Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, обґрунтовуючи свій позов наступним. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. Відповідач не відмовлявся від отримання житлово-комунальних послуг, отримує їх у повному обсязі та належної якості. Багатоквартирний будинок [ADDRESS], відповідно до Розпорядження № 962 від 29.09.2006 року Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків в межах вул. Макіївської, 8 та пров. Макіївский , 2» передано на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп». Між позивачем та відповідачем встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 08 грудня 2006 року. Згідно акту звірки по нарахуванню за житлово-комунальні послуг в квартирі відповідача заборгованість за період з квітня 2009 року по червень 2014 року становить 9900, 98 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову у розмірі 3504, 95 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 940, 64 грн. З врахуванням вимог ст.ст. 15, 16, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 10, 18, 20, 31 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з квітня 2009 по червень 2014 року включно у розмірі 14346, 57 грн., яка складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 9900, 98 грн., інфляцію у розмірі 3504, 95 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 940, 64 грн., та судовий збір у розмірі 243, 60 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав у повному обсязі та показав суду, що він дійсно є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає у квартирі, та отримує житлово-комунальні послуги. 08 грудня 2006 року між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався зокрема не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату на рахунок позивача за санітарно-технічне обслуговування будинку і прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені договором. Відповідач вважає, що останні три роки, тобто у межах строку позовної давності, виконував умови договори, своєчасно здійснював оплату за санітарно-технічне обслуговування будинку і прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені договором. Заборгованість за оплату комунальних та інших послуг нарахована позивачем поза межами строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, та з врахуванням відсутності підстав для його поновлення просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того відповідач вважає, що має сплачувати оплату житлово-комунальних послуг за тарифами, встановленими між сторонами у 2006 році, та без внесення у договір відповідних змін, нарахування оплати за новими тарифами є незаконним. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, та надані суду вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є власником [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру ( а.с. 11). Відповідно до копії довідки № 3 відповідач [PERSON] є зареєстрованим та проживає у зазначеній квартирі разом з неповнолітнім сином [PERSON] ( а.с 8). З наданого суду копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» є юридичною особою, яка зареєстрована 30.09.2005 року Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією. ( а.с. 22). Відповідно до копії Розпорядження № 962 від 29.09.2006 року Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків в межах вул. Макіївської, 8 та пров. Макіївский , 2» , багатоквартирний будинок [ADDRESS] передано на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп». (а.с. 6, 7). З наведеного судом, вбачається, що позивач є юридичною особою, яка на відповідній правовій підставі здійснює експлуатацію будинку [ADDRESS], та має право у розумінні чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на справляння відповідної плати за надані житлово-комунальні послуги, в тому числі на захист свого порушеного права, яке підлягає судовому захисту. Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем 08 грудня 2006 року було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно умов якого позивач зобов'язався виконувати увесь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов для проживання у будинку, в тому числі власнику квартири та особам, що з ним проживають, у відповідності до «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій», а відповідач як власник квартири зобов'язався, окрім іншого, не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату на рахунок позивача за санітарно-технічне обслуговування будинку і прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені договором. (а.с. 12, 13). Судом встановлено, що відповідач не відмовлявся від надання відповідачем зазначених послуг, отримував їх протягом зазначеного періоду. Суд приходить до висновку, про наявність між сторонами договірних відносин, за якими відповідач користувався послугами у відповідний період, які надавав йому позивач, та позивач має право на справляння за них відповідної плати по затверджених тарифах. В судовому засіданні відповідач зазначив, що в зазначений ним період житлово-комунальні послуги були надані їй не в повному обсязі, та не належної якості. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Жодного акту-претензії, складеного відповідно до вимог ст. 18 зазначеного закону відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про надання позивачем житлово-комунальних послуг не в повному обсязі або не належної якості. Відповідач просив застосувати до правовідносин, які склались між сторонами строки позовної давності у три роки, встановлені ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, та після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в період з квітня 2009 року по червень 2014 року періодично вносив плату за житлово-комунальні послуги, що свідчить на думку суду про визнання відповідачем свого боргу та обов'язку відповідача по сплаті житлово-комунальних послуг, а також про те, перебіг позовної давності переривався та починався заново. За таких обставин суд вважає, що підстав для застування до даних правовідносин строків позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України, не вбачається. Заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування житлово-комунальних послуг позивачем без внесення до договору відповідних змін не приймаються судом до уваги, з врахуванням того, що п. 10 укладеного між сторонами договору від 08.12.2006 року передбачено, що розрахунки тарифів та інших щомісячних платежів можуть змінюватися із змінами самих тарифів по розпорядженню виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та зміною мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, п. 1,3 ст. 30 та ст. 18 Постанови Кабінету міністрів від 25.07.2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення і водовідведення», споживач повинен дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором або законом строки. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із ст. 66, 67 ЖК Української РСР, плата за користування житлом обчислюється виходячи з загальної площі квартири, та плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим позивачем розрахунком заборгованості, за період з квітня 2009 року по червень 2014 року включно сума заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг складає 9 900, 98 грн., інфляційна складова за весь час прострочення складає 3504, 95 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 940, 64 грн. ( а.с. 9, 10, 14-17). Зазначений розрахунок, на думку суду, відповідає вимогам ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та містить розрахунок заборгованості по кожному виду послуг. З огляду на наведене, суд приймає рішення про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved