Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач у січні 2018 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до\~[PERSON], згідно прохальної частини якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, всього на двох дітей 5000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 100793 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2008 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №722. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 11.12.2015 року згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення суду, діти з часу розірвання шлюбу проживають разом із матірю. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем було досягнена усна домовленість щодо сплати аліментів на дітей. Відповідач зобовязувався сплачувати аліменти щомісяця не менш ніж 2500,00 грн. на кожну дитину, а також повністю нанести додаткові витрати по навчанню доньки [PERSON] у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко». Ця обставина підтверджується договором №230/15 від 21.08.2015 року, який відповідач уклав особисто строком з 01.09.2015 року по 31.05.2019 року. Відповідач виконував свої зобовязання по сплаті аліментів, а також повністю ніс додаткові витрати за навчання доньки [PERSON] у ХПУВК «Авторська школа Бойко», однак, починаючи з березня 2017 року припинив виконувати домовленість по сплаті аліментів та додаткових витрат та на цей час ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Відповідач, починаючи з березня 2017 року переховується від позивача. З цього часу матір вимушена була самостійно нести додаткові витрати на навчання доньки [PERSON] у Харківському приватному учбово-виховному комплексі «Авторська школа Бойко» у сумі 43626 грн. Донька, [PERSON], [INFO], також бажає навчатися у даній школі, але позивач самостійно не має матеріальної можливості сплачувати навчання двох дітей у цьому навчальному закладі. Зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обовязків щодо дітей, позивач вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання [PERSON] у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко» відповідно до Додаткової угоди за учбовий 2017/2018 рік, 2018/2019 рік у повному розмірі, так як відповідач добровільно погодився сплачувати ці додаткові витрати після розірвання шлюбу та самостійно уклав договір з школою наперед до 31 травня 2019 року. Додаткові витрати на навчання становлять 48950 грн. за 2017/2018 рік та 489500 грн. за 2018/2019 рік, всього 97900 грн. Також позивач вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача додаткові витрати на заняття дітей у гуртках разово за 2017/2018 рік від половини вартості понесених витрат у сумі 2893 грн. Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 722. Від спільного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №144650, виданого 24.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, та [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №252924, видане 09.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції (а. с. 16-17). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 15). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» від 05.01.2017 року, доньки проживають разом із матірю [PERSON] (а. с. 18). Відповідно до довідки від 18.01.2018 року за вих. №01-17/12, [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 3Ч класі Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Авторська школа Бойка» Харківської області. Оплату за навчання в період вересня 2015 року по березень 2017 року здійснював [PERSON] за договором №230/15 (а. с. 23). Відповідно до договору №230/15 від 21.08.2015 року про надання освітніх послуг, [PERSON] навчається в Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко», при цьому строк діє договору з 01.09.2015 року до 31.05.2019 року (а. с. 19-20). Пунктом 2.2.2. договору визначено, що вартість освітніх послуг складає 31500 грн. за один навчальний рік з обовязковою передплатою в розмірі 6300 грн., яка вноситься при вступі, а в подальшому до 01 липня кожного наступного року навчання та щомісячною сплатою 2800 грн. Відповідно до Додаткової угоди до договору №230/15 від 31.08.2017 року, вартість надання освітніх послуг з внесенням обовязкової передплати складає 8000,00 грн., яка вноситься при вступі, а в подальшому до 01 липня кожного наступного року навчання та щомісячною сплатою 4550, 00 грн. (а. с. 22). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідує гурток: англійської мови у ТОВ «Мовна школа «Грін Кантрі», вартість відвідування якого складає 5785 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та товарними чеками про сплату (а.с. 24, 30). З матеріалів позову вбачається, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем було досягнена усна домовленість щодо сплати аліментів на дітей, відповідно до якої [PERSON] зобовязувався сплачувати аліменти щомісяця не менш ніж 2500,00 грн. на кожну дитину, а також повністю нанести додаткові витрати по навчанню доньки [PERSON] у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко», але починаючи з березня 2017 року припинив виконувати домовленість по сплаті аліментів та додаткових витрат, на цей час ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За\~ відсутності домовленості\~ між\~ батьками\~ про\~ сплату аліментів\~ на\~ дитину\~ той\~ із\~ них,\~ з ким вона проживає,\~ вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти\~ на\~ дитину\~ присуджуються\~ в\~ частці\~ від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями статті 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязання піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням виваженості та розумності, суд вважає достатнім та необхідним стягнути аліменти з відповідача на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, всього на двох дітей 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Відомостей про працевлаштування відповідача, даних про наявність у нього нерухомого майна та інших джерел доходу матеріли справи не містять. Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоровя не має, дані про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що додаткові витрати на навчання [PERSON] у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко» відповідно до додаткової угоди за навчальний 2017/2018 рік, 2018/2019 рік підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі, оскільки [PERSON] погодився сплачувати ці витрати та самостійно уклав договір з навчальним закладом наперед до 31 травня 2019 року. Додаткові витрати на навчання становлять 48950 грн. за 2017/2018 рік та 48950 грн. за 2018/2019 рік, а всього у розмірі 97900 грн. Також з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на заняття дітей у гуртках разово за 2017/2018 рік від половини вартості понесених витрат у сумі 2893 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на навчання доньок є додатковими витратами, які відповідач зобов'язаний нести в рівній частині з позивачем. Обставин, які свідчать про неможливість відповідача брати участі у додаткових витратах, під час судового розгляду не встановлено. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена у повному обсязі, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved