Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту -ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - відповідачі, спадкоємці) про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.02.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 30474,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.02.2015. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, у яких адресами їх реєстрації зазначено: [ADDRESS] . 11.08.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, було надіслало претензію кредитора до Сьомої київської державної нотаріальної контори. 15.09.2017 року позивач отримав відповідь нотаріальної контори про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». На думку позивача, таким чином відповідачі прийняли спадщину до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 28.12.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до спадкоємців з листом-претензією, але оскільки вимоги позивача відповідачами не виконані в добровільному порядку, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав дану позовну заяву до суду та просив стягнути з відповідачів, як спадкоємців позичальника, заборгованість у розмірі 8907,57 доларів США, що за курсом 26.01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.03.2018 року складає 231685,90 грн. та судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», справу розглянути без участі представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду відзив на позовну заяву, в якій просили в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, та клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, 19 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д 08-02-07 МК за яким останній отримав кредит в розмірі 30474,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.02.2015 (а.с. 7-9). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер (копія актового запису про смерть (а.с. 15). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною 1 та частиною 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідачів, як спадкоємців позичальника, заборгованість у розмірі 8907,57 доларів США, що за курсом 26.01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.03.2018 року складає 231685,90 грн., посилаючись на те, що відповідно відміток у паспорті [PERSON] та відповідачі зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-14). При цьому на підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію претензії кредитора від 21.07.2017 року, яка надсилалася до Сьомої київської державної нотаріальної контори (а.с. 18) та лист-претензію від 11.12.2017 року на адресу відповідачів (а.с. 20). Як убачається із відповіді Сьомої київської державної нотаріальної контори від 19.08.2017 року на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк», 13.09.2014 року на підставі вказаної претензії кредитора нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 407/2017, будь-які спадкоємці до Сьомої київської державної нотаріальної контори не зверталися (а.с. 19). Отже для правильного вирішення вказаного спору необхідно встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] , розмір їх часток у спадщині, а також вартість майна, яке вони отримали у спадщину. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо кола спадкоємців після померлого позичальника, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями та вартість майна, прийнятого спадкоємцями. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу, позбавляє суд можливості вирішити по суті заявлені позовні вимоги. Разом з цим, Суд не може взяти до уваги твердження позивача щодо визнання відповідачів такими, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняли спадщину протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, оскільки 27.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією паспорта [PERSON] та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , що було надано відповідачами разом з відзивом на позовну заяву. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, реєстрація спадкоємців за однією адресою із спадкодавцем не є безумовним доказом того, що спадкоємці фактично перебували за даною адресою та є такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed