Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2012 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31.07.2015 р. утворилася заборгованість у розмірі 5995 грн. 92 коп., з яких: 1336 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 2277 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1620 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 261 грн. 71 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 03.04.2012 р. у сумі 5995 грн. 92 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1218 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Суду пояснила, що підписавши заяву 03.04.2012 р. відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає Договір. 03.04.2012 р. встановлено ліміт на кратці 300 грн. знято 265 грн., 05.04.2015 р. збільшено кредитний ліміт до 1400 грн. Відповідачем знято з карткового рахунку 1336 грн. 41 коп. Кредит надано на умовах сплати 30% річних, 2,5% на місяць. Також передбачено сплату 50% комісії, яка нараховується щомісячно. Відповідач сплатила лише два платежі 25.05.2012 р. 100 грн. та 01.09.2012 р. 300 грн. строк дії картки останній день червня 2015 року. Пеня за договором не нараховувалася, нарахована сума 1620 грн. становить комісію. Штрафи 500 грн. фіксована частина + процентна складова, що становить 5% від заборгованості і складає 261 грн. 71 коп. нараховуються тільки в разі звернення банку до суду з позовом про стягнення заборгованості. Вказує, що заборгованість за кредитом нарахована в межах строку позовної давності, а тому просила стягнути заборгованість у заявленому розмірі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Зазначила, що дійсно підписала в Приватбанку заяву за якою мала отримати кредит на 55 днів пільгового періоду. Кредит отримала у меншому розмірі ніж вказує банк, спочатку на картці взагалі коштів не було, вона частково погашала кредит. Вказує, що визнає заборгованість за кредитом та відсотками. Просила застосувати позовну давність до заборгованості, комісії та штрафу. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що відповідач підписала лише заяву анкету, тому повинна нести відповідальність передбачену в анкеті. Просила застосувати позовну давність 3 роки до кредиту та відсотків. Вважає, що комісія за обслуговування кредиту стягненню не підлягає, оскільки її нарахування суперечить постанові НБУ № 168, а тому в цій частині вважає договір нікчемним, проте у судовому порядку даний договір не оспорюють. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.04.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування коштами 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з анкети - заяви кредитора, Умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, тарифами банку (а. с. 7 33). Відповідач не заперечувала факт підписання нею анкети-заяви від 03.04.2012 р. Відповідно до анкети-заяви від 03.04.2012 р., оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні, відповідач погодилася на те, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом на заяві [PERSON] засвідчила, що Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», зобовязалась виконувати вимоги Умов та правил, регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (http://privatbank.ua.). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.1. пункту 2.1.1. «Кредитні карти» Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), які є складовою частиною договору про надання банківських послуг, для надання послуг банк на підставі заяви клієнта відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, а клієнт зобовязується виконати обслуговування і використання карт банка. Підпунктом 2.1.1.2. вказаного пункту Умов передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту відповідно до заяви клієнта, підписанням якої останній підтверджує укладення договору про надання банківських послуг та погоджується на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 26). Згідно п. п. 2.1.1.2.11 вказаного пункту Умов строк дії карти зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а. с. 27). Відповідно до п. 2.1.1.5 в обовязки клієнта входить, зокрема отримувати виписки про стан картрахунку та про операції по ньому, при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів звернутися в банк для розірвання договору і погасити заборгованість, погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії (а.с.28 зв.). Строки та порядок погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя карт, яке здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або безготівковим способом, а також шляхом договірного списання з інших рахунків, нарахування і оплати процентів, комісії, штрафних санкцій передбачені п.п. 2.1.1.12. Згідно наданої представником позивача інформації строк дії картки, виданої [PERSON] № 5577212716184505 до 06.2015 р. (а.с. 64). Як передбачено п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З виписки по рахунку [PERSON] № 5577212716184505 вбачається, що відповідачем знято кошти готівкою у сумі 1336 грн. 41 коп. (а.с 62-63) В порушення умов договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконала, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 31.07.2014 р. у розмірі 5995 грн. 92 коп., з яких: 1336 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 2277 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1620 грн. заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 261 грн. 71 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, викладеним у заяві позичальника, Умовам і правилам надання банківських послуг, Тарифам банку, та зроблений на підставі аналізу руху коштів на відкритому позичальнику рахунку. Всупереч ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України відповідач та її представник не надали суду належних та допустимих доказів на спростування вищевказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також не надали доказів щодо існування заборгованості у меншому розмірі. Відповідач та її представник надали суду заяву про застосування до основного та додаткового зобовязання строку позовної давності 3 роки, до пені та штрафу - 1 рік. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). До позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України. Договору про збільшення позовної давності укладеного з [PERSON] у письмовій формі, як передбачено ч. 1 ст. 259 ЦК України позивачем суду не надано. З наданого позивачем [PERSON] заборгованості вбачається, що остання оплата з боку відповідача мала місце 01.09.2012 року в сумі 300 грн. (а.с. 5-6). Вказаний факт відповідач та її представник не оспорювали. Судом також встановлено, що 1620 грн. - сума заборгованості саме за комісією, що підтвердив суду представник позивача, та не є пенею, як зазначено у позові та графі [PERSON] «Сума комісії та пені». Нарахування комісії за договором передбачено п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг». Позов надійшов на адресу суду 03.09.2015 р. (відправлено експрес доставкою «Меркурій» 28.08.2015 р., що узгоджується з вимогам ч. 6 ст. 70 ЦПК України), починаючи з 01.09.2012 р. відповідач сплату за кредитом не здійснювала, а тому позивач звернувся з дотримання строку загальної позовної давності. Разом з тим, щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 261 грн. (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобовязання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобовязання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобовязання боржником. При цьому застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, вичерпується з настанням самого факту порушення зобовязання. Крім того, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), як про це також наводилося вище, застосовується позовна давність в один рік, перебіг строку якої починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (п. 1 ч. 2 ст. 258, ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Згідно п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний заплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, відповідачка [PERSON] починаючи з 01.09.2012 р. не виконувала свої боргові зобовязання за укладеним з банком Договором від 03.04.2012 р., а відтак кредитор повинен був звернутися до суду з відповідною вимогою протягом наступних 12 місяців, але з позовом до суду про стягнення з відповідачки нарахованих штрафів: 500,00 грн. (фіксована частина) та 261 грн. (процентна складова) позивач звернувся лише 28.08.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. При цьому позивач не навів доводів стосовно поважності причин пропуску строку, що з урахуванням заяви сторони - відповідача [PERSON] про застосування до спірних правовідносин правил позовної давності, є підставою для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 03.04.2012 р., яка утворилася станом на 31.07.2015 р. у розмірі 5234 грн. 21 коп., з яких: 1336 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 2277 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1620 грн. заборгованість за комісією. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Датою подання позову є дата відправки його експрес доставкою - 28.08.2015 р., на вказану дату судовий збір за позовом майнового характеру, зокрема в даному випадку, становив 243 грн. 60 коп., проте до позову додано платіжне доручення на суму 1218 грн., тобто внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (1218-243,60=974,40). З клопотанням, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», про повернення внесеного судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом позивач не звертався. Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 212,65 грн.(5234,21 х 243,60:5995,92 = 212,65).

Outcome: partial