Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ГРІН ФАКТОР» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14\~206 грн. 69 коп., в обґрунтування якого зазначив наступне. 04.01.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та [PERSON] укладено кредитний договір № АР-00098425, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 3\~200 грн. з оплатою відсотків, передбачених п. 1.3 цього договору з кінцевим терміном повернення 19.01.2019 року. 26.03.2019 року ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, на користь нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР». Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені даним договором строки, заборгованість не погасив. У зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.06.2019 року становить 14\~206 грн. 69 коп., з них: заборгованість по сумі кредиту 3\~200 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 1\~024 грн., пеня 9\~840 грн., штраф 100 грн., сума нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми 42 грн. 69 коп., тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 11.07.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що кредитний договір було укладено між [PERSON] та ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», в той час як до суду звернувся ТОВ «ГРІН ФАКТОР», який є його правонаступником відповідно до договору факторингу від 26.03.2019 року. Однак, позивач в порушення даного договору не сповістив відповідача про перехід до нього прав кредитора від ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», тому не має права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.01.2019 року, та є неналежним позивачем. Крім того, зазначив, що позивач просить стягнути з [PERSON] пеню у розмірі 9\~840 грн. та штраф у розмірі 100 грн., в той час як відповідно до діючого законодавства, стягується тільки або штраф, або пеня, подвійне стягнення не допускається. Відповідач, посилаючись на надані його представником пояснення, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши думку відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.01.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» (яке має статус фінансової установи) та [PERSON] укладено кредитний договір № АР-00098425 (далі по тексту Договір), відповідно до умов якого, кредитор надав останньому кредитні кошти в розмірі 3 200 грн., з терміном користування до 19 січня 2019 року (з можливістю продовження цього терміну за певних умов), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних) (а.с. 5, 6). Відповідно до Договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3\~200 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10). Наслідками порушення Договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати кредитору неустойку (в разі порушення строку повернення кредиту та сплати процентів пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми; в разі прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів додатково до пені сплатити штраф в розмірі 100 грн. Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець передає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 3 200 грн., а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, що визначені цим кредитним договором. Відповідно до п. 1.3 Договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, (730 % річних) та налягають сплаті кредитодавцю позичальником за його власним вибором: в день повернення суми кредиту або до дня повернення суми кредиту за весь період користування кредитом наперед) (п. 1.3 кредитного договору). Передбачені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються виключно за період, на який надається кредит (п. 3.1 кредитного договору) або до дня повернення кредиту у випадку автоматичного продовження терміну користування кредитом відповідно до п. 4.1 цього кредитного договору. Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку, якщо позичальник у день повернення кредиту не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів (п. 4.2 кредитного договору), позичальник зобов`язаний з наступного дня після настання дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. Згідно з п. 5.2 Договору у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені, передбаченої п. 5.1 цього кредитного договору, сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. Відповідно до п. 6.3 Договору, сторони дійшли згоди, що кредитодавець вправі на свій розсуд та без обмежень уступати (передавати) належні йому за цим Договором права будь-яким третім особам. ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» відступило право вимоги за Договором на підставі договору факторингу від 26 березня 2019 року на користь нового кредитора, яким було ТОВ «ГРІН ФАКТОР», юридична особа, яка створена та існує відповідно до законодавства України, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 41685867, місцезнаходження: 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 13/5, офіс 29 (а.с. 15-22), про що відповідача було письмово повідомлено (а.с. 24, 25). 26.03.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та ТОВ «ГРІН ФАКТОР» було укладено договір факторингу № ЛК-26/03-19, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року (а.с. 15-21), про що свідчить виписка з Додатку № 1 до Акту приймання-передачі документів до договору факторингу, а саме реєстр документів, що передаються клієнтом факторингу на підставі договору факторингу (а.с. 22). 26.03.2019 року та 24.05.2019 року ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» направило [PERSON] О [PERSON] письмове повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, що виникли з кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року (а.с. 24, 25), про що свідчить фіскальний чек Укрпошти від 24.05.2019 року (а.с. 23). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст. ст.\~546,\~548-551 ЦК України\~вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. ст. 611,\~612,\~623-625,\~1049,\~1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1\~ст. 625 ЦК України). Також, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст.\~1077, ч. 1 ст.\~1078, ч. 1 ст.\~1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги,фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.\~514, ч. 1 ст.\~1084 ЦК України). Відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~жодному з\~кредиторів належним\~чином не\~виконав,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~07.06.2019\~року у\~нього виникла\~заборгованість за\~кредитним договором,\~зокрема:\~заборгованість по\~кредиту 3\~200\~грн.;\~заборгованість по\~простроченим відсоткам\~1\~024\~грн., що повністю узгоджується з умовами договору та знайшла своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 26). Також є\~обґрунтованим нарахування\~позивачем 3%\~річних від\~простроченої суми\~за період\~прострочення в\~сумі 42\~грн.\~69\~коп., оскільки, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного. Вказаними вище умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності боржника за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, зокрема, однаковість підстав нарахування штрафу та пені, а також відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафу, суд вважає за необхідне відмовити з вищезазначених підстав. Водночас, згідно з ч. 3\~ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1120цс15, в яких зазначав, що згідно з частиною третьою\~статті 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. З матеріалів справи вбачається, що нарахована позивачем неустойка (пеня + штраф) є надто завищеною, перевищує загальний розмір боргу за договором, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. За встановлених обставин, з урахуванням усної заяви відповідача та його представника в судовому засіданні щодо нарахування позивачем складових суми заборгованості за кредитним договором, які є завищеними, суд розцінює це як заяву відповідача про зменшення суми пені, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише пеня та в розмірі, що є співмірним з розміром боргу 4 400 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу кредит. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків і пені. Тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, заборгованості по простроченим відсоткам, суми нарахованих 3 % річних від простроченої суми, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі, а також зменшеної судом суми пені. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1\~171 грн. 89 коп. судового збору (8\~666 грн. 69 коп. х 1 921 грн./14 206 грн. 69 коп.).

Outcome: partial