановою встановлено, що 09.08.2016 року о 03 годині 00 хвилин [PERSON] керував трактором марки К701 д.з. [NUMBER] з причепленою в робочому положенні дисковою бороною по автодорозі Київ-Одеса 342 км+700 м не врахував те, що рух тракторів по автомагістралі заборонений та не врахував габарити, чим порушив вимоги п. 27.2 а, п. 22.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. У постанові не зазначено будь-яких обставин щодо участі позивача у вказаній пригоді та вчинення дій щодо заподіяння механічних ушкоджень його автомобілю. Згідно дублікатів чека від 27.12.2016 через філію «Южне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] здійснені платежі: о 10.53.54 - 4224 грн. за зберігання тимчас. затрим. трансп. засобу на спец. Майданчику; о 10.56.15 - 600 грн. за послуги з транспортування тз. За розпискою позивача, він 27.12.2016 року о 13.45 отримав від нач. см № 4 Інформ-Ресурси ДП МВС Рено-Канго [NUMBER] . Згідно розрахункової квитанції серії ВААВ № 614042 від 27.12.2016 року, [PERSON] отримав 3000 грн. за транспортування Рено-Канго № [NUMBER] смт. Любашівка - м. Кіровоград. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] , [PERSON] з ідентифікаційним номером [NUMBER] виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 11.03.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] [PERSON] проводить господарську діяльність 68.24. Діяльність автомобільного вантажного транспорту. Звітом № 162/15 від 31.12.2016 року про оцінку автомобіля Renault Kangoo, державний реєстраційний № [NUMBER] визначено, що ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складала 250 895,43 грн., а вартість його відновлювального ремонту 376 738,86 грн., у зв`язку з чим вартість матеріального збитку складає 250 895,43 грн.. Звітом № 76/19 від 21.05.2019 року про оцінку автомобіля, ринкова вартість (вартість ліквідних залишків) пошкодженого в результаті ДТП автомобіля позивача на дату оцінки складає 11464,06 грн.. У довідці Головного управління статистики у Кіровоградській області від 10.06.2019 року зазначена середньомісячна заробітна плата одного штатного працівника по м. Кропивницькому у 2016-2017 р.р.. При вирішенні питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо кожного із відповідачів, суд виходить з наступних положень Цивільного кодексу України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1 і 2 ст. 1187); шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188); з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 1 ст. 1192); розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних органу доходів і зборів (ч.ч. 1 і 2 ст. 1198). Виходячи з наведених положень та досліджених доказів, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення з вини відповідача [PERSON] 09.08.2016 року дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Заперечення цього відповідача щодо недоведеності позивачем вказаного факту судом відхиляються, оскільки обставини ДТП і винуватість у ній відповідача підтверджена наведеними вище витягом з ЄРДР, постановою слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 17.11.2016 року у кримінальному провадженні № 12016160370000246 та постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року у справі № 518/1724/16-п, які відповідачем не оскаржені, набрали законної сили, а тому є належними та допустимими доказами. Цими документами встановлено, що належним відповідачу [PERSON] трактором К-701 у вказаній ДТП на підставі її довіреності керував відповідач [PERSON] , якого суд визнає володільцем джерела підвищеної небезпеки і тому не вбачає підстав для покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача [PERSON] .. Оцінюючи наведені вище докази щодо розміру заподіяної шкоди суд виходить з положень частини 1 статті 81 ЦПК, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 77 цього Кодексу визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до зазначених вимог, судом відхиляються фіскальні чеки в сумі 1193,33 грн. на придбання у листопаді 2016 року газу автомобільного, оскільки щодо цих витрат позивач не надає повісток або інших викликів слідчого, не зазначає дату поїздки та у проведенні якої слідчої дії він приймав участь. Не надає він щодо цих витрат відповідний розрахунок із зазначенням відстані поїздок, марки автомобіля та розміру нормативних витрат палива. У позовній заяві позивач посилається на поїздки до судмедексперта з [PERSON] , проте ця особа не заявляла позовних вимог і у даному провадженні такі не розглядаються. Не вбачає суд правових підстав і для задоволення позовних вимог в частині стягнення 4224 грн. оплати за зберігання автомобіля на спецмайданчику за час досудового розслідування та розгляду адмінсправи в суді з 09 серпня по 27 грудня 2016 року. За приписами статті 123 КПК України, витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Виходячи з наведеного, позивач не повинен був оплачувати зберігання автомобіля на спецмайданчику, а тому відсутні підстави для покладення цих витрат і на винуватця ДТП. На думку суду відсутні підстави також і для стягнення на користь позивача 32 000 грн. не отриманих ним з серпня 2016 року по березень 2017 року доходів як фізичної особи - підприємця виходячи з розміру 4000 грн. на місяць середньої заробітної плати по Кіровоградській області. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію з 08.12.1997 року фізичної особи - підприємця та за інформацією з ЄДРПОУ, позивач з ідентифікаційним номером [NUMBER] займається підприємницькою діяльністю «47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям». Проте на порушення вимог ч.ч.1 і 2 ст. 1198 ЦК, позивач не надав засвідчені податковим органом копії своїх податкових декларацій за 2015 і 2016 господарський рік, які підтвердили б фактичне здійснення ним підприємницької діяльності та розмір отриманого від неї доходу. Доведеними та такими, що підлягають відшкодуванню, суд вважає витрати позивача в сумі 600 грн. на послуги евакуатора з доставки автомобіля з місця ДТП до спецмайданчика; 3000 грн. за перевезення автомобіля евакуатором з смт. Любашівка до м. Кропивницький; 1500 грн. за оцінку вартості матеріального збитку автомобілю позивача; а також вартість матеріального збитку у розмірі ринкової вартості автомобіля. Щодо останнього, то ці збитки підлягають частковому задоволенню, оскільки оцінювачем ринкова вартість автомобіля позивача на момент пошкодження була визначена у розмірі 250 895,43 грн. без визначення вартості ліквідних залишків автомобіля після ДТП, проте сам позивач пояснив, що продав ліквідні залишки цього автомобіля за 2000 доларів США, на які необхідно зменшити розмір збитків. На день винесення судового рішення 22.08.2019 року офіційний курс НБУ становить 2520,4427 грн. за 100 доларів США, а 2000 доларів США відповідають 50408,85 грн. (2000 доларів США : 100 доларів США х 2520,4427 грн.). Виходячи з наведеного, суд визначає розмір шкоди від пошкодження автомобіля у розмірі 200486,58 грн. (250 895,43 грн. - 50408,85 грн.), а загальний розмір заподіяної майнової шкоди у сумі 205586,58 грн. (600 + 3000+ 1500 + 200486,58). Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 23 ЦК про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У п. 5 також відзначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача за вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що ці вимоги позивачем не дотримані і він не навів зазначених обставин у своїй позовній заяві, а також не надав до суду належних та допустимих доказів і розрахунків на підтвердження цих обставин, у зв`язку з чим у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Outcome: partial