Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав на те, що19.06.2015 року уклав з відповідачем договір позики в виді (розписки) , згідно якого він передав відповідачеві 20000 доларів США. Відповідач отримавши грошові кошти, взяв на себе зобовязання повернути їх до 19.06.2016 року. Відповідач на дату визначену в зобовязанні позивачу кошти не повернув , тому позивач просить їх стягнути в судовому порядку, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився, вказавши що він дійсно брав вказані кошти в борг для проведення певних робіт , частину яких він виконав, однак в даний час повернути кошти не в змозі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України встановлено - « за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошей». Як встановлено в судовому засіданні між позивачем та відповідачем 19.06.2015 року, укладалися договори позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав у власність кошти 20000 доларів США і взяв на себе зобовязання повернути вказані кошти до дати визначеної сторонами (а.с.5). Вказана позика була оформлена розпискою, що відповідно до ст. 1047 ЦК України в письмовій формі, що підтверджується її копією (а.с.6) З зобовязання вбачається , що відповідач взяв на себе зобовязання повернути вказані кошти частинами на протязі одного року , але він в порушення вимог ст.ст. 526 , 527 ЦК України свої зобовязання не виконав, тобто кошти позивачу не повернув. 26.09.2016 року позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача про повернення грошових коштів, яку направив стороні за його адресою проживання (а.с.10). Відповідно до ст. 525 ЦК України , одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаній повернути позикодавцю позику у строк та в порядку встановленому договором, а тому вказана сума, що складає 20000 доларів США. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на момент звернення до суду загальна сума боргу за договором позики, з урахуванням суми основного боргу, пені , нарахованої за період прострочення виконання зобовязання відповідачем за весь час прострочення, складає 20203,84 долари США.. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 5193,11 грн. за сплату судового збору, які були ним сплачені згідно наданої квитанції суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати ним були понесені внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобовязання по договору і повязаним з цим зверненням до суду, а також оскільки дані вимоги відповідають ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved