Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі представника по довіреності [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договором про надання споживчого кредиту в сумі 24570,83 грн. та суму судового збору - 1218,00 грн. сплачену при зверненні з позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 18 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20648,80 грн. [PERSON], відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, що призвело до заборгованості, яку позивач і просить стягнути. У судове засідання представник позивача не прибув, до матеріалів справи додав заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте до суду не зявився, про причину не явки суду не повідомив. 15 березня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. 18 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Згідно умов вказаного договору, [PERSON] отримав кредит на загальну суму 20648,80 гривень, з яких 19480,00 гривень - на придбання товару та 1168,80 гривень на послуг зі страхування. Кредит надавався на строк 12 місяців, під 0,01% річних. Даний факт підтверджується копією договору в матеріалах справи (а.с. 4-6). Згідно з умовами Договору Факторингу від «22» грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права грошової вимоги до відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачка не здійснила чергове погашення кредиту за Кредитним договором, чим порушила зобов'язання за договором. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Пунктом 1.5.4 Кредитного договору встановлено, що «в разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь - якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі Позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога». Зазначені вимоги, відповідач за час розгляду справи у суді також не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед позивачем (а.с. 3), який узгоджується з матеріалами справи та не спростований відповідачем, заборгованість відповідача складає 24570,83 грн, з яких: 18928,19 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту; 2,06 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 5640,58 грн. - сума комісії. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Розподіляючи судові витрати по справі, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений судовий збір по справі.

Outcome: approved