Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Ломака Ю.М., звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки остання пропустила встановлений законом строк для вчинення вказаних дій з поважних причин. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд заявою. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, просила розгляд справи провести без її участі, що вбачається з її письмового відзиву на позовну заяву (а.с.52) Представник відповідача\~Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області в задоволенні позову заперечень не мав, просив розгляд справи провести без його участі, що вбачається з його письмового відзиву на позовну заяву ь(а.с.53,54). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Дяківка, Буринського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с.9). З довідки Дяківської сільської ради вбачається, що на день смерті із [PERSON] проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] , заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.11). Вказані обставини свідчать, що останній, будучи спадкоємцем першої черги за законом в силу ст.529 ЦК Української РСР (положення якого діяли на час відкриття спадщини), прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] відповідно до п.1) ч.1 ст.549 цього Кодексу, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що також підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.10). 30.06.2004 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Дяківської сільської ради Кондрух С.Б. та зареєстрований в реєстрі за №33 (а.с.21). Цим заповітом [PERSON] належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів [PERSON] .. В подальшому, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 21.07.2005 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області Черниш Д.М., яким зробив нове розпорядження на випадок своєї смерті, зокрема. Все своє майно заповів [PERSON] , 1927 року народження (а.с.46). За змістом\~ст.1254\~ЦК України\~заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Вказані положення закону свідчать, що заповіт на користь [PERSON] , посвідчений Сілівановим П.П. 30.06.2004 за №33, був скасований, так як спадкодавець посвідчив 21.07.2005 року новий заповіт на користь [PERSON] .. Відповідачі визнали доводи позивача, що [PERSON] померла не прийнявши спадщину після смерті [PERSON] і це вбачається з письмових відзивів останніх на позовну заяву. Так як це також підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с.22), то ці обставини не підлягають доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК України, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності чи добровільності їх визнання. Враховуючи, що спадкоємець за заповітом помер не прийнявши спадщину, а спадкодавець не підпризначив іншого спадкоємця на такий випадок (ст.1244 ЦК), має місце спадкування за законом. До кола спадкоємців першої черги за законом належить син [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть (а.с.16,17) Як вбачається із свідоцтв про народження та свідоцтва про шлюб (а.с.18-20) [PERSON] має двох дочок [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , які є внуками [PERSON] та, згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, мають право на спадкування тієї частки, яка належала б їхньому батьку (спадкування за правом представлення). Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [PERSON] , маючи право на спадкування за законом після померлого [INFO] свого діда [PERSON] частки, що належала б її батьку (якби він був живий на час відкриття спадщини), не подала у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вважала, що її прийняла спадкоємець за заповітом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не подала своєчасно заяви про прийняття спадщини, оскільки була необізнаною, що набула права на спадкування за правом представлення і спадщина після смерті [PERSON] до теперішнього часу залишається відкритою, органами нотаріату свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру (а.с.22). Також вбачається, що остання проживає не за місцем відкриття спадщини і про своє право на прийняття спадщини, дізналася лише наприкінці 2019 року. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сталої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. При цьому, гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй Постанові від 17.10.2018 року в справі №681/203/17-ц, принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Виходячи з\~наведеного та враховуючи, що спадщина до теперішнього часу є відкритою і судом не встановлено фактичних даних про її оформлення іншими особами, а [PERSON] пов`язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме її майно виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є, суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений нею з поважних причин наведених вище, так як вони були для неї об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved