Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивач у жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 08.04.2014 року, просить визнати дійсним договір №97/164 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений і зареєстрований 25.11.1997 року Чернігівською універсальною товарною біржою Джи-Ай-Пі. Також позивач просить визнати за ним право власності на 2/3 частини вказаної вище квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Обгрунтував позивач свої вимоги тим, що його покійний батько [PERSON] у вересні 1997 року повернувся з матір'ю [PERSON] з Росії (де продав свою квартиру) та виявив бажання купити квартиру в м. Чернігові та переїхати в дане місто на постійне місце проживання. Квартиру по [ADDRESS] знайшли через оголошення. Дана квартира продавалася агентами нерухомості на замовлення [PERSON] Позивач з батьком неодноразово виїжджали оглядати квартиру, безпосередньо сама [PERSON] була присутня під час показу спірної квартири, також вона була присутня разом із сестрою (так вона вказала) під час підписання договору купівлі - продажу квартири та під час передачі коштів, які сплачувалися покупцем за договором. Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] було укладено 25.11.1997 року та зареєстровано Чернігівською універсальною товарною біржею Джи-Ай-Пі. Право власності на придбану квартиру було зареєстровано за покійним батьком позивача в Чернігівському МБТІ 03.12.1997 року за реєстраційним номером 16286. Батько позивача - [PERSON] за життя 11.08.2011 року залишив заповіт, яким на випадок смерті заповів усе своє майно позивачу. Проте, [PERSON], дізнавшись про смерть батька позивача, отримала дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], зареєструвала за собою право власності та намагалася повторно продати її, подавши відповідні об'яви до газет. Позивач звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, а його сестри [PERSON] та [PERSON], які залучені до участі у справі в якості третіх осіб, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємці покійного [PERSON], який помер [INFO] не надали нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на квартиру. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги позивача про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним, проте заперечували проти вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом, оскільки мають намір оскаржити заповіт, так як подавали в судове засідання заяви про вступ у справу в якості третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору, де просили суд визнати недійсним заповіт, залишений батьком на користь сина, проте судом відхилені клопотання третіх осіб, оскільки оскарження заповіту не є предметом данного спору і такі заяви ними були подані в останнє судове засідання, що потягло б за собою затягування розгляду справи, враховуючи, що в провадженні суду справа перебуває з 18.10.2013 року. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що підпис від імені [PERSON] в договорі купівлі - продажу спірної квартири виконаний не нею, а тому такий договір не може бути визнаний дійсним. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у даній справі та у справі №2/2506/42/12, що витребувана з архіву Деснянського районного суду м. Чернігова, суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Першою чернігівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №58/2012 до майна [PERSON], який помер [INFO] в м. Чернігові, що підтверджується копією спадкової справи на а.с.82-110. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 11.08.2011 року, залишеним [PERSON] на користь сина [PERSON], звернувся позивач 10.04.2012 року. Треті особи [PERSON] та [PERSON] відповідно 20.01.2012 року та 27.01.2012 року звернулися до нотаріуса із заявами про приняття спадщини за законом після смерті батька, оскільки є непрацездатними за віком та мають право на обов'язкову долю згідно ст.1241 ЦК України. Постановами від 10.10.2012 року та від 08.11.2012 року відмовлено спадкоємцю [PERSON] відповідно до поданих нею заяв у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири, оскільки спадкоємець не надала нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю (а.с.23, 26) [PERSON] 31.07.2012 року подала нотаріусу заяву про призупинення видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з її наміром звернутися до суду з позовом про оспорювання заповіту (а.с.22). В судовому засіданні встановлено, що 25.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений і зареєстрований 25.11.1997 року Чернігівською універсальною товарною біржою Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164. Право власності на придбану квартиру відповідно до реєстраційного напису було зареєстровано за [PERSON] в Чернігівському МБТІ 03.12.1997 року за реєстраційним номером 16286 (а.с.19-20). Згідно інформації Чернігівського МБТІ на а.с. 21, станом на 13.02.2012 року право власності на [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 25.11.1997 року №97/164, укладеного Чернігівською універсальною товарною біржею Джи - Ай-Пі. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.09.2013 року позовні вимоги [PERSON] до комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про скасування реєстрації договору задоволено. Скасовано реєстрацію договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] за №97/164 від 25.11.1997 року, виконану 03.12.1997 року на паперових носіях комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.30,31) Проте, вказані судові рішення скасовані ухвалою колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 20.09.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №154 від 16.09.2013 року [PERSON] отримала дублікат свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS], замість свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1997 року №17-11592, у зв'язку з втратою оригіналу (а.с.49) З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2014 року, надісланої на запит суду, вбачається, що 07.10.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданного 20.09.2013 року виконкомом Чернігівської міської ради (а.с.134) За життя [PERSON] 01.07.2011 року звертався до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання договору №97/164 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнання за ним права власності на цю квартиру, проте провадження у справі №2/2506/12 було закрито ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2012 року на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України, тобто у звязку зі смертю сторони у справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала дійсність договору купівлі - продажу спірної квартири, посилаючись на те, що підпис у договорі від імені продавця зроблений не нею, а іншою особою. Проте, висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи Київської незалежної судово - експертної установи №0785 від 20.03.2014 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі «продавець» в договорі №97/164 купівлі - продажу нерухомого майна від 25.11.1997 року виконані саме [PERSON]. (а.с.172-178). Відповідач проти вказаного висновку судового експерта заперечувала, посилаючись на те, що у справі №2/2506/42/12 за позовом [PERSON] до неї про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна також проводилася судова почеркознавча експертиза, за висновком якої встановлено, що підписи у договорі купівлі продажу нерухомого майна №97/164 від 25.11.1997 року виконані не нею, а іншою особою. У справі №2/2506/42/12, яка направлялася експертам Київської незалежної судово - експертної установи, є висновок експерта Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України в Чернігівській області №699 від 01.02.2012 року, згідно якого встановлено, що досліджувальні підписи від імені [PERSON] у графі «продавець» в договорі №97/164 купівлі - продажу нерухомого майна від 25.11.1997 року виконані не [PERSON], а іншою особою (справа №2/2506/42/12 а.с.68-71) Проте, з данного висновку вбачається, що на дослідження експертам були надані документи, в яких були зразки підпису [PERSON] в документах за 2004 та 2009 роки, а також експериментальні зразки підпису [PERSON], відібрані у неї в судовому засіданні наприкінці 2011 року. Разом з тим, у судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що вона змінила свій підпис у порівнянні з 1997 роком, а тому їй було запропоновано судом при відібранні експериментальних зразків підпису виконати його у тому вигляді, як вона його виконувала у 1997 році, оскільки саме таким підписом вона користувалася при підписанні документів про приватизацію квартири у 1997 році та при написанні заяви про отримання паспорту у 1996 році, тобто близько до часу укладення договору купівлі - продажу. А також у [PERSON] окремо було відібрано зразки підпису, який вона використовує на даний час. Таким чином, висновок експерта Київської незалежної судово - експертної установи грунтується на дослідженні документів з вільними зразками підпису [PERSON] станом на 1996, 1997 роки та з експериментальними зразками її підпису, який вона використовувала на той час, і як вона стверджувала в судовому засіданні, який вона в подальшому змінила. А у висновку Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України дослідження зроблене на підставі порівняння зразків підписів відповідача у документах за 2004, 2009 роки та експериментавльних зразків зміненого нею підпису, відібраних у неї в судовому засіданні 05.12.2011 року. За таких обставин, суд вважає висновок експерта Київської незалежної судово - експертної установи обгрунтованим, оскільки він грунтується на дослідженні документів з вільними зразками підпису [PERSON] станом на 1996, 1997 роки та з експериментальними зразками її підпису, який вона використовувала на той час, а тому він є належним доказом у даній справі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири є дійсним, оскільки відповідає вимогам здійснення такого правочину, чинним на час його укладення. Так, відповідно до вимог статті 15 діючого на час укладення договору Закону України «Про товарну біржу», угоду було зареєстровано на Чернігівській універсальній товарній біржі Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164. Право власності [PERSON] на придбану за договором квартиру зареєстровано Чернігівським МБТІ (реєстрова книга № 170, реєстровий № 16286). Втім, договір не було посвідчено нотаріально. Згідно статті 47 ЦК Української РСР, що діяв на час укладення Угоди, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки реальне виконання сторонами умов договору по справі повністю доведено, проте відповідач заперечує підписання договору, але її заперечення спростовано належними доказами, а тому позов про визнання договору №97/164 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого і зареєстрованого 25.11.1997 року Чернігівською універсальною товарною біржою Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164, дійсним, підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання за ним права власності на частину квартири у порядку спадкування, вважаючи її передчасно заявленою. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач та треті особи відповідно до ст. 1261 ЦК України прийняли спадщину, подавши заяви до нотаріальної контори, проте нотаріус на даний час не видала свідоцтв про право на спадщину на квартиру через відсутність документів щодо належності майна спадкодавцю. Окрім того, на час розгляду справи встановлено, що з 07.10.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданного 20.09.2013 року виконкомом Чернігівської міської ради. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оскільки матеріалами справи підтверджено набуття покійним спадкодавцем права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі укладеного правочину, питання правомірності реєстрації за [PERSON] у 2013 році права власності на продану квартиру на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданного 20.09.2013 року виконкомом Чернігівської міської ради позивачем та іншими заінтересованими особами (спадкоємцями) не ставилося, а тому підстав для визнання за позивачем права власності на частину квартири у порядку спадкування в судовому порядку з обґрунтування, зазначеного позивачем, суд не знаходить.

Outcome: partial