Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Представника позивача Бурлай Дмитро Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся із позовом до Нововоронцовського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що позивачу на праві власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31150485 від 13.04.2012 року Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби накладено арешт нерухомого майна та здійснено відповідне обтяження за №12903096, зареєстрованого 22.08.2012 року Херсонською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Однак відсутнє жодне рішення про наявність у позивача боргу, тому підстави для арешту відсутні. Оскільки обтяження накладено помилково, представник позивача просив зняти арешт з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який було накладено згідно з постановою Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби від 13.04.2012 року ВП 31150485 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження №12903096, зареєстрованого 22.08.2012 року Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції. У судове засідання представник позивача, позивач не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та просив його задовольнити, оскільки арешт на майно [PERSON] було накладено помилково. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №174607936 від 22.07.2019 року. З вказаної Інформації вбачається, що 22.08.2012 року за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31150485 від 13.04.2012 року Нововоронцовським районним відділом державної виконавчої служби накладено арешт нерухомого майна та здійснено відповідне обтяження за №12903096, зареєстрованого 22.08.2012 року Херсонською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. З постанови про накладення арешту на майно боржника від 13.04.2019 року вбачається, що арешт накладався на майно [PERSON] . З відповіді Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області №5129 від 24.07.2019 року вбачається, що за моніторингом АСВП на предмет відкритих чи завершених виконавчих проваджень вбачається, що виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на примусове виконання не надходили та в провадженні не перебувають. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності відповідно до норм\~ЦК України\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч.1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1,2\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2ст. 19\~Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Таким чином, встановлено, що арешт на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належний на праві власності [PERSON] , накладений в межах виконавчого провадження, за яким власник майна не була боржником. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved