Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (надалі по тексту - ПАТ «ВБР») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 березня 2014 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено кредитний договір [NUMBER], відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 20 600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1% від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати, строком до 27.03.2017 року. ПАТ «ВБР» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, між тим, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, ні кошти кредиту, ні проценти, ні комісію за його користування в повному обсязі згідно затвердженого графіку не погашає, тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором кредиту, яка станом на 21.03.2016р. складає у сумі 23 517,12 грн., а також судові витрати. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 28 березня 2014 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено Кредитний договір № IKCASHVG.217782.005, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове, платне користування грошові кошти в сумі 20 600,00 грн., терміном користування Кредитом до 27 березня 2017 року, процентна ставка за користування Кредитом 12% процентів річних, також Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,00% відсоток від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. (а.с. 10-12). Період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. (п. 2.4. Договору). Відповідно до п. 4.2.1. Договору, Позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. Пунктом 6.1. Договору передбачено, що за порушення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику проценти в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед відповідачем свої зобов'язання та надав відповідачу кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 16), натомість, відповідач в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Судом встановлено, що 10.12.2015 року на адресу відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості, але вона була залишена поза увагою. (а.с 17-18). В пунктах 3.1.9., 3.1.13 Договору зазначено, що Банк має право достроково стягнути кредит, проценти і комісії в порядку, передбаченому п.п. 2.10.,2.11., 3.1.5., 3.1.6., до настання дати, передбаченої п. 1.3. даного Договору при настанні умов, передбачених п. 3.1.11. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно умов ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Пунктом 6.3 Договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, станом на 21.03.2016. прострочена сума заборгованості складається з: поточної заборгованості по тілу кредиту - 7438,15 грн.; простроченої заборгованості по тілу кредиту - 6826,87 грн.; поточної заборгованості за процентами - 46,65 грн., простроченої заборгованості за процентами - 2556,68 грн.; заборгованості по комісії - 2472,00 грн.; заборгованості за нарахованою пенею - 4176,77 грн., усього в сумі 23 517,12 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved