Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

позивач та його представник уточнили позовні вимоги та просять суд стягнути з [PERSON] паспорт [NUMBER] виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 12 січня 2010 року, що мешкає за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], борг у сумі 19 000 гривень 00 коп., неустойку у вигляді штрафу у сумі 5 000 гривень 00 коп., сплачену суму судового збору, посилаючись на те, що 25 вересня 2013 року та 03 жовтня 2013 року громадянин України [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 12 січня 2010 року, що мешкає за адресою: пров. Торговий, буд. 2, село Великі Пріцьки, Кагарлицького р-ну, ідентифікаційний номер [NUMBER]) позичив грошові кошти у сумі 19 000 гривень 00 коп. у громадянина України [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Прилуцьким МВ УМВС України у Чернігівській області 24 липня 2013 року, що проживає за адресою [ADDRESS]) шляхом перерахування вказаної суми на банківську карту [PERSON] в ПАТ «ПриватБанк» [NUMBER] та зобов'язався повернути позику до 21 листопада 2013 року. У випадку несвоєчасного повернення відповідач зобов'язався також сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 5 000 гривень 00 коп. Умови позики грошових коштів та їх повернення зафіксовані в Договорі безпроцентної позики грошей від 24 вересня 2013 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON]. Передача грошових коштів та умови їх повернення зафіксовані в розписці наданій [PERSON] 18 листопада 2013 року. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей гою ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. П.1 статті 1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому ч. 2 п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу встановлює що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути, повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Згідно умов договору позики та наданої позичальником розписки, він зобов'язувався повернути позику до 21 листопада 2013 року. 21 листопада 2013 року ним було пред'явлено відповідачеві усну вимогу, згідно розписки та положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості, проте до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач уточнені позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Він в дійсності позичав кошти у відповідача, проте віддати їх не зміг, оскільки виникли певні проблеми. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2013 року та 03 жовтня 2013 року позивачем [PERSON] було надано позику [PERSON] в сумі 19 000 грн., про що свідчить укладений договір безпроцентної позики грошей від 24 вересня 2013 року. Позивачем [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 19 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування вказаної суми на банківську карту [PERSON] в ПАТ «ПриватБанк» [NUMBER] та відповідач зобов'язався повернути позику до 21 листопада 2013 року. У випадку несвоєчасного повернення відповідач зобов'язався також сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 5 000 гривень 00 коп. Умови позики грошових коштів та їх повернення зафіксовані в Договорі безпроцентної позики грошей від 24 вересня 2013 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON]. Передача грошових коштів та умови їх повернення зафіксовані в власноруч написаній розписці наданій [PERSON] 18 листопада 2013 року. Зі змісту розписки та договору позики грошей вбачається, що предметом позики були грошові кошти у національній валюті гривні. Стаття 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Ч. 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт написання розписки саме ним, відповідачем [PERSON] не заперечується та стверджується як позивачем, так і відповідачем, тому ця обставина в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, при розгляді справ, пов'язаних з такими правовідносинами, суду необхідно врахувати те, що виходячи зі змісту ст.. 1047 ЦК України договір позики грошей має містити відомості про передачу позичальнику визначеної грошової суми. Тобто такий договір є реальним. Особу, яка має боргову розписку та договір позики грошей, в якій немає даних про позикодавця, можна вважати позикодавцем при відсутності належних і допустимих доказів відповідно до ст.. ст. 57, 60 ЦПК України, що спростовують зміст боргового документу, або є докази неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє (рішення правоохоронних органів тощо). В даному випадку договір позики грошей та розписка відповідача містить всі ознаки договору позики. За таких обставин, наявність боргових правовідносин між сторонами та розмір боргу суд вважає доведеними, а зобов'язання такими, що підлягають примусовому виконанню. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник повинен повернути гроші в обумовлений договором позики термін. Позичальник, як це встановлено ст. 1051 ЦК України, має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики грошей має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Крім того, знаходження боргової розписки та договору позики грошей у позикодавця підтверджує факт неповернення позики боржником. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оцінюючи достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в матеріалах справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] не виконав зобов'язання про повернення боргу, уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому суд стягує з із [PERSON], [INFO], паспорт серія [NUMBER], виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний код [NUMBER], на користь [PERSON] в сумі 19 000 грн.. 00 коп., неустойку у вигляді штрафу в сумі 5 000 грн.. 00 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. понесені по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved