Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору найму на користування службовим житловим приміщенням та ордеру №1609 від 27.06.2013 року йому було надано у користування квартиру [ADDRESS]. Рішення суду від 12.09.2014 року виданий йому ордер на житлове приміщення №1609 від 27.06.2013 року на квартиру [ADDRESS] визнано недійсним та його виселено з вказаної квартири. Зазначив, що ордер було визнано не дійсним не з підстав визначених ч. 1 ст. 117 ЖК України, а тому відповідно до приписів ст. 9, 109, ч. 2 ст. 117 ЖК України має бути надане інше житлове приміщення. Тому просить зобовязати виконавчий комітет Сумської міської ради надати йому у користування іншу жилу квартиру у межах м. Суми , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, а також відповідає за розміром і благоустроєм наданому за ордером житлу. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить покласти обовязок з надання йому квартири у межах м. Суми , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, а також відповідає за розміром і благоустроєм наданому за ордером житлу, на обох відповідачів. Представник відповідача СМВ УМВС України в Сумській області позов визнала частково. Вважає, що оскільки вони не мають вільних жилих приміщенням, квартиру позивачу має бути надано виконавчим комітетом Сумської міської ради. Інший відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника СМВ УМВС України в Сумській області, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2013 року виконавчим комітетом Сумської міської ради виданий на імя позивача ордер на право заняття службового житлового приміщення квартири № 1 про провулку 2-й Продольний, 1 в м. Суми. (а.с. 5) 27.06.2013 року між СМВ УМВС України в Сумській області та позивачем було укладено договір найму на користування службовим житловим приміщенням квартирою № 1 про провулку 2-й Продольний, 1 в м. Суми.(а.с. 6) Позивач вселився у вказану квартиру та був в ній зареєстрований 09 липня 2013 року, що підтверджується адресною довідкою (а.с. 24 справа №591/4764/14-ц) З матеріалів цивільної справи Зарічного районного суду м. Суми №591/4764/14-ц вбачається, що Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2014 року ордер на службове житлове приміщення №1609 від 27.06.2013 року на квартиру [ADDRESS] виданий позивачу визнано недійсним та позивача виселено з вказаної квартири. Як вбачається із змісту судового рішення, підставою для його прийняття стало те, що ордер було видано з порушенням вимог закону: спірне житлове приміщення належало на праві власності фізичній особі та не було вільним, а виконавчий комітет Сумської міської ради не мав права розпоряджатися спірною квартирою. Згідно з ст.58, 122 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи службового приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.\~\~Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно з ч.1 ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.\~\~ Відповідно до ч.2 ст. 117 ЖК України у випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснив, що у випадку, коли позов предявлено особами, права яких порушено видачею ордера, суд покладає на орган, що здійснює управління житловим фондом, обовязок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше, яке за змістом ч.2 ст. 117 ЖК України має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером. Під особами, права яких порушено, тут розуміються особи, на жиле приміщення яких видано ордер. Як вже було встановлено судом, жиле приміщення (квартира [ADDRESS]) було надано [PERSON] не в порядку черговості, а як службове, хоча відповідно до вимог ч.1 ст. 118 ЖК України до службових не могло бути включено, оскільки належало на праві власності [PERSON], якій помер, та спадкоємцем якого є [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи №591/4764/14-ц (а.с. 87-88) та пояснень позивача у судовому засіданні, до видачі 27.06.2013 року позивачу ордеру на вселення у спірну квартиру, він у м. Суми зареєстрований не був, а був зареєстрований у Краснопільському районі Сумської області. На обліку осіб що потребують поліпшення житлових умов у м. Суми позивач не перебував. Як зазначив позивач у судовому засіданні до отримання ордеру та вселення у спірну квартиру, він житла на території м. Суми не мав, а винаймав житло у м. Суми у приватних осіб. За положенням ст. 31, 34, 36, 37 ЖК України - Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, визначеному законом. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень за місцем проживання та за місцем роботи. Порядок надання службових житлових приміщень працівникам органів МВС України, яким є позивач, врегульовано ст. 118, 121, 122 ЖК України, «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» та «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» (наказ Наказ МВС України від 10.09.2004 року № 1039) Виселення зі службових жилих приміщень у звязку з визнанням недійсним спеціального ордеру також, окрім ст. 117 ЖК України, врегульоване також наведеними вище «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» та «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України». Аналізуючи у сукупності наведені вище норми закону можна зробити висновок про те, що інше житлове приміщення у звязку з виселенням з підстав визнання недійсним ордеру має надавати саме адміністрація підприємства, установи чи організації, яка прийняла рішення про надання службового житла, та у разі коли особа, яка вселилися з порушенням встановленого законом порядку, до вселення у спірне житлове приміщення, з якого вона підлягає виселенню, займала жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду і при вселенні у спірне житлове приміщення звільнила його. За наведених обставин та норм закону, позивач не має права на забезпечення житлом в тому порядку на якому він наполягає а саме, фактично позачерговому та без перебування на відповідному житловому обліку, наданні йому квартири, яка знаходиться у межах м. Суми і відповідає встановленим санітарним й технічним вимогам, а також відповідає за розміром і благоустроєм наданому за недійсним ордером житлу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: dismissed