Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 600 822, 43 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, відповідно до укладеного договору № HAH2GF00000014 14.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 48001, 90 дол. США на термін 13.03.2023 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У зв'язку з тим, що боржник порушив умови повернення кредиту, станом на 23.09.2014 року виникла прострочена заборгованість по Договору у розмірі 44439, 53 дол. США, що за курсом 13,52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.09.2014 року складає 600 822, 43 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 346 935, 90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 212 569, 96 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитором у сумі 366, 66 грн., а також штрафів, відповідно до договору 249, 98 грн., фіксована частина та 12 101, 21 грн. процентна частина. В судове засідання представник Позивача не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки до суду відповідача просив суд ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить зворотні повідомлення пошти про направлення на адресу, зазначену у позові судових повісток та оголошення в газеті «Слобідський край» від 06.01.2015 року, про виклик в судове засідання причину своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 того ж Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 тієї ж статті). Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.1050 того ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № HAH2GF00000014 14.03.2008 року отримав кредит у розмірі 48001, 90 дол. США на термін 13.03.2023 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, але порушив умови повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість 44439, 53 дол. США, що за курсом 13,52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.09.2014 року складає 600 822, 43 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом у сумі 346 935, 90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 212 569, 96 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитором у сумі 366, 66 грн., а також штраф - 12 101, 21 грн. процентна частина. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що відповідач вчинив цивільне правопорушення, а тому стягує з нього на користь позивача заборгованість за договором у вказаній сумі та судові витрати. Щодо стягнення з відповідача 249, 98 грн. фіксованої частини штрафу, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у відповідності до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою (штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом - неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (ст.549 ЦК України). Таким чином штраф як вид неустойки за неналежне виконання зобов'язання не може встановлюватися у твердій сумі. Тому, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення штрафу фіксованої частини у розмірі 249, 98 грн. не підлягає задоволенню Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі зазначеного,

Outcome: partial