Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що постановою державного виконавця від 29.07.2004 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить її чоловікові. У звязку з його смертю позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено на підставі того, що на квартиру накладений арешт. Боргові зобовязання сплачені в повному обсязі 06.08.2004 року, однак перевірити стан виконання виконавчого провадження та наявність підстав для звільнення майна з-під арешту не має можливості, оскільки книги обліку виконавчих проваджень до 2012 року знищені за закінченням терміну зберігання. Тому просить скасувати арешт та заборону відчуження майна, накладений згідно з постановою про арешт майна від 29.07.2004 року серії АА № 131671 Зарічного районного відділу виконавчої служби м. Суми, та зареєстрований в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 02.08.2004 року за № 1216310 реєстратором Першою Сумською державною нотаріальною конторою на квартиру номер 192 по вулиці Прокофєва, буд. 27 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 02.08.2004 року за № 121630 про арешт спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечила, пояснила, що дійсно виконавче провадження в якому накладено арешт закінчене, але на даний час наявані інші виконавчі провадження щодо боржника [PERSON], а тому вважає, що відсутні підстави для скасування арешту. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що постановою Зарічного райвідділу виконавчої служби від 29.07.2004 року на підставі виконавчого листа Зарічного райсуду м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 3529, 25 грн. та на користь держави 66, 10 грн. судового збору, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-11), що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування (а.с. 14). Позивач є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 310 (а.с. 7). Мають доньку Єлизавету, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 8). 14 березня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 346 (а.с. 9). Відповідно до довідки Державної виконавчої служби у Зарічному районі м. Суми № 15-06 від 24.01.2006 року на виконанні в Зарічному ВДВС Сумського МУЮ дійсно знаходилися виконавчі листи № 1-95 видані 31.03.2004 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди 2000, 00 грн., матеріальної шкоди 1529, 25 грн., на користь держави судові витрати 66,1 грн. 06 серпня 2004 року борги сплачені в повному обсязі по кв. АВ 184127, АВ 184128, АВ 184129 (а.с. 12). Згідно відповіді на звернення Зарічного відділу ДВС м. Суми № 55/15/929 від 01.04.2016 року перевірити стан виконання виконавчого провадження, за яким проведено обтяження в 2004 році на квартиру боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та наявність підстав для звільнення майна з-під арешту не має можливості, оскільки книги обліку виконавчих проваджень до 2012 року знищені за закінченням терміну зберігання (а.с. 13). Представник відповідача пояснила суду, що вищевказане виконавче провадження завершене та знищене. Зазначила, що на даний час на виконанні у відділі перебувають не виконані боргові зобов»язання щодо стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 3400 грн згідно постанови № 391931/11 від 08.09.2011 року та постанова № 592/10195/13-п від 27.09.2013 року штрафу в розмірі 450 грн. Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разіякщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. В силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За наявності арешту (обтяження), накладеного на квартиру, порушується право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлена можливості прийняти спадщину після померлого чоловіка, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд. Державний виконавець, накладаючи арешт на нерухоме майно, в момент накладання арешту діяв на підставі тих обставин, що утворилась заборгованість. На даний час причина накладення арешту усунута, борг сплачено в повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання державного виконавця на існування інших виконавчих проваджень не має суттєвого значення для справи, оскільки арешт накладений у закінченому виконавчому провадженню підлягає скасування, а державний виконавчець не позбавлений можливості, накласти арешт в інших виконавчих провадженнях. Враховуючи наведене та

Outcome: approved