Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей у справах дітей Нікольської селищної ради Донецької області, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що 19.05.1989 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, під час якого [INFO] у них народився [PERSON] . [INFO] мати дитини - [PERSON] померла. Місцезнаходження батька дитини не відоме, дитина його не знає. Весь час дитиною опікувалась мати, а відповідач не створював належних умов для його проживання, не забезпечував дитину відповідним харчуванням, не цікавився навчанням сина, не дбав про набуття ним повної загальної середньої освіти, не готував до самостійного життя. Батько з дитиною не спілкується, зустрічами з сином нехтує, в житті та розвитку не відіграє ніякої ролі, батьківського піклування з його сторони не має, тим самим він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та фактично відмовився від сина, чим створює умови, які шкодять інтересам дитини. Також, зазначає, що 24.08.2015 року по [ADDRESS] під час вибуху невстановленого вибухового пристрою дитина [PERSON] отримав множинні тілесні ушкодження, залишився без правого ока. Мати [PERSON] , як представник малолітнього потерпілого, була залучена до розслідування надзвичайної пригоди з дитиною. Дитині з 21.12.2015 року була встановлена інвалідність на п`ять років. [PERSON] має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів та отримала фізичне каліцтво. У листопаді 2020 року потрібно було пройти лікарську консультаційну комісію для продовження статусу дитини з інвалідністю, але на цей час мати дитини померла, а батько місце проживання/перебування якого не відомо, не цікавився життям сина, не здійснив необхідні заходи щодо проходження перекомісії та подовження інвалідності. З лютого 2020 року соціальні призупинені, у зв`язку з відсутністю офіційного представника дитини. Також, у зв`язку з відсутністю офіційного представника не є можливим отримати паспорт неповнолітньому [PERSON] . З огляду на вищевказане, вважає, що в діях відповідача мається винна поведінка, яка виразилася в тому, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення дитині достатнього життєвого рівня, всебічного виховання і розвитку, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться життям і навчанням, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. В зв`язку з чим, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 19.08.2021 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для надання документу, що підтверджує повноваження особи, яка підписала позовну заяву, та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків. 28.08.2021 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачембуло подано заяву про усунення недоліків з документом, що підтверджує повноваження особи, яка підписала позовну заяву. Володарським районним судом Донецької області, в порядку ст. 187 ЦПК України, зроблено запит з метою встановлення місця реєстрації відповідача на території Нікольської селищної ради Донецької області, та отримано відповідь, що відомості щодо реєстрації місця проживання останнього в реєстрі територіальної громади відсутні. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 28.08.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, зокрема відповідачу на останню відому адресу місця його реєстрації в [ADDRESS]. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Інші клопотання учасниками судового процесу не заявлялися. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 27.09.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Служби у справах дітей Нікольської селищної ради Донецької області, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] - Чемова Т.К. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, його місцезнаходження та місце роботи не відомо, тому він повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників справи. Розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.05.2006 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 31. Відповідно до Розпорядження голови Нікольської райдержадміністрації Донецької області № 290 від 16.07.2018 року неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого УСЗН Нікольської РДА [PERSON] , [INFO] , призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда, та його законним представником є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.01.2020 року [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Згідно інформації Нікольської гімназії «Софія» з загальноосвітньою школою І ступеня № 2 Нікольської селищної ради Донецької області № 212 від 10.06.2021 року [PERSON] навчається в Нікольській гімназії «Софія» з загальноосвітньою школою І ступеня № 2 Нікольського району Донецької області з вересня 2020 року. Батько [PERSON] за час навчання хлопця контакту з гімназією не підтримував, успіхами сина в навчанні не цікавився, з вчителями та класним керівником не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Відповідно до інформації Маріупольської спеціальної школи № 37 Донецької обласної ради № 100 від 25.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , навчався в Маріупольській спеціальній загальноосвітній школі № 37 з 01.09.2012 року по 04.09.2020 року та вибув до Нікольської гімназії. Батько [PERSON] за період навчання школу не відвідував, батьківські збори ігнорував, зв`язок з педагогами не підтримував. Матеріально дитині не допомагав, життям сина не цікавився. За весь час навчання жодного разу батька ніхто не бачив. Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області № 04/1-571 від 30.06.2021 року дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному огляді від народження у лікаря-педіатра Нікольської амбулаторії ЗП/СМ № 1. Мати разом з дитиною відвідувала лікаря-педіатра з метою медичного огляду, щеплення, з приводу захворювання дитини, сама без присутності батька - [PERSON] . З 24.08.2015 року дитина [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку, має статус дитини з інвалідністю. Інвалідність дитина отримала після мінно-вибухової травми. Лікуванням та реабілітацією дитини з інвалідністю займалась мати [PERSON] . Батько [PERSON] не відвідував сімейного лікаря з приводу лікування, проведення щеплення дитини. З січня 2020 року за дитиною з інвалідністю піклується старша сестра - [PERSON] (у зв`язку з тим, що мати померла [INFO] ). Відповідно до повідомлення КНП «Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь» № 01/319 від 30.06.2021 року дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в КНП «ОДКТС м. Маріуполь» з 24.05.2021 року по теперішній час. За цей час батько не відвідував його, не дзвонив та будь-яким іншим чином не спілкувався з [PERSON] . У співробітників санаторію дитиною не цікавився. Рішенням виконкому Нікольської селищної ради Донецької області № 102 від 14.07.2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . Місцезнаходження батька дитини [PERSON] невідоме, дитина його не знає. Весь час дитиною опікувалась мати, а відповідач не створював належних умов для його проживання, не забезпечував дитину відповідним харчуванням, не цікавився навчанням сина, не дбав про набуття ним повної загальної середньої освіти, не готував до самостійного життя. Батько зустрічами з сином нехтує, в житті та розвитку не відіграє ніякої ролі, батьківського піклування з його сторони не має, тим самим він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та фактично відмовився від сина, чим створює умови, які шкодять інтересам дитини. Виходячи з наведеного, з метою захисту прав та інтересів дитини, виконавчий комітет Нікольської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, її життям та здоров`ям не цікавиться, ні усно ні письмово не спілкується та взагалі не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи та піклування. Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах дитини, слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, задовольнивши вимоги позивача у повному обсязі. Також, слід зазначити, що відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 02.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved