Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач у вересні 2016 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем - [PERSON] 24.07.1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №869, що підтверджує повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.09.2016 року.Від шлюбу з відповідачем є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Суперечок про поділ спільного майна та визначення місця проживання дітей немає. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Як встановлено матеріалами справи, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 24.07.1999 року був зареєстрований шлюб, актовий запис №869, що підтверджує повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.09.2016 року, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а. с. 11). Від шлюбу з відповідачем є двоє дітей - [PERSON], [INFO], актовий запис №4068, що підтверджує свідоцтво про народження [NUMBER], видане 25.10.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції (а. с. 5), та [PERSON], [INFO], актовий запис №4287, що підтверджує свідоцтво про народження [NUMBER], видане 11.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (а. с. 6). Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Суперечок про поділ спільного майна та визначення місця проживання дітей немає. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON]про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved