Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором № DNIRRQ02090181 від 11.07.2007 року, в сумі 107313,08 гривень та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 11.07.2007 року відповідачем було укладено договорі № DNIRRQ02090181, за яким останній отримав кредит у розмірі 7367,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний\~Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписання вказаного договору є згодою відповідача прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Станом на 19.03.2018 року, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 107313,08 грн. Від цієї суми віднімається 13451,40 грн., яка була задоволена судовим наказом Вільногірського міського суду від 28.11.2008 року та стягнута з відповідача, а також просять стягнути штраф 500 грн. (фіксована частина), 5086,34 грн. штраф (процентна складова), у відповідності до п. 5.3 «Умовами та правилами надання банківських послуг». На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що і слугувало підставою звернення до суду. 20 липня 2018 року, по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк, відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Сторони про справі будь-яких заяв та клопотань не заявляли. Суд, ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши докази в справі у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. ст.525,526,629 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання, у відповідності до ст. 611 ЦК України - настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору. Факт виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджуються Анкетою позичальника від 11.07.2007 р. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.7-11). Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав, у свою чергу відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 19.03.2018 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 107313,08 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № DNIRRQ02090181 від 11.07.2007, укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом - [PERSON], станом на 19.03.2018 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 115178,14 грн., яка складається з наступного: 7367,00 грн. - заборгованість за кредитом; 17620,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 90190,34 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; від цієї суми віднімається заборгованість в сумі - 13451,40 грн., яка була задоволена судовим наказом Вільногірського міського суду від 28.11.2008 року та з відповідача стягнуто 13451.40 грн. (а.с.5), таким чином різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом складає 101726,74 грн.; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 5086,34 грн. - штраф (процентна складова) та остаточно заборгованість складає 107313,08 грн. (а.с. 6). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. На підставі Статуту, ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником за всіма правами ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 43). Відповідно до положень ст. ст.526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин правові підстави для стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 5086,34 грн. - процентна складова - відсутні. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, за судовим наказом Вільногірського міського суду з відповідача стягнуто суму заборгованості в розмірі 13451,40 грн., яка підлягає відрахуванню з загальної суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.05.2010 року - 115178,14 та остаточно сума, яка підлягає стягненню з відповідача, складає - 101726,74 грн. Згідно платіжного доручення при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст.141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial