Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач ставить питання про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали Зарічного районного суду м. Суми №2-5229/09 у частині накладення арешту на причеп легковий КРД 050100 Кремінь, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER], який придбаний ним на електронних торгах. Свої вимоги мотивує тим, що на розгляді в суді перебувала справа за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 161678,54 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2009 року накладено арешт на все майно [PERSON] та [PERSON] на суму заявленого позову 161678,54 грн. На виконання рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] проведено електронні торги з продажу легкового причепа КРД 050100 Кремінь, 2007 року. Переможцем торгів визнано позивача. В перереєстрації вказаного причепа, сервісним центром МВС позивачу було відмовлено у зв'язку з наявністю накладеного арешту. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача позов визнав частково - заперечує в частині стягнення з відповідача судових витрат. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 28 листопада 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до судового розгляду на 8 січня 2019 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала справа за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 161678,54 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2009 року у справі №2-5229/09 накладено арешт на майно на суму заявленого позову 161678 гривень 54 копійок відповідачів [PERSON], [PERSON]. Заочним рішенням від 25 червня 2010 року позовні вимоги банку задоволено (а.с.21-22). На виконання рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] проведено електронні торги з продажу легкового причепа КРД 050100 Кремінь, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER]. Згідно акту державного виконавця про реалізацію рухомого майна на електронних торгах від 6 листопада 2018 року, арештоване майно придбав [PERSON], за ціною 4203,75 грн. (а.с.17-18) Вказана обставина підтверджується протоколом №361326 проведення електронних торгів (а.с.16). Згідно акту видачі майна переможцю електронних торгів від 7 листопада 2018 року, СФ ДП «СЕТАМ» передав, а [PERSON] прийняв причіп легковий КРД 050100 Кремінь, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER], шасі [NUMBER] (а.с.19). Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач ставить питання про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Зарічного районного суду м. Суми №2-5229/09. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає можливість скасування рішень, прийнятих судом першої інстанції, лише судами вищої інстанції. Ухвала про забезпечення позову може бути скасована лише в рамках справи, в якій вона винесена. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту. Питання скасування заходів забезпечення позову вирішується в межах справи, в рамках якої здійснювалося таке забезпечення, тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed