Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що між нею та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої відповідачі в рахунок погашення грошової заборгованості зобовязані повернути суму боргу, та передати оригінал технічної документації на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Закарпатська, №10. Проте, до теперішнього часу, зобовязання не виконано. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно не повернуто. Позивач за первісним позовом [PERSON] неодноразово у судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі надавши до суду письмові заперечення. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд її зустрічної позовної заяви без її участі , проти винесення заочного рішення не заперечувала. Просила визнати за нею право власності щодо нерухомого майна житлового будинку за адресою : м. Дніпро, вул. Закарпатська, №10 та нерухомого майна кафе з автомийкою за адресою м.Дніпро проспект Сергія Нігояна будинок 37. Представник третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА»в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності не підлягає задоволенню, оскільки з боку позивача не надано жодних доказів щодо існування спірних правовідносин, у звязку з добровільною передачею їй документів щодо нерухомого майна, яке було предметом спору між сторонам. Зустрічна позовна [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА» про визнання права власності підлягає задоволенню частково, лише щодо вимог з приводу визнання за нею права власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою : м. Дніпро, вул. Закарпатська, №10. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], було укладено усну домовленість, згідно якої вони зобовязалися передати нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Закарпатська, №10 у власність [PERSON] у рахунок погашення боргових зобовязань, проте до теперішнього часу зобовязання не виконані. Оригінал технічного паспорту, правовстановлюючі документи на нерухоме майно відповідачі не повернули. На телефоні дзвінки не відповідають, від зустрічей ухиляються. Крім того, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] щодо нерухомого майна кафе з автомийкою за адресою м. Дніпро проспект Сергія Нігояна будинок 37, оскільки спірне майно на момент розгляду цивільної справи перебуває у користуванні інших осіб, а саме третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА» . Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10,\~11,15,16,\~60,\~212 - 215, 217,\~218, 224,316, 328 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial