overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 17 квітня 2010 року вони з відповідачем по справі уклали шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Відповідач не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, не поважає її, матеріально не забезпечує. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені , три роки вони проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею, - [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON]» . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд позов задоволити , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач вимоги позивача визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду , ознайомившись з позовною заявою , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, про що книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 15 ( а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с.5) . Позивач вказала суду , що спільне життя у них не склалося , вони не мають спільних інтересів , на життя дивляться по різному. Починаючи з березня 2012 року вони проживають окремо , сімейно-шлюбні стосунки не підтримують , спільного господарства не ведуть , у кожного своє життя . Примирення вважає неможливим. Відповідач ствердив обставини справи наведені позивачем та вказав що не заперечує проти розірвання шлюбу. За наведених підстав суд вважає , що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та в першу чергу інтересам дитини. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовна заява визнається обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України , слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 30.12.1995 року Обоянським РАЦС Курської області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис №131. Від шлюбу на даний час мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 2012 року вони з чоловіком разом не проживають, діти мешкають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, батько про дітей не піклується. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи та просила після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй це прізвище. Додатково пояснила, що вже майже рік перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком, з яким веде спільне господарство. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 грудня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Обоянським відділом РАЦС Курської області, актовий запис № 131. Від шлюбу мають пятеро дітей, четверо з яких на даний час є неповнолітніми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сімю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, фактично маючи іншу сімю, а відповідач не надіслав суду заперечень проти позову, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки 200 000 грн. заборгованості за договором позикита 2000 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.05.2014 року він позичив [PERSON] гроші в сумі 8000 дол.США, які вона зобов»язувалася повернути до 31.12.2014 року, про що скалала письмову розписку. Між тим, [PERSON] не повернула боргу за договором позики по даний час, а тому він просить стягнути з неї в його користь 200 000 грн. заборгованості за договором позики. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви, та просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засіданні не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що [PERSON] 14.05.2014 р. позичив відповідачці [PERSON] 8000 дол.США., що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 18.07.2016 року становить 200 000 грн., які остання зобов'язувалася повернути до 31.12.2014 р., про що скалала розписку від 14.05.2014 року /а.с.4/. Проте, відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернула. Наведене підтверджується показаннями позивача та розпискою від 14.05.2014 року. Таким чином, суд вважає, що відповідачка порушила взятті на себе зобов'язання відповідно до договору позики, а тому позивач вправі вимагати стягнення боргу з відповідачки в розмірі 200 000 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Закарпатська буд. 9 у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає, від зустрічей ухиляється. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Закарпатська буд. 9 у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає, від зустрічей ухиляється. Також встановлено, що позивач, [PERSON] є онуком померлого [PERSON] 03.02.1999 року власника домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Закарпатська буд. 9 Згідно до\~ст. 1262 ЦК України\~позивач є спадкоємцем другої черги за законом. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України спадкуванням\~є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 316 ЦК України права власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10,\~11,\~60,\~212 - 215, 217,\~218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем спільно проживали з липня 2013 року до листопада 2014. Мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.(одна тисяча гривень) щомісяця на утримання дитини і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги уточнила в частині розміру аліментів - з твердої грошової суми 1000 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с. 28). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) (а.с. 25). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з відповідачем мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6), яка проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, позивач отримає соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та пенсію у разі втрати годувальника, відповідач працездатний, проте тимчасово не працює, інших утримань по виконавчим документам з нього не проводиться. Тому суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Хвойна, будинок 55 А у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає, від зустрічей ухиляється. Позивач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Відповідач в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої [PERSON] зобовязався передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Хвойна, будинок 55 А у власність [PERSON] Проте до теперішнього часу [PERSON] зобовязання не виконав. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно [PERSON] не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає, від зустрічей ухиляється. Згідно до ст. 316 ЦК України права власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10,\~11,\~60,\~212 - 215, 217,\~218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 27 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 314. Від спільного проживання мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання на ґрунті відсутності взаємопорозуміння та різноманітності поглядів на повсякденне життя, у родині виникли неприємні стосунки, непорозуміння. 21.06.2016 року під час агресивної поведінки останнього позивачу було спричинено тілесні ушкодження. У зв'язку із цим шлюбні стосунки сторін з 22.06.2016 року фактично припинені. При таких обставинах вважає, що шлюб необхідно розірвати. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, наданий судом строк для примирення позитива не дав, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, майнового спору у сторін не має, питання щодо утримання дітей між ними вирішено. Урахувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд ухвалою від 15.07.2016 року призначив сторонам строк для примирення в 3 (три) місяці. Однак, по закінченню строку сторони не прийняли ніяких заходів щодо збереження шлюбу. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище, яке їй було присвоєно після реєстрації одруження з відповідачем, тобто «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2008 р., у період якого народився син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя та сімейні відносини, наявність конфліктних ситуацій, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент сторони спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї є неможливим. Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 22, 23). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON]., що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2006 року. Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Позивач зазначив, що тривалий час він з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, оскільки спільне проживання їх сім'ї стало неможливим через постійні сварки, у в зв'язку з чим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав (а.с. 16). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (а.с. 14), причини неявки суду не повідомила, а тому суд на підстав ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2006 р. (а.с. 9). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий період часу не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спірного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, при цьому позивач категорично зазначив, що не має наміру примиритися з відповідачкою, доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, які б спростовували б позовні вимоги, відповідачка суду не надала, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1993 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. Позивач зазначив, що напочатку 2017 р. у нього з відповідачкою погіршились стосунки, відносини стали неприязні, у зв'язку з чим стали виникати сварки, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Далі позивач зазначає, що він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, що унеможливлює подальше спільне проживання, як подружжя. Позивач вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, направили на адресу суду заяви відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 14, 15). Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved