Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди у розмірі 100000 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.10.2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5224640, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] . 22.08.2017 року у м.Львові сталась ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки Кіа Rio, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 14.09.2017 року [PERSON] визнано винною за настання ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності. За зверненням потерпілого, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Позивач зазначає, що відповідач протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП не повідомив страховика про настання страхового випадку, а ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило кошти потерпілому, а тому в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 30.01.2018 року направило відповідачу регресну вимогу, яка залишена нею без реагування. Ураховуючи наведене, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 100 000грн. 07.04.2020 представник відповідача [PERSON] адвокат Вишневський М.С., який діє на підставі ордеру серії ЛВ №160528 від 31.03.2020 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що [PERSON] у день настання ДТП звернулася в телефонному режимі за н.т. 044 2386238 та повідомила про настання страхового випадку. Відповідальна особа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідь на телефонний дзвінок зазначила, що письмово звертатися не потрібно, страховий випадок зафіксовано. Також, відповідач надала потерпілому [PERSON] копію страхового полісу для зверненням за страховою виплатою. Зазначає, що вимога позивача є зловживання правом, факт настання ДТП ніким не оспорюється, позивач сам виплатив страхове відшкодування, а тому позов вважає безпідставним та просить відмовити у задоволенні такого. Ухвалою судді від 11.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, однак представник відповідача [PERSON] адвокат Вишневський М.С., який діє на підставі ордеру серії ЛВ №160528 від 31.03.2020 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить такого. Суд встановив такі обставини справи. 22.10.2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5224640, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] /арк.спр.5/. 22.08.2017 року у м.Львові сталась ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки Кіа Rio, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що стверджується довідкою №3017235346351651 про дорожньо- транспортну пригоду УПП у м.Львові /арк.спр.6-7/. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 14.09.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що вона 22.08.2017 року близько 18 год. 30 хв. на перехресті вулиць Тунельна-Вінниця у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Skoda Oktavia», д.н.з. « [NUMBER] », під час руху не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її змінами, не вибрала безпечної швидкості руху, виїхала на зустрічну смугу руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio», д.н.з. « [NUMBER] » (транзит) під керуванням водія [PERSON] /арк.спр.8/. Суд встановив, що 22.08.2019 о 19:10 год. [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з письмовою заявою про настання страхового випадку /арк.спр.11-17/. Згідно звіту №185165 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 10.09.2017 року вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу Кіа Rio 1.4 МТ Міd, д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 179348,37грн. /арк.18-32/. За зверненням потерпілого, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 100 000грн., що підтверджується платіжним дорученням №7137 від 19.10.2017 /арк.спр. 35/. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте у разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі №6-2011цс16, постановах Верховного Суду № 464/9091/15-ц від 18.11.2019 року; № 161/12859/16-ц від 07.11.2019 року; № 306/1061/15-ц від 06.11.2019 року; № 355/205/17 від 16.10.2019 року; № 522/12307/15-ц від 14.08.2019 року; № 464/849/16 від 20.02.2019 року; № 686/21485/17 від 13.02.2019 року; № 278/443/17 від 23.01.2019 року. Як убачається з матеріалів справи, потерпілий [PERSON] 22.08.2017 року, тобто в день ДТП, повідомив ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про дорожньо- транспортну пригоду, що стверджується заявою про настання страхового випадку /арк.спр.11-17/. Отже, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, позивачем за заявою потерпілого, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення саме відповідачем [PERSON] страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про відшкодування збитків в порядку регресу. Посилання позивача в позові на правовий висновок Верховного Суду України, який міститься у постанові від 12 лютого 2014 року ( справа №6-1цс14), є безпідставним. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у звязку із неузгодженістю нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після внесення до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року, яка не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому передбачене статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право регресного позову має на меті забезпечення відшкодування страховику понесених ним необґрунтованих виплат, чого у цій справі не встановлено. У зв`язку із викладеним, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed