Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач ТОВ «НОВААГРО Україна» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд постановити рішення, про стягнення з останньої на користь товариства суми боргу в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. за договором позики посвідченим 19.01.2010 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером 355. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 19 січня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером 355 відповідно до даного договору [PERSON] отримав від [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 9 799 57 грн. 74 коп. що на день отримання позики було еквівалентно 1224561 доларів США, згідно до п.3 даного договору [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути дану позику в строк до 28.02.2010 р., однак в порушення вказаних умов договору, борг не повернув. 05 липня 2010 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено рішення за позовом [PERSON] відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн. Однак, на момент укладання даного договору в паспорті [PERSON] містився штамп про те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та [PERSON] при укладанні даного договору була надана письмова згода дружини - [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом КМНО [PERSON] від 18.01.2010 р. на укладання боргових зобов»язань. Дане рішення суду набуло чинності, за рішенням суду 21.07.2010 р. видано виконавчий лист, за яким 04.02.2011 р. підрозділом примусового виконання рішень суду ВДВС Головного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження. В подальшому 13.09.2012 р. між [PERSON] та ТОВ «НОВААГРО Україна» укладено угоду про відступлення права вимоги суми боргу [PERSON] перед [PERSON] за договором позики посвідченим 19.01.2010 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером 355 в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області було проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні з [PERSON] на ТОВ «НОВААГРО Україна», 01.06.2013 р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень суду ВДВС Головного управління юстиції Київської області проведено заміну сторони у виконавчому провадженні. Однак, за час проведення виконавчих дій постійного місця отримання доходів [PERSON] не виявлено, однак встановлено наявність майна-земельної ділянки та будинку у дружини [PERSON] - [PERSON] Також позивач вказує на те, що кошти отримані [PERSON] в борг у [PERSON] були витрачені на потреби сім»ї, оздоблення будинку загальною площею 268,7 кв.м. надвірних будівель, прибудинкової території за адресою [ADDRESS], на придбання рухомого майна - автомобілів «Фольксваген Пассат» д/н [NUMBER], «Ауді А6» д/н [NUMBER], «Деу Ланос» д/н [NUMBER]. «Мерседес « д/н [NUMBER]. За вказаних обставин позивач вказує, що дружина позичальника також відповідає за виконання обов»язків позичальника за договором позики. Посилаючись на ст.ст. 1046-1050, 526, 530, 610, 190 ЦК України, ст.ст. 61, 65 СК України просили заявлені позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також зазначала, що кошти витрачені на потреби сім»ї, придбання майна як нерухомого такі рухомого, а тому оскільки позичальник ухиляється від виконання взятих зобов»язань, кошти слід стягнути з його дружини, яка надавала згоду на укладання даної угоди. Відповідачка та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.07.2009 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, також згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 25 червня 2012 р. здійснено поділ майна подружжя, за яким [PERSON] сплачено на користь [PERSON] 1 125 245 грн. як компенсацію вартості його частини в спільному майні подружжя, однак на даний час ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2014 р. дана ухвала скасована та справа повернута до суду першої інстанції для продовження її розгляду, також вказували суду на те, що з квітня 2009 р. [PERSON] та [PERSON] припинили підтримувати всілякі сімейні стосунки, жодних коштів від [PERSON] відповідачка не отримувала, про укладання даного договору позики їй відомо не було, дійсно нею - [PERSON] було дано нотаріально посвідчену згоду [PERSON] для укладання договорів позики, однак, колишній чоловік пояснив їй це як формальність, яка потрібна йому для ведення бізнесу, при укладанні договору позики [PERSON] присутня не була. Залучений судом до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що дійсно при укладанні даного договору позики він вже був розлучений з відповідачкою, однак, оскільки свідоцтва про розірвання шлюбу він не отримав, нотаріус запропонувала йому зробити згоду дружини, зазначав, що в січні 2010 р. він працював начальником Оболонського відділення №52 ВАТ АБ «Укргазбанк» та до нього звернувся його підлеглий [PERSON] який попросив його стати поручителем за договором позики між [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] мав вже боргові зобов»язання перед [PERSON], однак, оскільки для договору позики, поруки та застави не вистачало документів, [PERSON] почав наполягати на оформленні договору позики між ним - [PERSON] та [PERSON], на що він усвідомлюючи загрозу для свого життя та життя його дітей, а також нікчемність даного правочину погодився і по телефону без пояснення мети попросив колишню дружину оформити дану згоду, а на наступний день оформлено договір позики, коштів за яким він не отримував. В задоволенні позову просив відмовити посилаючись на свої письмові заперечення. Третя особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судові засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, росили справу розглянути в їх відсутності, що суд вважає можливим з урахування думки учасників судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером 355 відповідно до даного договору [PERSON] отримав від [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 9 799 57 грн. 74 коп. що на день отримання позики було еквівалентно 1224561 доларів США, згідно до п.3 даного договору [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути дану позику в строк до 28.02.2010 р. ( а.с. 6). Однак, в порушення вказаних умов договору, борг не повернув. 05 липня 2010 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено заочне рішення за позовом [PERSON] відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн. ( а.с. 8-9). Дане рішення суду набуло чинності, за рішенням суду 21.07.2010 р. видано виконавчий лист, за яким 04.02.2011 р. підрозділом примусового виконання рішень суду ВДВС Головного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження. ( а.с. 10). В подальшому 13.09.2012 р. між [PERSON] та ТОВ «НОВААГРО Україна» укладено угоду про відступлення права вимоги суми боргу [PERSON] перед [PERSON] за договором позики посвідченим 19.01.2010 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером 355 в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. ( а.с. 26). 01.06.2013 р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень суду ВДВС Головного управління юстиції Київської області проведено заміну сторони у виконавчому провадженні. ( а.с. 26). Як вбачається з матеріалів справи та даного договору позики при укладанні договору [PERSON] нотаріусу надано згода [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом КМНО [PERSON] від 18.01.2010 р. на укладання боргових зобов»язань. Відповідно до матеріалів справи 20 лютого 1999 р. в Виконавчому комітеті Вишневої міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено актовий запис № 32, даний шлюб розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.07.2009 р., дане рішення набуло законної сили 09.07.2009 р. ( а.с. 48) та відповідно до даного рішення суду подружжю видано свідоцтва про розірвання шлюбу 24 січня 2012 р. ( а.с. 41). Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, встановлено, що на час укладання договору позики 19.01.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено. У відповідності з вимогами ст. 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеному договором і одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Як вбачається з укладеного договору від 19.01.2010 р. в договорі жодним чином не визначено обов»язок нести відповідальність разом з [PERSON], крім того взагалі судом встановлено, що [PERSON] при укладанні даного договору присутня не була, крім того Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено заочне рішення за позовом [PERSON] відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн., з даного рішення не вбачається обов»язку [PERSON] щодо сплати буд-яких коштів. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права на отримання заборгованості від солідарних боржників. Відповідно до вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язані доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). З договору солідарний обов»язок [PERSON] та [PERSON] не вбачається. З урахуванням того, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] на час укладання договору позики вже було припинено відповідно до ч.2 ст.114 СК України, то суд не може прийняти і посилання позивача на ч.1, 3 ст. 61, ч.4 ст.65 СК України з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ні договором позики ні рішенням суду не встановлено, на [PERSON] покладається обовязок його ( договору, рішення суду) виконання, а надання нею згоди, як дружини, на укладення договору не покладає на неї обов»язку щодо повернення коштів з боржником і вона не може відповідати за зобовязаннями [PERSON] як відповідач. Посилання позивача щодо укладання даного договору позики в інтересах сім»ї та витрата отриманих за договором позики коштів на потреби сім»ї, не є доведеною в ході судового розгляду з врахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] придбано земельну ділянку площею 0,1006 га за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку ( а.с. 22, 23, 24). Згідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою : [ADDRESS], будинок загальною площею 268,7 кв.м. станом на час виготовлення даного паспорту 01.08.2008 р. побудовано та станом на 05.08.2008 р. за характеристикою будинку, господарських будівель та споруд його інвентаризаційна вартість становить 1385697 грн. ( а.с. 13-21). Відповідачкою надано суду квитанції та замовлення оформлені на її ім.»я щодо проведення робіт та оплати послуг за виготовлення оздоблення та облаштування будинку за адресою [ADDRESS], з яких вбачається що станом на 2007 р. відповідачкою замовлялось виготовлення сходів (а.с. 52,53) сантехнічного обладнання ( а.с. 54, 55,), кухонних меблів та обладнання ( а.с. 58-60), цегли ( а.с. 61, 62), дверей ( а.с. 63, 64, 68-70), каміну (65-65, 67), підвіконня ( а.с. 72), техніки ( а.с. 73 -75, 76), в»їзних воріт ( а.с. 77-78, 79), паркету ( а.с. 80-81, 82), в 2008 р. ролетів ( а.с. 84), меблів ( а.с. 84, 85-87, 88-90, 91-92,) та іншого обладнання, однак всі надані суду квитанції та замовлення оформлені до укладання договору позики, а тому у суду немає підстав вважати що коштів зяті [PERSON] у [PERSON] витрачені на будівництво та оздоблення даного будинку. Також судом не встановлено, що дані кошти витрачені на придбання транспортних засобів автомобілів «Фольксваген Пассат» д/н [NUMBER], «Ауді А6» д/н [NUMBER], «Деу Ланос» д/н [NUMBER]. «Мерседес « д/н [NUMBER], оскільки як вбачається з довідки УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 13.12.2013 р. на ім.»я [PERSON] було зареєстровано транспортні засоби як ті що вказані позивачем так і інші, які протягом перебування в шлюбі так і після його розірвання реалізовувались та купувались наступні ( а.с. 38). Також зазначені судом обставини підтвердили і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказували суду на те, що тривалий час знають [PERSON] і можуть стверджувати, що з початку 2009 р. [PERSON] та [PERSON] проживали окремо, шлюб між ними розірвано в 2009 р., зазначали що станом на 2008 р. будинок за адресою [ADDRESS], вже було побудовано, оскільки в 2007 р. вони були на святі в даній родині і святкували в бані на даній ділянці, а в 2008 р. святкування проходило в будинку, який було закінчено як будівництвом так і оздобленням. Таким чином, судом не здобуто жодних належних підстав та доказів для задоволення заявлених позивачем позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed