Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення, яким виділити йому в натурі приміщення, загальною площею 495 кв. м., відображеного під літерою А в технічному паспорті на виробничий будинок, розташований по [ADDRESS], що становить 208/10000 часток майнового комплексу по [ADDRESS]. Припинити право спільної часткової власності його на нежитлове приміщення по [ADDRESS], що становить 208/10000 часток майнового комплексу, у звязку з виділенням його частки в натурі. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі продажу від 20.04.2006 року, придбав в Товариства з обмеженою відповідальністю «БПФ Енерго» 34/100 часток літ. «Ж» приміщення № 1-1 площею 495,0 кв. м., що становить 208/10000 часток майнового комплексу [ADDRESS]. Своє право власності на 208/10000 часток майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] на підставі вказаного договору купівлі продажу зареєстрував в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ». Відмінність дати прийняття рішення про державну реєстрацію належної йому частки обєкта нерухомого майна « 17.05.2006 року» та «06.03.2008 року пояснюється відчуженням іншим власником своєї частки у спільній частковій власності і таке пояснення міститься в розділі «Інформація про деталізацію» Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 19.09.2016 року. 29.05.2008 року прийняте рішення про державну реєстрацію за Долинським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства 15/10000 часток майнового комплексу по [ADDRESS]; 15.08.2012 року прийняте рішення про державну реєстрацію на праві приватної власності за [PERSON] 2106/100000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, 2210, 11.07.2012 року. Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради за № 272 від 18.12.2017 року на підставі поданої його заяви 208/10000 часткам майнового комплексу по [ADDRESS], присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. Належна йому на праві власності 208/10000 частка майнового комплексу по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці для обслуговування викупленого приміщення, цільове призначення: 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,0683 га, у т. ч.: 0,0537 га під приміщенням; 0, 0146 га під площадками, проходами, з кадастровим номером [NUMBER], яка передана йому в оренду на підставі договору оренди земельної ділянки від 10.10.2012 року, 20.11.2012 року зареєстрованого в державному реєстрі за №262200004000330 та додаткової угоди №1 від 20.11.2017 року до договору,зареєстрованої в ДРРП за номером запису про інше речове право 24096509 від 19.12.2017 року. 23.02.2018 року на його замовлення експерт з інвентаризації ФОП [PERSON] виготовив технічний паспорт на виробничий будинок по [ADDRESS], відповідно до якого виробничий будинок складається з виробничого приміщення (літ. А) площею 495,0 кв. м. На даний час він бажає виділити в натурі свою частку із майна, що є у спільній частковій власності, з метою уникнення будь-яких непорозумінь щодо користування спільною частковою власністю. З метою проведення виділу своєї частки із права спільної часткової власності на обєкт нерухомого майна за вказаною адресою, він звернувся до експерта по інвентаризації нерухомого майна склала висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, в якому вказано, що за технічними показниками 208/10000 частка майнового комплексу є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Таким чином, приміщення кожного співвласника мають окремі виходи, відсутні місця загального користування із співвласниками, існує повна ізоляція приміщень сторін. 13.03.2018 року він звернувся в Долинську РДА з просьбою провести реєстрацію права власності на виробничий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та становить 34/100 часток літери «Ж» приміщення №1-1 площею 495, 0 кв. м., що становить 208/10000 часток майнового комплексу. Однак, як свідчить повідомлення №248/01-09/078 від 16.03.2018 року, йому відмовлено в проведенні такої реєстрації через відсутність необхідних документів, зокрема договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідного рішення суду. Провести виділ своєї частки нерухомого майна, що є у їхній спільній частковій власності, в позасудовому порядку, шляхом укладення договору через нотаріальну контору, не має можливості, оскільки нотаріус відмовляє у посвідченні такого договору. Дана обставина слугує підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник позивача адвокат [PERSON] (довіреність від 15.03.2018 року) в судове засідання не прибула, від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Долинського ВУВКГ Бойчук В.І. (довіреність від 26.01.2015 року) в судове заідання не прибув. На адресу суду надійшов лист начальника Долинського ВУВКГ в якому вказано, що на підставі ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2007 та 27.12.2007 по справі № Б-7/151 відповідно до договору купівлі-продажу Долинським ВУВКГ було продано майновий комплекс, що знаходиться в [ADDRESS] Товариству з обмеженою відповідальністю Галінвест. Станом на 20.03.2018 року Долинське ВУВКГ за даною адресою нерухомого майна немає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступили заяви відповідачки, згідно яких відповідачка просить справу за позовом [PERSON] до Долинського ВУВКГ, [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності розглядати у її відсутності, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно ст.355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст.356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно копії договору купівлі продажу від 20.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Барабаш Р.С. Долинського районного нотаріального округу, реєстровий номер - 1505, [PERSON] придбав в Товариства з обмеженою відповідальністю «БПФ Енерго» 34/100 часток літ. «Ж» приміщення № 1-1 площею 495,0 кв. м., що становить 208/10000 часток майнового комплексу [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи даний договору купівлі продажу від 20.04.2006 року зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, номер правочину 1267056, що вбачається з Витягу з Державного реєстру правочинів № 2309055 від 20.04.2006 року (а.с.13). Встановлено в судовому засіданні, право власності на 208/10000 часток майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] на підставі вказаного договору купівлі продажу [PERSON] зареєстрував в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 17.05.2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10657271 від 17.05.2006 року (а.с.14). Копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна щодо субєкта за № 113935705 від 14.02.2018 року, свідчить про те, що 06.03.2008 року було прийняте рішення про державну реєстрацію за [PERSON], на праві приватної власності 208/10000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, 1505 від 20.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Барабаш Р.С. Долинського районного нотаріального округу (а.с.15-16). Судом досліджено відмінність дати прийняття рішення про державну реєстрацію належної [PERSON] частки обєкта нерухомого майна « 17.05.2006 року» та «06.03.2008 року, яка пояснюється відчуженням іншим власником своєї частки у спільній частковій власності і таке пояснення міститься в розділі «Інформація про деталізацію» Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 19.09.2016 року (а.с.17-20). 29.05.2008 року прийняте рішення про державну реєстрацію за Долинським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства 15/10000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до договору купівлі-продажу 2106/10000 часток майнового комплексу від 31.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Іваночко О.М. Долинського міського нотаріального округу в Івано-Франківській області, реєстровий номер - 1184, Долинським ВУВКГ було продано майновий комплекс, що знаходиться в [ADDRESS], Товариству з обмеженою відповідальністю Галінвест. 15.08.2012 року прийняте рішення про державну реєстрацію на праві приватної власності за [PERSON] 2106/100000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, 2210, 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ананевич О.М. Долинського міського нотаріального округу в Івано-Франківській області. Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради за № 272 від 18.12.2017 року на підставі поданої мною заяви 208/10000 часткам майнового комплексу по [ADDRESS], присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] (а.с.21). Належна [PERSON] на праві власності 208/10000 частка майнового комплексу по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці для обслуговування викупленого приміщення, цільове призначення: 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,0683 га, у т. ч.: 0,0537 га під приміщенням; 0, 0146 га під площадками, проходами, з кадастровим номером [NUMBER], яка передана позивачу в оренду на підставі договору оренди земельної ділянки від 10.10.2012 року, 20.11.2012 року зареєстрованого в державному реєстрі за №262200004000330 та додаткової угоди №1 від 20.11.2017 року до договору, зареєстрованої в ДРРП за номером запису про інше речове право 24096509 від 19.12.2017 року (а.с.24, 22). Як встановлено в судовому засіданні, 23.02.2018 року на замовлення [PERSON] експерт з інвентаризації ФОП [PERSON] виготовив технічний паспорт на виробничий будинок по [ADDRESS], відповідно до якого виробничий будинок складається з виробничого приміщення (літ. А) площею 495,0 кв. м. (а.с.26-28). 13.03.2018 року позивач [PERSON], звернувся в Долинську міську раду з проханням провести реєстрацію права власності на виробничий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та становить 34/100 часток літери «Ж» приміщення №1-1 площею 495, 0 кв. м., що становить 208/10000 часток майнового комплексу . Згідно копії повідомлення № 248/01-09/078 від 16.03.2018 року, позивачу відмовлено в проведенні такої реєстрації через відсутність необхідних документів, зокрема договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідного рішення суду (а.с.31). Позивач виявив бажання виділити в натурі свою частку із майна, що є у спільній частковій власності. Така вимога позивача відповідає ст.364 ЦК України. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна експерта по інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON], яка 23.02.2018 року склала висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, в якому вказано, що за технічними показниками 208/10000 частка майнового комплексу є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с.30). Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі позов визнали в повному обсязі , і це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Долинського ВУВКГ, [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності підлягає задоволенню в повному обємі. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 182,321,328,356,358, 392 ЦК України,

Outcome: approved