Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування, в обґрунтування якого вказав, що 30.01.2019 року відповідачем [PERSON] було надано заяву-договір №2019/І_С/376-Z0597072-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк», на підставі якої відкрито поточний рахунок в гривні та видано платіжну карту. Відповідно до заяви-договору від 30.01.2019 року відповідачу надано кредит у формі встановленого ліміту на строк кредитування з 30.01.2019 року по 29.01.2020 року (12 місяців) з можливою сумою кредиту до 300000 грн, щомісячним платежем по кредиту 7% мінімум 50 грн, відсотковою ставкою 36% річних і відсотковою ставкою на прострочену заборгованість 48% річних. Своїми підписами в заяві-договорі сторони підтвердили досягнення всіх істотних умов для даного виду договорів. Відповідач активно користувався грошовими коштами, що знаходились на його рахунку, проте зворотних надходжень від відповідача не вистачало для покриття його витрат, у зв`язку з чим станом на 19.08.2020 року виникла заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування в сумі 17463,87 грн., з яких 13521,58 грн. поточна заборгованість по кредиту, 1878,17 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 412,30 грн. поточна заборгованість по процентах, 1651,82 грн. прострочена заборгованість по процентах. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача двічі було направлено вимоги про повернення кредиту, які відповідач залишив без виконання. Зазначаючи на порушення відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з нього на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 2102 грн., сплачений при зверненні до суду. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися. Позивач просить суд розглянути справу у відсутність його представника. Відповідач у наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Судом встановлено,\~що 30.01.2019 року відповідачем [PERSON] було підписано заяву-договір №2019/І_С/376-Z0597072-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк», на підставі якої відкрито поточний рахунок в гривні та видано платіжну карту. Відповідно до цієї заяви-договору у розділі «Паспорт споживчого кредиту» відповідачу було надано кредит у формі встановленого ліміту на строк кредитування з 30.01.2019 року по 29.01.2020 року (12 місяців) з можливою сумою кредиту до 300000 грн, щомісячним платежем по кредиту 7% мінімум 50 грн, відсотковою ставкою 36% річних і відсотковою ставкою на прострочену заборгованість 48% річних. Відповідно до п.3.1. сторони своїми підписами підтвердили досягнення згоди щодо всіх істотних умов заяви-договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими, в тому числі, можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та для кредитних договорів (а.с.29-30). Згідно наданого розрахунку, станом на 19.08.2020 року за відповідачем значиться заборгованість в розмірі 17463,87 грн., з яких 13521,58 грн. поточна заборгованість по кредиту, 1878,17 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 412,30 грн. поточна заборгованість по процентах, 1651,82 грн. прострочена заборгованість по процентах (а.с.5). На адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялась вимога про повернення кредиту, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.34,35). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно за ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За положеннями ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їхнього відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Вивченням заяви-договору від 30.01.2019, яка підписана відповідачем, встановлено, що в ній не зазначена процентна ставка, яка застосовується при користуванні позичальником кредитними коштами. Матеріали справи не містять підтверджень, зміст яких саме Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ АБ «Укргазбанк» розумів відповідач, що саме з ними він ознайомився і погодився, підписуючи заяву-договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з тим, що підтвердження про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг не надані, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Не може суд взяти до уваги і надані суду позивачем Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» з останніми змінами від 11.09.2018 року, оскільки простою перевіркою сайту www.ukrgasbank.com у розділі Головна/Приватним клієнтам/Депозити/Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб в АБ «Укргазбанк» за посиланням https://www.ukrgasbank.com/private/deposits/pravyla_obslugov/ встановлено, що Правила відкриття та обслуговування поточних рахунків на 30 січня 2019 року мали іншу назву, після змін від 11.09.2018 року в них пізніше ще вносились зміни. В заяві-договорі від 30.01.2019 року, підписаній відповідачем, зазначено, що він приєднується до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» від 30.01.2019 року, а така редакція Правил на офіційному сайті позивача відсутня. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін. Беручи до уваги основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеному рішенні зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк. З огляду на встановлені обставини, приведені правові норми та правові висновки, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту не має, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за процентами та за простроченими процентами за користування кредитом в сумі 2064,12 гривень є такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що посилання Банку на умови кредитування у відповідному розділі заяви-договору від 30.01.2019 «Паспорт споживчого кредиту», судом не приймається як доказ на підтвердження досягнення між сторонами угоди щодо розміру сплати процентів за користування кредитними коштами, виходячи з такого. За змістом статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII паспорт споживчого кредиту визначений як інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Така інформація надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит і не є тотожною самому договору споживчого кредитування. В заяві-договорі позичальника міститься інформація щодо банківського продукту, який може бути наданий позичальнику. Крім того зі змісту самої заяви-договору від 30.01.2019 вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності Клієнта з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с.30). Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з такого. В укладеному кредитному договорі у вигляді заяви-договору сторони не обумовили розмір кредиту кредитним лімітом. Навіть у Паспорті споживчого кредиту він визначений орієнтовно у 10000 гривень і міг становити від 0 до 300000 гривень. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. З виписки по рахунку відповідача (а.с.6-7) вбачається, що тіло кредиту штучно збільшувалось за рахунок списання відсотків/прострочених відсотків за користування кредитом, комісій за отримання виписок по рахунку, зняття готівкових коштів та інших списань, не зазначених у заяві-договорі від 30.01.2019. Оскільки судом встановлено, що домовленості між відповідачем та Банком щодо вищевказаних умов кредитування (коли клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитних коштів, у розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, або списання платежів за іншими договорами) не було, нарахування за такою схемою заборгованості (простроченої заборгованості) за тілом кредиту в сумі 15399,75 гривень є необґрунтованим, неприйнятним та таким, що порушує права відповідача як споживача у кредитних правовідносинах. З огляду на приведене суд вважає, що стягненню на користь Банку підлягає фактично отримана і не повернута відповідачем сума кредитних коштів у розмірі 4488,38 гривень з розрахунку 20080 грн 15591,62 грн, де 20080 грн є сума фактично отримана відповідачем шляхом зняття готівки та безготівкових розрахунків, а 15591,62 грн - суми, які вносились на кредитний рахунок. Всі суми обраховані за випискою по рахунку відповідача (а.с.6-7) Оскільки суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 4488,38 гривень. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог у порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, у розмірі 540,21 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial