Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.01.2008 року між ТОВ «Просто Фінанс», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №06010031022 за умовами якого Відповідач отримав кредит в сумі 42 00,00 грн зі строком погашення до 10.02.2013 року та зобов'язався виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит у сумі 42000,00 грн, відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у строки, що передбачені кредитним договором, належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 10.05.2016 року виникла прострочена заборгованість, що складається з: заборгованості за кредитом - 35 359,59 грн; заборгованості по відсотках - 27 320,99 грн; заборгованості за комісією - 3 354,00 грн; штраф - 10 295,84 грн. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Просто Фінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до договору відступлення, в тому числі право грошової вимоги за кредитним договором №06010031022 від 26.01.2008 року. Таким чином внаслідок укладення вищезазначеного договору відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором №06010031022 від 26.01.2008 року позичальником згідно якого є [PERSON], а тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та покласти на нього судові витрати. В судове засідання представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення повідомлень на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 03.08.2016 р., на 10.08.2016 р., на 05.09.2016 р). Причини неявки суду відповідач не повідомив. Заперечень на позов не надав. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 26.01.2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №06010031022, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 42 00,00 грн на оплату автотранспортного засобу зі строком погашення до 10.02.2013 року, сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних від непогашеної суми кредиту, сплатою комісії в розмірі 1% процентів від початкової суми кредиту та щомісячними сумами платежів в розмірі 986,91 грн. Кредит надавався шляхом перерахування всієї суми відповідно до цільового призначення на банківські рахунки, вказані позичальником у письмовій заяві (а.с.6-8,11). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого продавець ТОВ «Просто Фінанс» зобов'язалось продати (відступити) ТОВ «Кредитні ініціативи» кредитний портфель в дату відступлення та передати покупцю кредитні документи у порядку та на умовах, визначених цим договором. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами включатиме суму основного боргу, нараховані проценти, нараховані комісії, розраховані штрафні санкції у відповідності до кредитних договорів. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором №06010031022 від 26.01.2008 року, позичальником в якому є [PERSON] (а.с.13-17, 29). Відповідно до ст. 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за Кредитним договором № 06010031022 від 26.01.2008 р., внаслідок чого станом на 10.05.2016 року заборгованість становить 76 630,42 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 35 359,59 грн; заборгованості по відсоткам - 27 320,99 грн; заборгованості по комісії - 3 354,00; штраф - 10 295,84 грн (а.с.30). Відповідно до п.5.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитодавцю всю суму кредиту, сплатити комісію за його надання, комісію за управління кредитом та виконати інші грошові зобов'язання, передбачені договором. Згідно з п.7.2 кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів згідно умов договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено позичальником. У п.6.2.3 кредитного договору передбачено, що незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості у випадках: порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів, передбачених договором, невиконання ним обов'язків, взятих на себе відповідно до укладеного договору, незгоди позичальника із новим розміром процентної ставки тощо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за кредитним договором №06010031022 від 26 січня 2008 року, в розмірі 66 334,58 грн, в яку входить сума заборгованості за кредитом - 35 359,59 грн; сума заборгованості по відсотках - 27 320,99 грн та сума заборгованості за комісією - 3 654,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу в сумі 10 295,84 грн суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобов'язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов'язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов'язання які забезпечують належне виконання основних зобов'язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов'язання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобов'язанням позичальника [PERSON] за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься місто Луганськ Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований у м.Луганськ, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 10.05.2016 року за кредитним договором №06010031022 від 26.01.2008 р., укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] вбачається, що позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 10 295,84 грн. Зазначена сума штрафу за прострочку платежів нарахована за період з 26.01.2008 р. по 10.02.2013 року (а.с.30). За таких обставин, суд вважає, що сума штрафних санкцій за прострочення платежів у розмірі 10 295,84 гривень підлягає стягненню з відповідача, оскільки вона була нарахована до 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позову позивачем згідно платіжного доручення №18970 від 25.05.2016 року був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн (а.с.5). За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 512, 513, 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1055 ЦК України,

Outcome: approved