Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

позивач ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором надання фінансових послуг № 180731-205021 від 31.07.2018 р. в загальному розмірі 71370,88 грн., яка складається з: 3000,00 грн. сума кредиту, 63094,14 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 1355,86 грн. пеня, 936,22 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 2984,66 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень. Позов обґрунтований тим, що 31.07.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» і відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг № 180731-205021, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 60 грн. на день на 16 календарних днів. Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) в електронній формі. Так, відповідач заповнив свої дані на сайті позивача, ознайомився з Правилами та умовами позики (оферта) та підтвердив свою згоду поставивши позначку про ознайомлення із вказаними правилами. Відповідачу було відправлено СМС на його мобільний номер, отримав код він ввів його на сайті і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір у електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Товариство виконало свої зобов`язання і перерахувало позичальнику кошти в розмірі 3000,00 грн. на банківську картку через платіжну систему ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Дані банківської картки були вказані відповідачем при заповнення форм для отримання кредиту. 15.08.2021 року термін платежу за договором настав, однак відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим йому були нараховані також пеня та 3 проценти річних і втрати від інфляції (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 16.08.2021 р. відповідач частково здійснив внесення коштів на рахунок товариства, тобто підтвердив наявність боргу. Станом на 01.07.2021 р. заборгованість складає 71370,88 грн., з них: 3000,00 грн. сума кредиту, 63094,14 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 1355,86 грн. пеня, 936,22 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 2984,66 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту. Судові витрати по сплаті судового збору - 2270,00 гривень. Ухвалою судді від 30.07.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, задоволено клопотання позивача і витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про поні реквізити картки та її власника, на яку перераховано кредитні кошти. 25.08.2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов визнав в частині суми боргу в загальному розмірі 3963 грн. 24 коп., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 34,14 грн. проценти за користування кредитом, 258,90 грн. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 670,20 грн. втрати від інфляції. Відповідач зазначив, що визнає суму основного боргу 3000,00 грн., а також суму процентів за користування кредитом 34,14 грн., оскільки 16.08.2018 року він сплатив 925,86 грн., а загальна сума процентів за 16 днів, яка була погоджена, мала складати 960,00 грн. В іншій частині процентів відповідач позов не визнав, оскільки вважає, що позивач неправомірно продовжував нараховувати проценти поза межами погодженого строку кредитування. Також, позивачем надано альтернативний розрахунок суми трьох процентів річних та втрат від інфляції, виходячи із суми основного боргу, відповідно до якого сума трьох процентів річних складає 258,90 грн., а втрати від інфляції 670,20 грн. До суми пені відповідач просив суд застосувати строк позовної давності. 10.09.2021 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу суду, у якій вказано про неможливість ідентифікації особи власника картки, через недостатність інформації. Позивач в судове засідання не прибув, від його представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, від його представника надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані\~у справі\~докази у\~їх сукупності,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~ частковому\~задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія) та статуту (копія). Так, 31.07.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 180731-205021, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті позивача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 3 000,00 грн. строком на 16 днів та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки у розмірі 960,00 грн. (60 грн. в день). При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %. Суд не погоджується із доводами позову, що останнім днем для повернення кредиту було 15.08.2021 року, оскільки кредит був наданий 31.07.2018 року на 16 днів, при цьому, відповідно до п. 3.4 Правил про порядок надання коштів у позику ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», строк кредитування починається після першого дня суми фінансового кредиту. Таким чином, останнім днем для повернення кредиту було 16.08.2018 року. В інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу містяться дані відповідача, його прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 51, останні чотири цифри 2180. Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 31.07.2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3 000,00 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку [NUMBER] перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується даними про отримання на картку перші дві цифри якої - 51, останні чотири цифри 2180, час запиту 31.07.2018 року о 20:53:18 год. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 01.07.2021 року утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором станом на 01.07.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 71370,88 грн., яка складається з: 3000,00 грн. сума кредиту, 63094,14 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 1355,86 грн. пеня, 936,22 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 2984,66 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3 000,00 грн. Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000,00 грн. є доведеною та підлягає задоволенню. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, 16.08.2021 року [PERSON] сплатив 925,86 грн., а отже розмір несплачених відсотків у межах строку кредитування складає 34,14 грн. (960,00 925,86 = 34,14 грн.). При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості, з внесеної відповідачем суми 16.08.2018 р. у розмірі 925,86 грн. було утримано пеню 144,14 грн. Суд зазначає, що дата 16.08.2021 року не виходила за межі строку кредитування, і тому у позивача були відсутні підстави для нарахування і утримання пені у цю дату. Отже, сума 925,86 грн. має бути повністю врахована як часткове погашення процентів за умовами договору. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 17.08.2018 року по 01.07.2021 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведена правова позицію сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі\~№444/9519/12). Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (16 днів), тобто до 16.08.2018 року включно, яка з урахуванням часткової сплати відповідачем становить 34,14 грн. Водночас, позивачем не було доведено правових підстав для нарахування і стягнення процентів за користування кредитом на умовах договору поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних і втрат від інфляції, суд зазначає, що такий розрахунок боргу проведений позивачем виходячи з суми боргу, визнаної судом недоведеною, а тому базою для такого нарахування має бути сума основного боргу 3000,00 грн. Суд погоджується із наданим відповідачем розрахунком, і присуджує до стягнення суму трьох процентів річних - 258,90 грн., та втрат від інфляції 670,20 грн., розрахованих із суми основного боргу. В частині стягнення суми пені в розмірі 1355,86 грн., суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На підставі\~ст.\~259\~ЦК України,\~позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із наданим позивачем розрахунком, сума пені нарахована за період з 16.08.2018 до 27.08.2018, тобто поза межами річного строку позовної давності, встановленого законом. Суд враховує, що у пункті 7.4 Умов надання та обслуговування кредитів зазначено, що сторони домовились про договірну позовну давність 10 років. Проте, такі умови окремо не підписані позичальником, і з них не слідує, що позовна давність була збільшена за погодженням сторін саме стосовно позовних вимог про стягнення пені. Тому, суд вважає, що між сторонами не було укладено договору про збільшення позовної давності щодо стягнення пені, і тому має застосовуватись річний строк позовної давності, встановлений законом. Таким чином, суд вважає, обґрунтованими доводи відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, і тому відмовляє у цій частині позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором № 180731-205021 від 31.07.2018 року в загальному розмірі 3963 грн. 24 коп., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 34,14 грн. проценти за користування кредитом, 258,90 грн. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 670,20 грн. втрати від інфляції. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 113 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial