Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПП «РЕУ «Надія» у червні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], а позивач надає по вказаному будинку житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Тарифи на вказані послуги затверджені рішенням №1326 від 04.12.2015 року Виконавчого комітету Черкаської міської ради. З метою дотримання законодавства ПП «РЕУ «Надія» на основі типового договору затвердженого постановою №529 від 20.05.2009 року Кабінету Міністрів України підготувало Договір №27/1/14 про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій між ПП «РЕУ «Надія» та власником квартири [ADDRESS] [PERSON]. Однак всі неодноразові пропозиції позивача укласти вказаний договір [PERSON] залишав без реагування. При цьому [PERSON] відмовляється оплачувати послуги ПП «РЕУ «Надія» посилаючись на відсутність письмового договору між сторонами. За таких обставин позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати укладеним Договір №27/1/14 про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій між ПП «РЕУ «Надія» та [PERSON]. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати Договір №27/1/14 укладеним з 17.12.2015 року, оскільки саме з цього часу ПП «РЕУ «Надія» надає житлово-комунальні послуги по будинку №27/1 по вул. Героїв Дніпра у м. Черкаси. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку та просила розглянути справу без її участі. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2015 року є власником квартири загальною площею 97,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Рішення №1326 від 04.12.2015 року Виконкому Черкаської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій ПП «РЕУ «Надія», - встановлено тариф за 1 кв.м. загальної площі квартири за послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій ПП «РЕУ «Надія» по вул. Героїв Дніпра, 27/1 в сумі 3,638 грн/м2 (а.с. 3-4) Наказом №13 від 14.12.2015 року по ПП «РЕУ «Надія» встановлено приступити до обслуговування будинку №27/1 по вул. Героїв Дніпра з 17.12.2015 року (а.с. 5). ПП «РЕУ «Надія» підготовлено та підписано зі свого боку Договір №27/1/14 про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій із [PERSON], як власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Договір №27/1/14 відповідає Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529, а сума щомісячної плати за надані послуги визначена виходячи із тарифу затвердженого рішенням Виконкому ЧМР №1326 від 04.12.2015 року та розміру загальної площі квартири [PERSON]. 30.12.2015 року [PERSON] отримав під розписку письмову пропозицію ПП «РЕУ «Надія» укласти Договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій (а.с. 10). Однак до теперішнього часу Договір №27/1/14 [PERSON] не підписано. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Суд у розглядуваній справі не вбачає підстав для відступу від правової позиції викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі №6-110цс12 відповідно до якої: Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875 IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі постанова № 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. За таких обставин необхідно визнати укладеним Договір №27/1/14 про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій між ПП «РЕУ «Надія» та [PERSON]. Визначаючи дату з якої Договір №27/1/14 необхідно визнати укладеним суд враховує, що дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що пропозицію укласти Договір №27/1/14 [PERSON] отримав 30.12.2015 року, а тому саме з цієї дати договір і слід вважати укладеним. Вимоги позивача про визнання Договору №27/1/14 укладеним з 17.12.2015 року у судовому засіданні недоведені. [PERSON] не надав суду своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення. Документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1378 гривень понесені ПП «РЕУ «Надія» при зверненні до суду (а.с. 1), необхідно стягнути з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial