Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», пред'явив позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого позивач просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 26994 гривні 11 копійок за кредитним договором № б/н від 10 лютого 2015 року. В обґрунтування своїх вимог у позові позивач зазначив про те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 10 лютого 2015 року відповідач отримав кредит в розмірі 15000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 26 квітня 2017 року, за доводами позивача, відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 26994 гривні 11 копійок, яка складається з наступного: 12497 гривень 40 копійок - заборгованість за кредитом; 4883 гривні 60 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7851 гривня 49 копійок - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1261 гривня 62 копійки - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача, публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за довіреністю Сафір Федір Олегович, не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив відомості про те, що він позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що кредитний договір № б/н від 10 лютого 2015 року він не укладав, адже з 09 лютого 2015 року був мобілізований до лав Збройних Сил України у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Аніякими банківськими картками задля отримання кредитних коштів він у цей час не користувався, кредит не отримував. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку стоїть не його підпис, а якесь зазначення прописом його прізвища. Сам кредит виданий не на основі відомостей його паспорта, а на підставі сфотографованої кимось ксерокопії паспорта, що могли зробити певні офіційні військові особи та протиправним способом отримати на нього кредитні кошти при проходженні ним бойової підготовки перед направленням в зону АТО. Твердження позивача, викладені у листі до суду від 13 липня 2017 року, надісланому до суду електронною поштою, із приводу того, що він подавав позивачеві 31.03.206 року військовий квиток, не відповідає дійсності, адже у цей час він ще був у лавах Збройних Сил України, а на фото, що додане до листа, він не міг бути зображений у момент отримання кредиту, адже він тоді повинен був бути одягненим у «піксельну» військову форму, а не перебувати у цивільному одязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. У справі з'ясовано, що нібито договірні зобов'язання сторін, за твердженнями позивача, викладеними у позові, виникли на основі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також самих згаданих Умов. Втім, з матеріалів справи убачається, що у вказаній вище анкеті-заяві підпис відповідача [PERSON] не стоїть, а замість підпису є текст «[PERSON]» (а.с. 7), немає підписів відповідача [PERSON] і під текстом Умов та інших документів щодо кредиту (а.с. 8 - 23). Більш цього, з доданої позивачем до позову начебто копії паспорта відповідача [PERSON] видно, що вона не зроблена належним чином з оригіналу паспорта відповідача. Саме зображення характеризується невірно застосованою експозицією та дуже низькою різкістю із можливим неправильним фокусом камери (а.с. 24). Надіслане позивачем електронною поштою до суду «фото клієнта» не містить відомості про дату отримання відповідачем [PERSON] кредиту, на ньому зображений якийсь чоловік з невстановленою платіжною карткою, реквізити якої через також не різке зображення не видно. Крім цього, цей чоловік на фото тримає картку вертикально у правій руці від себе, а не горизонтально навпроти тулубу, чоловік знаходиться у цивільному одязі (а.с. 66). Разом з тим, як убачається з наведених вище пояснень відповідача [PERSON] факт отримання ним кредиту заперечується. Відповідачем у судовому засіданні також подавалися суду на огляд оригінал військового квитка, а також довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції (копії на а.с. 41 - 47, 49, 68), у відповідності до яких він у період часу з 09 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року проходив військову підготовку за спеціальною програмою (а.с. 45), а згодом брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і був звільнений з лав Збройних Сил України у зв'язку з демобілізацією 01 квітня 2016 року (а.с. 68). Таким чином, відомості наданих відповідачем перелічених вище документів, а також пояснення відповідача [PERSON] у судовому засіданні, дають достатні підстави для висновку суду про не доведення обставин відповідного укладення між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» справжнього кредитного договору № б/н від 10 лютого 2015 року, адже належні і допустимі докази на підтвердження таких обставин всупереч вимог ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, за якими кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлене позивачем цивільне право за позовом захистові не підлягає на основі приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України, за якими суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особі в разі допущення нею зловживання правом.

Outcome: dismissed