Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальності «Українська мікрофінансова мережа» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що між позивачем Товариством з обмеженою відповідальності «Українською мікрофінансовою мережою» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № ДН01-00317 від 30 квітня 2013 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень, строком сплати по 07 травня 2013 року зі сплатою 1,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами. У порушенні умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, та станом на 19 серпня 2013 року має заборгованість по кредиту в розмірі 8320, 20 грн.. Виходячи з наведеного позивач Товариство з обмеженою відповідальності «Українська мікрофінансова мережа» прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 8320, 20 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, але до судового засідання надав письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності та наполягає на задоволенні позовних вимог в порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № ДН01-00317 від 30 квітня 2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень строк сплати по 07 травня 2013 року, який був продовжений зі згодою сторін по 30 травня 2013 року зі сплатою 1,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами (а.с.7-12). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором ДН01-00317 від 30 квітня 2013 року, станом на 19 серпня 2013 року має заборгованість по кредиту в розмірі 8320,20 грн. (а.с.6), яка складається з 2000 грн. - розмір не повернутого фінансового кредиту; 2640, 00 грн. - прострочені проценти; 3580,20 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 100 грн. - штраф за несвоєчасне повернення кредиту. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язань внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язань; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Непогашення відповідачем кредиту та несплата відсотків за користування кредитом є діями, які істотно порушують умови договору та вимоги ст. 525 ЦК України, яка передбачає недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з вище викладеного суд вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню, так як відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, тому утворилась заборгованість за кредитним договором № ДН01-00317 від 30 квітня 2013 року в розмірі 8320,20 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмір 229 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved