Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.10.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2001097034, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит зі строком погашення не пізніше 08.10.2013 року, а також було видано кредитну карту. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/3, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 22.11.2016 року складає 28 780,36 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 25 989,16 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 2791,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить провести судовий розгляд за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача в своїй заяві. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 08.10.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2001097034, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит зі строком погашення не пізніше 08.10.2013 року в розмірі 6564,32 грн., а також було отримав кредитну карту (а.с.5-11. Згідно з п. 1.2.1. вказаного договору, для придбання товару та послуг банк надає позичальнику кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 08.10.2013 року (п. 1.4.1. договору). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/3, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором (а.с.14-17,18). Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені Кредитним договором, не виконує. Станом на 22.11.2016 року заборгованість відповідача складає 28 780,36 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 25 989,16 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 2791,20 грн. (а.с.13). 10.11.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про необхідність погашення заборгованості, яка залишена відповідачем без реагування (а.с.12). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ч.ч. 1, 2 ст. 1077 ЦК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в стягненні заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, а тому стягує з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 780,36 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved