Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Дзержинський ГУДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею та анулювання реєстрації. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] у місті Харкові. Квартира належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, який було посвідчено 19 травня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною Євгенівною та зареєстровано в реєстрі за № 1213. Право власності було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 30.05.2006 року за реєстраційним номером 9714377. 29 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №2430. Після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу народилась дочка - [PERSON]. У грудні 2009 року відповідач разом з неповнолітньою донькою виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків, які мешкають за адресою: [ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. 06 червня 2014 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили. Оскільки відповідач зареєстрована в квартирі, яка належить на праві власності позивачу, на неї також нараховуються комунальні послуги, чим порушуються права власника. Просить суд позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] у місті Харкові та анулювати реєстрацію відповідача в установленому законом порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, наголосив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON]на праві власності належить квартира [ADDRESS] у місті Харкові. Квартира належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, який було посвідчено 19 травня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною Євгенівною та зареєстровано в реєстрі за № 1213 (а. с. 5). Право власності було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 30.05.2006 року за реєстраційним номером 9714377 (а. с. 6). 29 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №2430. Після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу народилась дочка - [PERSON]. (а. с. 8) У грудні 2009 року відповідач разом з неповнолітньою донькою виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків, які мешкають за адресою: [ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, що створює перешкоди в користуванні власністю у позивача. 06 червня 2014 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили (а. с. 7). Відповідач зареєстрована в квартирі, яка належить на праві власності позивачу, що підтверджується справкою, виданою Комунальним підприємством «Жилкомсервіс», дільниця №5 від 25.11.2014 року (а. с. 12). Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, визнання права. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, передбаченому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Оцінивши в сукупності усі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - Дзержинський ГУДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею та анулювання реєстрації підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved