Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач ФО-П [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача про визнання договору оренди автомобіля дійсним, посилаючись на те, що між сторонами 25.09.2012 року було укладено договір оренди автомобіля б/н, за яким [PERSON] передала в строкове платне користування ФО-П [PERSON] вантажний автомобіль ТАТА 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], шасі №Y6D38132795700249. Між ними було досягнуто всіх істотних умов договору. Однак, у звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, просила суд визнати договір оренди автомобіля б/н від 25.09.2012 року, додаткову угоду до даного договору від 20.08.2013 року, укладених між сторонами дійсними з моменту їх укладання. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить автомобіль ТАТА, 2008року випуску, номер шасі (кузов, рама) №Y6D38132795700249, державний реєстраційний знак [NUMBER]. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. 25.09.2012року між сторонами було укладено договір оренди автомобіля ТАТА 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], згідно умов якого відповідач надає, а позивач приймає у строкове платне користування зазначений транспортний засіб. У звязку із втратою технічного паспорту на вказаний автомобіль та подальшим переоформленням в органах ДАІ, 20.08.2013року з цього приводу між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору оренди автомобіля від 25.09.2012 року. Глава 58 розділу ІІІ ЦК України регулює договірні зобовязання з приводу договорів оренди. Зокрема, ч.1 та 2 ст. 759 цього Кодексу встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно ч.2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справі та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами договір оренди автомобіля від 25.09.2012року та додаткова угода до договору оренди від 20.08.2013року укладено у письмовій формі без нотаріального посвідчення (а.с.4, 6). Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля. Надані позивачем в якості доказів повідомлення на імя відповідача щодо прибуття до приватного нотаріусу для посвідчення договору від 14.11.2012року, 07.03.2013 року, 27.09.2013 року, 28.02.2014 року, 01.12.2014 року, не підтверджують факту ухилення відповідача, а підтверджують лише пропозицію відповідача зявитися до приватного нотаріусу. Більш того, думка відповідача щодо згоди на нотаріальне посвідчення договору оренди в наданій суду заяві також підтверджує відсутність по справі спору між сторонами. За таких обставин, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що зазначене визнання позову порушує права та інтереси держави в особі органів юстиції. Посилання позивача на видаткові накладні, товарно-транспорті накладні, акт приймання-передачі виконаної роботи, договір перевезення та заявка на транспортно-експедиційні послуги підтверджують лише факт виконання договору сторонами та здійснення позивачем підприємницької діяльності під час експлуатації автомобіля [NUMBER]. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed