Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2014 р. уклав з відповідачем [PERSON] договір позики за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 25000 доларів США з умовою їх повернення до 31.12.2017 р. У порушення взятих на себе зобовязань відповідач у визначений строк кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в український гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2018 р. 27,01 грн. за 1 долар у розмірі 675250 грн. (27,01х25000) та покласти на відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що дійсно взяв у борг 25000 доларів США, які у визначений строк не повернув. Згоден сплатити борг за курсом НБУ на дату подачі позову до суду у загальному розмірі 675250 грн. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 22.12.2014 р. між позикодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у письмовій формі укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 доларів США на купівлю автомобіля. Відповідач зобовязався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк до 31.12.2017 р. В обумовлений договором строк - відповідач [PERSON] кошти позивачу [PERSON] не повернув. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовій еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За вимогами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, борг відповідачем не повернуто, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 675\~250 грн., що еквівалентно 25000 доларам США за офіційним курсом Національного банку України на дату подачі позову - 27,01 грн. за 1 долар США є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Однією з основних засад (принципу) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6752,50 грн.

Outcome: approved