Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на підготовку відповідача для проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах працівників міліції охорони заборгованість за договором про навчання- в сумі 12126,73грн., посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 169, відповідно до умов якого Управління державної служби охорони при ГУМВС України в м.Києві зобовязалось перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку відповідача для служби в УДСО при ГУМВС України в м.Києві, а відповідач в свою чергу зобовязався оволодіти всіма видами професійної діяльності за спеціальністю охоронник та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м.Києві 23.07.2015 р. і відпрацювати 3 роки. Проте, відповідач в Управлінні поліції відпрацював лише 10 місяців 14 днів, а з 21.06.2016 р. відмовився заступати на службу, чим порушив умови договору, Дисциплінарний статут Національної поліції України та положення ЗУ «Про Національну поліцію», внаслідок чого, 04.02.2016 р. до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у запас. Умовами договору передбачено, що у разі звільнення за негативними мотивами, відповідач відшкодовує Управлінню витрати, понесені на його навчання. Дана сума складається з витрат на навчання оплати, перерахованої навчальному закладу позивачем, суму виплачених відповідачу стипендій, а також ПДВ. У подальшому позивач зменшив позовні вимоги, і просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати за навчання відповідача в сумі у розмірі 9661,71 грн. (в тому числі суму ПДВ 1610,29 грн.), посилаючись на те, що такі витрати, що підлягають відшкодуванню відповідачем у зв'язку з порушенням умов договору щодо обовязку відпрацювати три роки, становлять, з урахуванням відпрацьованого періоду, 10070,21грн., плюс ПДВ 2014,04грн., всього 12084,25грн., з яких 2422,54грн. вже утримано. Вимоги в частині нарахування ПДВ на суму, яка підлягає відшкодуванню, мотивовані тим, що позивач є платником податку на додану вартість, а тому у відповідності до ст.185 Податкового кодексу України вказані витрати на навчання, які підлягають стягненню з відповідача, є обєктом оподаткування. Відповідно до постанови КМУ № 834 від 13.10.2015 р. «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (зі змінами внесеними постановою КМУ № 1139 від 25.12.2015), наказу НП від 06.11.2015 р. № 55 « Про затвердження Положення про Управління поліції охорони м.Києва» позивач є правонаступником Управління Державної служи охорони при ГУМВС України в м.Києві, а тому є саме тією особою, яка може предявляти вимоги до відповідача за невиконання зобовязань за вказаним договором. Відповідач позов спочатку не визнав, пояснивши, що не отримав документу про закінчення курсу навчання, і що звільнився у звязку з тим, що його не влаштував режим роботи і розмір зарплати. У подальшому позовні вимоги зі зменшеним розміром - визнав, але з умовою, що отримає документ на підтвердження отримання відповідної освіти. Не оспорював того факту, що курс навчання пройшов, що самостійно оплату не здійснював, що навчання оплачене позивачем, що укладав договір на зазначених у ньому умовах, в тому числі з зобовязанням відпрацювати три роки, що подав рапорт на звільнення. Судом встановлено, що 20 березня 2015 року між УДСО при ГУМВС України, [PERSON] та Рівненським вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при УМВС укладено договір № 169 про підготовку [PERSON] за професією охоронник і кваліфікацією охоронник 3 розряду для служби в УДСО при ГУМВС України в м.Києві. Відповідно до п.1.2, п.1.4.1 договору УДСО при ГУМВС України зобовязується перерахувати навчальному закладу за підготовку [PERSON] по факту його зарахування на навчання кошти в розмірі 12247,50 грн. та після закінчення навчального закладу призначити [PERSON] на посаду, відповідно до чинних нормативних актів забезпечити речовим майном і грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. Відповідно до п.3.1 у разі зарахування на навчання кандидата [PERSON] виплачувати йому грошове забезпечення утримання в розмірі посадового окладу, установленого для міліціонерів підрозділів ДСО. Відповідно до п.2.1 [PERSON] зобовязався прибути до навчального закладу в термін, визначений направленням на навчання, мати з собою одяг, особисті документи, письмове приладдя, предмети особистої гігієни, власні кошти на проїзд до місця навчання і на зворотній шлях та бути готовим для проведення вступних випробувань. Згідно із п.2.3 [PERSON] зобовязався прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м.Києві 23.07.2015 р. і відпрацювати 3 роки. Відповідно до п.2.4 уразі неприбуття за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання, або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням чи переводі до інших підрозділів за межу УДСО м.Києва до закінчення визначеного договором строку, компенсувати витрати, що здійснив підрозділ на його навчання. Після закінчення навчання 23.07.2015 р. відповідач прибув для проходження служби до УДСО при ГУМВС України м.Києва (Оболонський підрозділ), з 07.11.2015 р. був переведений для проходження служби до Управління поліції в м.Києві (Оболонський підрозділ). 21 січня 2016 року [PERSON] на службу не з'явився, по телефону повідомив, що заступати на службу відмовляється. Даний факт зафіксований актом про невихід на роботу від 21.01.2016 р. 22 січня 2016 року, 23 січня 2016 року відповідач також не з'явився на службу. Дані факти зафіксовані актами про невід на роботу від 22.01.2016 р., від 23.01.2016 р. З акту про відмову від надання письмових пояснень від 23.01.2016 р. вбачається, що капрал поліції [PERSON], поліцейський водій Оболонського РВ Управління поліції охорони в м.Ктєві відмовився від написання письмових пояснень відносно причин невиходу на службу 21.01.2015 р., 22.01.2015 р. та 23.01.2015 р. З даного приводу [PERSON] зрозумілих пояснень не надав та в подальшому повідомив, що відмовляється від проходження служби в органах внутрішніх справ України. За даним фактом, на підставі наказу начальника підполковника поліції [PERSON] № 28 від 25.01.2016 р. розпочато проведення службового розслідування. 26.01.2016 р. командиром роти Оболонського РВ УПО в м.Києві старшого лейтенанта поліції [PERSON], заступником начальника Оболонського РВ УПО в м.Києві майора поліції [PERSON] надано висновок щодо результатів проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу капрала поліції [PERSON] від 26.01.2016 р., зокрема у висновку зазначено, що за грубе порушення службової дисципліни, яке виразилось у невиході на службу без поважних причин, особистій недисциплінованості, ігноруванні вимог керівництва та небажанні проходити службу в Національній поліції України, вважали за необхідне клопотати перед керівництвом УПО в м.Києві про звільнення [PERSON] з Національної поліції України, а також з дня невиходу на службу, тобто з 21.01.2016 р. не нараховувати. Наказом Управління поліції охорони в м.Києві від 04.02.2016 р.№ 46 капрала поліції поліцейського водія Оболонського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві [PERSON] звільнено з Національної поліції України на підставі п.6 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України). З витягу з наказу Управління поліції охорони в м.Києві № 34 о/с від 04.02.2016 р. вбачається, що відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» капрала поліції поліцейського водія Оболонського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві [PERSON] звільнено з органів поліції у запас. Вислуга років [PERSON] станом момент звільнення (04.02.2016 р.) становить 10 місяців 14 днів, невикористана відпустка за 2016 рік становить 3 доби. Відповідно\~\~ст. 56 Закону України «Про освіту»\~випускники вищих навчальних закладів вільні\~\~у\~\~виборі\~\~місця роботи, однак, якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором, сплатив на користь вищого навчального закладу кошти на підготовку позивача для проходження відповідачем для служби в УДСО при ГУМВС України в м.Києві, після проходження навчання прийняв відповідача на службу, що підтверджено актами прийому- здачі виконаних робіт (по оплаті послуг). Відповідач свої зобовязання за договором щодо навчання- виконав, і після проходження навчання за державним замовленням приступив до служби, але до закінчення 3 річного строку проходження обовязкової служби в Управлінні після закінчення навчання, відмовився від її проходження. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, позивач, у відповідності до п.2.4 договору № 169 від 20.03.2015 р., має право вимагати від відповідача відшкодування витрат понесених Управлінням на його навчання. З зазначеної у договорі вартості послуг про навчання 12247,50грн. і з наданого розрахунку відшкодування вартості навчання вбачається, що вартість навчання за один місяць складає 340,21 грн.; вартість навчання за один день складає 11,34 грн., невідпрацьований відповідачем час становить 29 місяців 18 днів, сума компенсації витрат на підготовку відповідача складає 10070,21грн. (з розрахунку 340,21 грн. х 29 місяців =9866,09 грн., 11,34 грн. х 18 днів = 204,12грн.), плюс нарахований на дану суму ПДВ у розмірі 20% - 2014,04 грн., всього до сплатти 12084,25 грн. 29 лютого 2016 року відповідачем частково відшкодовано витрати позивача у сумі 2422,54 грн. Дані розрахунки відповідач не оспорив. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати компенсації витрат на його навчання, не заперечував той факт, що до закінчення трирічного терміну перебування на службі відмовився від проходження служби, у зв'язку з чим до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, тому даний факт вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини відповідача, і що є підстави для стягнення з нього витрат на його навчання пропорційно невідпрацьваному строку - у відповідності до умов договору. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на відшкодування витрат на його навчання така сума: 7647,67грн.: 10070,21грн. (розмір витрат, що підлягають відшкодуванню) мінус вже утримана з відповідача сума 2422,54грн. Суд не вбачає підстав для нарахування і для стягнення з відповідача на користь позивача ПДВ в розмірі 2014,04грн. (20% від суми витрат, що підлягають відшкодуванню), як того просить позивач, виходячи з наступного: Позивач посилається на те, що він є платником податку на додану вартість, і згідно ст.185 Податкового кодексу України вказані витрати за надані послуги підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст.185 ПКУ- обєктом оподаткування є операція платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України. Разом з тим, згідно ст.197 ПКУ постачання послуг із здобуття вищої, середньої, професійно- технічної та дошкільної освіти навчальними закладами звільняється від оподаткування. Позивач не заперечував того факту, що навчальному закладу він сплатив за навчання відповідача саме зазначену у договорі суму 12247,50грн., яка не включає в себе ПДВ, не передбачає ПДВ, і що додатково позивач ПДВ з даної суми за послуги за навчання не сплачував і не ніс відповідно таких додаткових витрат. Суду не представлено ніяких доказів щодо понесення позивачем зазначених ним додаткових витрат, повязаних зі сплатою вказаного податку, або того, що він повинен даний податок з отриманої від відповідача суми сплатити. З урахуванням того, що умовами договору було передбачено лише відшкодування витрат на навчання, враховуючи, що витрат по ПДВ позивач не поніс, і що такого обовязку на відповідача ні договором, ні законом не покладається, то суд не вбачає підстав для нарахування ПДВ на суму витрат, що підлягають відшкодуванню відповідачем, і не вбачає підстав для стягнення ПДВ з відповідача. В цій частині у позові слід відмовити. Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково, то судові витрати, понесені позивачем у звязку зі зверненням до суду, підлягають у відповідності до ст.88 ЦПК частковому відшкодуванню - пропорційно частині задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у відповідності до ставки, визначеної Законом «Про судовий збір» - 1378грн. заявлено позовні вимоги майнового характеру в сумі 12126,73грн. Задоволено позовні вимоги на 63 % . Відшкодуванню підлягають судові витрати в такій самій пропорції, тобто в розмірі 63 % від понесених позивачем судових витрат, що дорівнює сумі 868,14грн. На підставі ст. 526,629 ЦК України,

Outcome: partial