Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач у судовому засіданні підтримав уточнений позов у повному обсязі та просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 30 листопада 2011 року 5000 доларів США та 7% річних за користування позикою та компенсацію за спричинену моральну шкоду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, погодившись на стягнення заборгованості за договором позики, а в іншій частині позовні вимоги вважав не обґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що 30 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого, позивачем відповідачу, на умовах позики була передана грошова сума у розмірі 5000 доларів США. Як зазначено у тексті розписки, яка була складена сторонами на підтвердження передачі в позику вказаної грошової суми, остання отримувалася [PERSON] для ремонту автомобілю «Камаз», державний номерний знак [NUMBER], який [PERSON] використовував для здійснення підприємницької діяльності. За користування позикою за угодою сторін була встановлено плату в розмірі 7% річних від суми позики. Строк повернення позики попередньо не був встановлений, тобто визначався моментом пред'явлення вимоги про повернення грошей. Разом із цим, 17 травня 2013 року сторони, відповідною розпискою, визначили строк повернення грошей за позикою - 28 грудня 2013 року. Після настання вказаної дати, відповідачем не були повернуті позивачу жодні грошові кошти на погашення суми позики. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Судом встановлено, що відповідна письмова форма договору сторонами була додержана. Оскільки у визначений сторонами строк [PERSON] не повернув [PERSON] суму позики, тобто не виконав умови Договору, тому підлягає стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики, яка складає 5000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на 14.05.2014 року становить 58822,61 гривень, яка підлягає стягненню, що відповідає нормам ч.2 ст. 625 ЦК України Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми позики у розмірі 5000 доларів США обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків за надання позики, суд вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, оскільки у [PERSON] відсутні будь-які дозвільні документи (ліцензії) на надання позики в іноземній валюті з нарахуванням річних відсотків, тому залишає вимоги у даній частині без задоволення. Також, суд не знаходить підстав для стягнення суми моральної шкоди з відповідача на користь позивача. Так, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, яка регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з цим, зі змісту позовної заяви [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів в даній частині вимог, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволенні позовних вимог в даній частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно заявлених вимог суму судового збору в розмірі 588,22 грн.

Outcome: partial