Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], який мотивує тим, що відповідач є одинокою матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрована в [ADDRESS], але фактично півтора року проживала з малолітнім сином за різними адресами в с.Боромля, у будинках які винаймала. З 2015 року родина перебуває на обліку у сільській раді як неблагополучна оскільки відповідач була позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON], 2004 року народження. За період перебування на обліку відповідачка зловживала спиртними напоями, вела бродячий спосіб життя. Родина відповідачки неодноразово відвідувалася спеціалістами сільської ради, фахівцями Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, медичними працівниками Боромлянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Восени 2016 року відповідач стала злісно зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя. З 10 листопада 2016 року [PERSON] на території сільської ради не проживає. За цей період скоїла декілька крадіжок. Дитиною опікується тітка відповідачки [PERSON], відповідач сина не відвідує. Посилаючись на указані обставини позивач, остаточно уточнивши вимоги просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Представник позивача Євтєєва Н.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вважала, що поведінка відповідача, свідчить про свідоме ухилення останньої від виконання її батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], який на цей час перебуває під доглядом та на утриманні тітки відповідача [PERSON], яка проживає в с.Боромля в окремому будинку, у неї умови проживання задовільні, для дитини є все необхідне, зауважень у питанні ставлення та догляду за дитиною у соціальних служб не має. [PERSON] і надалі планує опікуватись хлопчиком. [PERSON] у с.Боромля не проживає, дитиною не цікавиться. Відповідач не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], заперечує щодо стягнення аліментів, оскільки не має коштів. [PERSON] вказала, що хотіла б, що б її син залишився на вихованні її тітки [PERSON] Представники Тростянецького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді та служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились, подано заяву про розгляд справи без участі представника центру, оскільки центр з відповідачем не співпрацював. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], відомості про батька відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження було вказано відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с. 4,7). Відповідач рішеннями Тростянецького районного суду Сумської області від 15 березня 2005 року, яке набрало законної сили, була позбавлена батьківських прав щодо її старшої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 59,60). Відповідно до довідки виконавчого комітету Боромлянської сільської ради [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 16), Згідно з актів обстеження житлово-побутових умовсім'ї від 29.09.2015, 01.06.2016, 05.04.2017, а також актів відвідання сім'ї від 10.11.2016, 06.12.2016 відповідачз вересня 2015 по квітень 2017 року проживала за адресами:по [ADDRESS], по [ADDRESS], по [ADDRESS], по [ADDRESS], по [ADDRESS]. Відповідач згідно з указаними актами на останньому місяці вагітності вела бродячий спосіб життя, проживала у людей сумнівної репутації. Завдяки її розшуку уповноваженими працівниками поліції була вчасно доставлена до Тростянецької ЦРЛ, де народила дитину. Відповідач покинула дитину з листопада 2016 року, не цікавиться долею дитини, дитина залишилася проживати разом з [PERSON] по [ADDRESS]. Житлово-побутові умови у будинку задовільні. У помешканні прибрано, тепло, дитина має місце для відпочинку та проведення дозвілля, є іграшки, одяг. Меблі та побутова техніка є. Продуктами харчування у достатній кількості, дровами забезпечені (а.с. 8-12). Відповідно до довідки Тростянецького відділення поліції Охтирського ВП ГУНП в Сумській області [PERSON] протягом 2015-2017 років притягалася до адміністративної відповідальності: 27.02.2017 року за частиною 1 статті 178 КУпАП до попередження; 27.02.2017 за статтею 177 КУпАП до штрафу 17 гривень (а.с. 48). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Згідно з висновком органу опіки та піклування Боромлянськоїсільської ради Тростянецького району Сумської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету сільської ради від 29.03.2017 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO], оскільки остання протягом півтора року проживала за різними адресами, зловживала спиртними напоями та з листопада 2016 року залишила неповнолітню дитину на утримання тітки [PERSON], і жодного разу не відвідала. Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Допитана в судовому засідання як свідок [PERSON] суду показала, що є тіткою та хрещеною відповідача. 10.11.2016 року їй зателефонували хазяйка будинку, де проживала [PERSON] з сином та співмешканцем та повідомила, що надія залишила дитину і просила свідка забрати дитину, яка залишена матір'ю. З того часу син відповідача [PERSON] проживає у [PERSON], мати жодного разу не відвідувала дитину, не цікавиться ним, не надає коштів на його утримання, вона проживає у м.Тростянці. Одного разу побачивши мати в Боромлі, [PERSON] тікав, ховався від неї, поглядав на [PERSON] Свідок вказала, що планує і надалі виховувати [PERSON], у неї є всі умови і можливості, отримує пенсію, має господарство, тримає козу, для того, що у [PERSON] було молоко. Свідок вказала, що забезпечує медичний огляд [PERSON] водить його на щеплення. З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи матір'ю [PERSON], припинила утримувати сина та залишила його на утриманні тітки, не цікавиться його розвитком та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, проживає окремо від нього, зловживає спиртними напоями. Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме та тривале (з 2016 року) ухилення матері від їх виконання. На переконання суду відповідач не в змозі справити позитивний вплив на розвиток особистості сина, сприяти засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, оскільки остання проти факту залишення дитини у тітки не заперечувала, а також повідомила, що не заперечує з приводу задоволення позову в частині позбавлення її батьківських прав. Відповідач переклала тягар утримання та виховання сина з листопада 2017 року на свою тітку [PERSON], що є свідомим ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON], узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, виходить з таких мотивів. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до інформації з управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації [PERSON] отримувала такі види соціальних допомог: 1) з січня 2016 по березень 2016 року - одноразову допомогу при народження дитини по 860 гривень щомісячно, що склала 10320 гривень у сумі; 2) з січня 2016 по грудень 2016 року - допомогу на одну дитину одиноким матерям у середньому по 635 гривень на місяць, що склала 7627,44 гривень у сумі; 3) з січня 2016 по грудень 2016, за виключенням травня і червня, - соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, у середньому по 449 гривень на місяць, що склала 5392,42 грн. у сумі; 4) з січня 2017 по травень 2017 одноразову допомогу про народження однієї дитини по 860 гривень щомісячно, що склала 4300,00 гривень у сумі; 5) з січня 2017 по лютий 2017 соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям по 417,07 гривень, що у сумі склала 834,14 гривень (а.с. 49-54). Відповідно до відомостей з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, наданих Тростянецьким відділенням Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, інформація про доходи відповідача [PERSON] за період з 01.01.2016 по 31.03.2017 відсутня (а.с. 55). Відповідно до положень частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Ураховуючи викладене, відповідач як мати, незважаючи не позбавлення її батьківських прав, зобов'язана утримувати сина до досягнення ним повноліття. Відповідач є працездатною особою, не визнана в установленому порядку інвалідом, не має інших дітей та осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 11квітня 2017 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. У зв'язку з тим, що позивачі за позовами про стягнення аліментів та за позовами про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб відповідно до статті 3 та 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від оплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн. (640 грн. х 2). На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved