Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2010р., яка станом на 31.03.2017р. склала в загальній сумі 49821 грн. 08 коп., в тому числі: 4359 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом, 39451 грн. 11 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3161 грн. 91 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2348 грн. 62 коп. штраф (процентна складова), також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] Позивач в судове засідання не з»явився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, з підтвердженням позовних вимог, та письмові пояснення, в яких зазначив наступне. Згідно умов договору від 21.12.2010р. [PERSON] отримала кредит в сумі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідно п. 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки вказано на ній і вона є дійсною до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Перебіг позовної давності за таким договором, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Також вказує, що згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором б/н від 21.12.2010р., картка №5577212918512909 була надана клієнту зі строком дії до 12/17, тобто строк дії картки до 31.12.2017р. [PERSON] подав зазначену позовну заяву до суду 28.04.2017р., а отже в межах строку позовної давності. Крім того, у відповідності до п. 1.1.7.31 Умов та правил строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, що не суперечить нормам закону, адже згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити його вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явились, надавши письмові пояснення, в яких зазначили про розгляд справи за їх відсутності, також просили при винесенні рішення у справі врахувати попередні заперечення відповідача проти позову відносно застосування строку позовної давності до вказаних вимог банку. У своїх запереченнях від 24.05.2017р. відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити позивачу у задоволенні його позову. Відповідач стверджує, що їй була видана картка строком дії 1 рік, тобто до 21.12.2011р. Строки і порядок погашення кредиту за платіжними картками з установленим мінімальним обовязковим платежем визначено в Памятці клієнта, що є невідємною частиною договору (п. 5.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг). Згідно п. 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті, передбачено по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу. Виходячи з умов кредитного договору та чинного законодавства, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Враховуючи положення п. 9.12 розділу І, п.п.5.3, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, правовими позиціями, викладеними у постановах ВСУ №6-95цс14 від 17.09.2014р., №6-127цс14 від 22.10.2014р., перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі 21.12.2011р., після закінчення терміну дії кредитної картки. Відповідач звертає увагу суду на те, що продовження дії договору не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії договору для настання кінцевого терміну повернення заборгованості, значення немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 21.12.2010р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Розмір щомісячного платежу становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення такого платежу до «25» числа місяця. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно останніх, Пам»ятки клієнта, Тарифів, з чим і погодилась позичальник, зазначивши про це в заяві. Відповідно до п.п.1.1.2.5, 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобов»язань за Договором на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту. Згідно п.п.1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3 даних Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення держателем вимог діючого законодавства та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення рахунків по картці та/або визнати її недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань. [PERSON] має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту, зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, але якщо останній протягом даного періоду не направляє банку повідомлення про незгоду з вказаними змінами, вважається, що він приймає дані умови. Пунктом 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. При непогашенні кредиту в строк, встановлений Графіком погашення кредиту, процентів та винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, та на неї нараховується пеня (п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг). За несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором, Умовами та Правилами клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, дійсної на період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки (п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення його дії, він автоматично лонгується на такий же строк. У відповідності до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, також сплачувати комісії. У випадку невиконання зобов»язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту. В порушення вимог кредитного договору №б/н від 21.12.2010р., відповідач не здійснювала часткового погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у неї утворилась прострочена заборгованість по кредиту. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором, станом на 31.03.2017р. загальна сума її заборгованості перед банком по кредиту складає 49821 грн. 08 коп., в тому числі: 4359 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом, 39451 грн. 11 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3161 грн. 91 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2348 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (картрахунок 5577212918512909 від 21.12.2010р.), що надійшла до суду від ПАТ КБ «ПриватБанк» разом із письмовими поясненнями банку, строк дії даної кредитної картки до 12/17. Умови та Правила надання банківських послуг для ПриватБанка та всіх дочірніх банків були затверджені Наказом банку №СП-2010-256 від 06.03.2010р. Згідно свідоцтв про народження на імя: [PERSON], [INFO] (серія 1-ЖД №207103, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 10.06.2004р.), [PERSON], [INFO] (серія 1-ЖД №130851, видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області 20.03.2008р.), матірю останніх є [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як визначається у ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язаний його початок (ч.1 ст. 253 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення договору), скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. (справа №6-14цс14), яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Верховного Суду України від 06.11.2013р. (справа №6-116цс13), яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Дана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016р. (справа №6-3006цс15). Суд не може прийняти до уваги доводи [PERSON], як підставу, щодо відмови в задоволенні позову за спливом строку позовної давності, оскільки початок перебігу позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії кредитної картки відповідача 12.2017р. (дата вказана у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] від 16.06.2017р.), строк дії якої ще не закінчився, а позивач звернувся до суду 12.05.2017р. (про що свідчить вхідна реєстрація позовної заяви в суді), в зв»язку з чим судом враховується трирічна позовна давність з моменту подання позову до суду і до 12.05.2014р. (згідно розрахунку заборгованості з 30.05.2014р.) та спеціальна позовна давність у один рік щодо неустойки (пені) з 12.05.2016р. (згідно розрахунку заборгованості з 29.05.2016р.), отже позовна давність у даному випадку щодо вказаних вимог не сплинула. Крім того, твердження відповідача, викладені у запереченнях на позов стосовно видачі їй банком вказаної картки строком дії на 1 рік, а саме до 21.12.2011р. та повернення кредиту в повному обсязі до зазначеної дати, тобто після закінчення її терміну дії, є спростованими, оскільки у відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення його дії, він автоматично лонгується на такий же строк, а отже є продовженим, та як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] від 16.06.2017р., кредитна картка відповідача діє до 12.2017р., що співпадає зі строком дії договору. До того ж, останній платіж (сума погашення за наданим кредитом згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором) по кредитній картці був здійснений нею 22.08.2014р. [PERSON] була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Пам»яткою клієнта, підписавши відповідну анкету-заяву, якою приєдналася до них (дані документи разом складають Договір про надання банківських послуг), а отже погодилася вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі кредитного договору №б/н від 21.12.2010р. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. В частині 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити частково позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2010р. в загальній сумі 47 161 грн. 79 коп., в тому числі: 4359 грн. 44 коп. заборгованість за тілом кредиту (сума якої є незмінною з 06.05.2014р. і станом з 30.05.2014р. по 31.03.2017р. є такою ж), 38 980 грн. 36 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом (за період з 30.05.2014р. по 31.03.2017р.), 1100 грн. заборгованість за пенею (за період з 29.05.2016р. по 31.03.2017р.), 500 грн. штраф (фіксована частина), 2221 грн. 99 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором та іншими вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити в задоволенні за спливом позовної давності. Суд також не сприймає доводи позивача про те, що за домовленістю сторін строк позовної давності збільшений до 50 років, посилаючись на п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі та за загальним правилом має бути підписаний обома сторонами цього договору, що не передбачено умовами договору про приєднання (згідно ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Outcome: partial