Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 26.01.2010 року помер дідусь позивачки [PERSON]. Являючись спадкоємцем за заповітом після смерті останнього, у встановлений законом строк позивач не звернулася з заявою про прийняття спадщини після його смерті у звязку з хворобою малолітніх дітей. Тому просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судове засідання позивач, її представник не зявилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав . Представник Городоцької міської ради Городоцького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - [PERSON], її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, представник третьої особи подав письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечив, так як вказані [PERSON] причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не є поважними. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). \~ \~ \~ \~Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Судом встановлено, що 26.01.2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього від 02.02.2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина. Як видно з копії спадкової справи №32/2017 року, заведеної після смерті [PERSON], наданої другою Хмельницькою державною нотаріальною конторою, [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів дочці [PERSON], сину [PERSON], онучці [PERSON] З даної копії спадкової справи також вбачається, що вказані спадкоємці за заповітом, а також у відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкоємці за законом спадщину після смерті [PERSON] у визначеному законом порядку не прийняли. При зверненні до нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується постановою державного нотаріуса другої Хмельницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2017 р. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, представник позивача вказував, що [PERSON] пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні у звязку хворобою малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З врахуванням вимог щодо належності та допустимості доказів, суд вважає, що позивачкою доведено перебування на стаціонарному лікуванні разом із малолітніми дітьми з 12.07.10 р. по 28.07.10 р. Так, [PERSON] перебував у вказаний період на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ГРВІ, гострий ларинготрахеїт, [PERSON], з діагнозом: ГРВІ, гострий назофарингіт. Вказані обставини підтверджуються дублікатом рішення ЛКК Городоцького районного центру первинної медико-санітарної допомоги № 22/2 від 01.02.2018 року, медичними картами стаціонарного хворого [PERSON] № 3593/321 та [PERSON] № 3592/322. Суд вважає, що таку причину пропуску [PERSON] встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід визнати поважною. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно розяснень, що викладені в абз.6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У 1997 році Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, у звязку з чим взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції . Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, з урахуванням того, що інші спадкоємці за заповітом спадщину після смерті [PERSON]М не прийняли у визначеному законом порядку, виходячи із принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд прийшов до висновку про можливість визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у два місяці після набрання рішенням законної сили. Суд не може визнати обгрунтованими доводи представника третьої особи, що вказані позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не повязані з обєктивними, непереборними , істотними труднощами для неї. Так, право дітей на те, щоб батьки знаходились біля них без обмежень є ключовою частиною лікування дітей і закріплено в Європейській хартії прав дітей, які перебувають у лікарнях. Це етична норма, на яку орієнтується національна система охорони здоровя, виконуючи Конвенцію про права дитини. Вказане право дитини визначено і ст.. 64 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя». Враховуючи вік дітей, доводи представника третьої особи про можливість знаходження з малолітніми дітьми позивачки інших осіб суд не може визнати переконливими. Крім того, доводи представника третьої особи про фальсифікацію позивачкою рішення від 01.02.2018 р. № 22/2 Городоцького районного центру первинної медико-санітарної допомоги не є підставними, оскільки будь-яких доказів, в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, на підтвердження цього ним не надано. Натомість обставини, викладені в даній довідці підтверджені формами первинної облікової документації медичними картами стаціонарного хворого. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved