Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ « Приватбанк » звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 22.07.2013 року має заборгованість - 24087.36 грн., яка складається з наступного: - 2963.00 грн. - заборгованість за кредитом; - 12151.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7350.00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно умов кредитного договору: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1123.21 грн. - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 24087.36 грн., а також судові витрати. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення в якому зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами: відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2007 року, Відповідач отримав кеш кредит у розмірі 3000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 договору - він є дійсним на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Тобто договір є припиненим 11.07.2009 року. Остання виплата за договором відповідачем була здійснена 13.08.2007 року. Перебіг позовної давності почався 25.10.2009 року, що було відомо позивачу. На підставі вищевикладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився по не відомій суду причині, був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до копії заяви підписаної відповідачем від 11.07.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредитний ліміт у сумі 3000 гривень під 24 % на рік. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.07.2007 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON], станом на 22.07.2013 року: · заборгованість за кредитом складає - 2963 грн. 00 коп.; · заборгованість за процентами складає - 12151 грн. 15 коп.; · заборгованість по нарахованій і простроченій комісії - 7350-00 грн. · заборгованість по штрафам - 1623 грн. 21 коп.; Всього 24087 грн. 36 коп.. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатиш Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанком» кредитного договору № б/н від 11.07.2007 року, розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, відповідач позовних вимог не визнав та заявив про застосування строків позовної давності. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 11.07.2007 року. Останнє погашення по договору було здійснено відповідачем 25.09.2007 року, у зв'язку з чим з урахуванням вимог ч.2 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності почався з 25.09.2007 року, з моменту початку невиплат коштів по кредитному договору, коли позивач довідався про порушення свого права. Але позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 31.07.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed