Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Родовід Банк» 04.06.2015 року поштою направив до суду даний позов, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь\~Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 6325313,17 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказав на те, що 29 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого 17.06.2010 року було змінено на Публічне акціонерне товариство «РодовідБанк» з [PERSON] було укладено кредитний договір №35/АК-00114.08.2. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 191659,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 29.09.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором. Забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором є застава автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER. Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника перед позивачем є порука [PERSON] , який відповідно до укладеного ним з позивачем договору поруки б/н від 29.09.2008 року, в якості солідарного боржника зобов`язався відповідати у повному обсязі перед позивачем за повне та несвоєчасне виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором Позичальник прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у визначені кредитним договором строки заборгованість за кредитом не погасила, не сплатила нараховану пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за наданим кредитом та процентами за користування ними, і таким чином ухиляється від виконання прийнятих зобов`язань за кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимоги ст. 526 ЦК України. Загальний розмір невиконаних кредитних зобов`язань [PERSON] станом на 24.02.2015 року становить 6325313,17 грн. та за розрахунком позивача складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом 173111,58 грн., суми простроченої заборгованості за процентами 28109,49 грн., суми простроченої заборгованості плати за кредитом 8124,70 грн., загальна сума простроченої заборгованості за кредитом 209345,77 грн.; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4846277,38 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 858619,69 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом 245780,86 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості 5950677,92 грн.; - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 24881,97 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 4409,39 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту 1262,19 грн., загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 30553,54 грн.; - суми інфляційних втрат від суми простроченого кредиту 110215,01 грн., суми інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту 19052,67 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту 5468,26 грн., загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої кредитної заборгованості 134735,94 грн. Заочним рішенням від 19 серпня 2015 року позов задоволено частково. За заявою відповідача [PERSON] ухвалою 09.08.2016 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року, стягнуто солідарно з [PERSON] та з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» 134 933,15 грн. заборгованості за кредитом, яка складається з: 91 266,40 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 20 542,05 грн. простроченої заборгованості за процентами, 8 124,70 грн. простроченої плати за кредитом, 5 тис. грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5 тис. грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом, 5 тис. грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом. У задоволенні іншої частини позовних вимог банку відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат. Постановою Верховного Суду від 09 січня 2019 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2019 року справу прийнято та призначено до загального позовного провадження. Ухвалою 27.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання 24 квітня 2019 року в режимі відео конференції. Ухвалою 24.04.2019 року задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання 27 травня 2019 року в режимі відео конференції. Ухвалою 27.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання 19 червня 2019 року в режимі відео конференції. Ухвалою 06.11.2019 року залучено правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Ухвалою 02.12.2019 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до судового розгляду. Позивач та згодом правонаступник позивача, залучений судом, подали письмові заяви про розгляд справи без участі представника, повністю підтримуючи заявлені вимоги (а.с. 55 т.3). Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, також визнав позовні вимоги у межах строку позовної давності, просив застосувати строк позовної давності (а.с. 57 т.3). Відповідач [PERSON] під час підготовчого розгляду справи неодноразово подавала заяви про відкладення з посиланням на хворобу дитини, проте підтверджуючих документів ні разом із заявами, ні згодом не надала. Про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. у раніше поданих заявах, зокрема у заяві про скасування заочного рішення вказувала на необхідність застосування строку позовної давності (а.с.64-70 т.1). У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Кузьміна Н.О. заперечувала проти заявлених позовних вимог, наголошувала на спливу строку давності звернення до суду з вимогами. Заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між\~Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого 17.06.2010 року було змінено на Публічне акціонерне товариство «РодовідБанк», з [PERSON] було укладено кредитний договір №35/АК-00114.08.2. Умовами договору передбачено, що Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 191659,00 грн. на придбання автомобіля,\~\~ терміном по 29.09.2015 року включно, із процентною ставкою за кредитом в розмірі 13% річних (п.п.1.1, 1.2.1, 1.5) (а.с. 10-11 т.1). Згідно п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, позичальник зобов`язалася частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 2281,65 грн. та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. Відповідно п.3.1.4 кредитного договору, щомісяця, до 10-го числа (включно), сплачувати банку плату за обслуговування кредиту згідно п. 1.5.1 цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. Забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором є застава автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER (п.1.7). Додатковим забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором\~№35/АК-00114.08.2. від 29.09.2008р. є договір поруки між ВАТ «РодовідБанк» та [PERSON] (а.с. 15 т.1). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Оскільки сторони уклали договори, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050\~ЦК України зазначено, що якщо за договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Частиною 1 ст.\~553\~ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст.ст. 541,543\~ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов`язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Підтвердження виконання умов договору, щодо надання кредиту, є заява на видачу готівки №893_12 від 29.09.2008р. на суму 191659,00 грн. (а.с. 16 т.1). Таким чином, Банк виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору. Однак позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим згідно розрахунку банку станом на 24.02.2015 року виникла заборгованість у розмірі 6325313,17 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом 173111,58 грн., суми простроченої заборгованості за процентами 28109,49 грн., суми простроченої заборгованості плати за кредитом 8124,70 грн., загальна сума простроченої заборгованості за кредитом 209345,77 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4846277,38 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 858619,69 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом 245780,86 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості 5950677,92 грн.; суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 24881,97 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 4409,39 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту 1262,19 грн., загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 30553,54 грн.; суми інфляційних витрат від суми простроченого кредиту 110215,01 грн., суми інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту 19052,67 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту 5468,26 грн., загальна сума інфляційних витрат від суми простроченої кредитної заборгованості 134735,94 грн. (а.с. 4-5 т.1). Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.4 ст. 267 ЦП України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За правилами цих норм загальна та спеціальна позовна давність починає перебіг з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання позовна давність починається зі спливом строку виконання ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України. Оскільки позов заявлено 04.06.2015 року, за письмовими заявами відповідачів про застосування строку позовної давності та визнання позовних вимог у межах строку позовної давності, правомірні та обґрунтовані вимоги про стягнення грошових коштів слід враховувати з 04.06.2012 року. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд звернув увагу на наступне. Банк використав надане йому право на дострокове повернення усієї суми кредиту, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, за наслідками розгляду якої 29 вересня 2010 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинив виконавчий напис № 7996, яким запропонував звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Mitsubishi Outlender, державний номерний знак [NUMBER] , та за рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 173 111,58 грн. заборгованості за кредитом (у тому числі простроченої), 27 307,96 грн. заборгованості за процентами (у тому числі простроченими), 221 439,97 грн. пені, 8 124,70 грн. заборгованості за проведення розрахунків (у тому числі прострочених), 23 728,27 пені, 1 700 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. За виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 29 вересня 2010 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Mitsubishi Outlender, державний номерний знак [NUMBER] , та за рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 173 111,58 грн. заборгованості за кредитом (у тому числі простроченої), 27 307,96 грн. заборгованості за процентами (у тому числі простроченими), 221 439,97 грн. пені, 8 124,70 грн. заборгованості за проведення розрахунків (у тому числі прострочених), 23 728,27 пені (а.с. 171 т.1). Таким чином банк обрав інший, позасудовий спосіб захисту своїх інтересів, реалізувавши право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, наявної на час вчинення виконавчого напису нотаріуса. Звернення до виконання даного виконавчого напису стосується стадії виконання, наявність чи відсутність результатів виконання жодним чином не впливають і не поновлюють право на стягнення у судовому порядку за тими ж платежами і нарахуваннями. Твердження відповідачів про необхідність врахування коштів від реалізації транспортного засобу, вилученого органом Державної виконавчої служби, хоча і відповідають дійсності щодо факту вилучення, проте не можуть братися до уваги. Автомобіль Mitsubishi Outlender, державний номерний знак [NUMBER] , дійсно був вилучений 15.09.2014 року державним виконавцем Дудкою С.П. ВДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 193-194 т.2). Проте зазначене вилучення здійснено на виконання постанови державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Іванько О.М. при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 206/1415/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 872651,92 грн. (а.с. 190 т.2). Таким чином автомобіль вилучено не при виконанні зазначеного виконавчого напису нотаріуса, а при виконанні судового рішення на користь іншої банківської установи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, зазначивши, що після спливу дії договору право кредитодавця на стягнення процентів за кредитом і пені припиняється, а тому вимоги про їх стягнення у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, задоволенню не підлягають. В таких правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд зауважив, що суди на зазначене уваги не звернули, не дослідили належним чином надані банком розрахунки заборгованості за кредитним договором та безпідставно вважали, що норми статті 625\~ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, адже передбачені договором відсотки банк не нараховував після 29 вересня 2010 року, а просив стягнути з відповідачів кошти за неналежне виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи позицію Верховного Суду, в тому числі висловлену у даній цивільній справі, позивач як правонаступник банку має право на стягнення лише індексу інфляції та 3% річних. Пені на прострочені платежі нараховано безпідставно, оскільки банк, отримавши виконавчий напис, реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості. При цьому суд враховує, що позивач звернувся до суду з позовом 04 червня 2015 року, а відповідачами було заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] , який є поручителем, крім того визнав позовні вимоги в межах строків позовної давності (а.с. 57 т. 3). За позовними вимогами та розрахунком позивача щодо цих нарахувань заявлено до стягнення: - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 24881,97 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 4409,39 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту 1262,19 грн., загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 30553,54 грн.; - суми інфляційних втрат від суми простроченого кредиту 110215,01 грн., суми інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту 19052,67 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту 5468,26 грн., загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої кредитної заборгованості 134735,94 грн. Проте зазначені нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат проведено з 2008 року, що підлягає задоволенню частково, з 04.06.2012 року. Таким чином,\~3%\~річних за\~2012\~рік (210\~днів)\~становлять:\~від суми\~простроченого кредиту\~ 173\~111,58\~грн.х3%х210/365=2987,95\~грн.;\~заборгованості за\~процентами (у\~тому числі\~простроченими)\~ 27307,96грн.х3%х210/365=\~471,34\~грн.;\~заборгованості за\~проведення розрахунків\~ \~8124,70грн.х3%х210/365=\~140,23\~грн.\~Загальна сума\~заборгованості 3%\~річних у\~мажах строку\~позовної давності\~складатиме від\~суми простроченого\~кредиту \~2987,95\~грн.+5193,35грн.\~+5193,35\~грн.+2006,20\~грн.=15\~380,85грн.?;\~заборгованості за\~процентами (у\~тому числі\~простроченими)\~ 471,34грн.+843,28грн.+843,28грн.+325,76грн.=2\~483,66?грн.;\~заборгованості за\~проведення розрахунків\~ \~140,23грн.+243,74грн.+243,74грн.+94,16грн.=??721,87?грн.\~Загальний розмір\~3%\~річних:\~15\~380,85грн.+\~2\~483,66?грн.+\~721,87?грн.= ?18\~586,38? грн. Інфляційні втрати у розрахунку банку наведено помісячно і відповідно до встановлених відсотків інфляції. За невиконаними зобов`язаннями інфляційні втрати за період з червня 2012 року становитимуть: від суми простроченого кредиту ?96\~430,05? грн., від суми прострочених процентів по кредиту ?15\~628,87? грн., від суми простроченої плати по кредиту ?4\~517,37? грн. Загальний розмір\~інфляційних втрат:\~96\~430,05?грн.+15\~628,87грн.+\~?4\~517,37?\~грн.= ?116\~576,29? грн. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення решти 3% річних та інфляційних втрат на підставі спливу позовної давності, оскільки у позивача не було поважних причин, щоб звернутися з позовом до суду раніше. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Доводи відповідачів щодо сімейного та майнового стану, наявності дітей та інших утриманців, стану здоров`я тощо згідно чинного законодавства не впливають на спірні відносини щодо грошових зобов`язань перед фінансовою установою, тому суд не має підстав брати їх до уваги. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, давши їм належну оцінку, враховуючи вимоги чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України відповідно до ставок судового збору, що діяли при поданні позову до суду.

Outcome: partial