Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач у грудні 2016 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.10.2014 р. з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі ? частки його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. На даний момент позивач не має змоги в повному обсязі сплачувати аліменти, оскільки стан його здоров'я погіршився, позивачу встановлено 2 групу інвалідності, має скрутне матеріальне становище, єдиним доходом позивача є пенсія, розмір якої не є достатнім для сплати аліментів на утримання дітей та себе. Враховуючи наведені обставини, позивач просить змінити розмір аліментів з ? частини до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою суду від 12.01.2017 р. відкрито провадження по справі. ухвалою суду від 23.04.2018 р. розпочато підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (ас. 78-79). Відповідачка до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити, також, 09.11.2017 р. були подані письмові заперечення на позов (ас. 85-87, 103), вяких остання зазначила, що з липня 2017 р. аліменти сплачуються тільки на утримання сина в розмірі 25 %, оскільки старша донька досягла повноліття, розмір отриманої позивачем пенсії дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина без погіршення його матеріального становища. Посилання позивача на інвалідність є безпідставним, оскільки строк наявного в матеріалах справи посвідчення вже закінчився. Також позивач у власності має нерухоме майно, яким розпоряджається на власний розсуд та отримує додатковий заробіток. Враховуючи наведені обставини, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [INFO] р. народилась [PERSON], [INFO] р. народився [PERSON], батьком яких є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 7-8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обл. стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина та доньки в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткоовго мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2014 р. до повноліття дітей (а.с. 12-13). Відповідно до медичної виписки хворого, в період з 03.04.2016 р. по 26.04.2016 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з інфарктом міокарда (а.с. 11). З 18.04.2017 р. по 28.04.2017 р. позивач перебував на лікуванні з хронічним постінфарктним аневризмом серця (а.с. 51). Відповідно до посвідчення, позивачу з 22.07.2016 р. по 31.07.2017 р. призначено пенсію по інвалідності, встановлено 2 групу інвалідності (а.с. 10). В період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. розмір пенсії позивача складав 22 349,06 грн., середньомісячний розмір пенсії складає 3 727,30 грн. (а.с. 37). Відповідно до довідки ВДВС від 06.06.2017, за період з 22.10.2014 р. по 01.06.2017 р. нараховано 91 025,88 грн. аліментів, позивачем сплачено 38 278,51 грн., тобто існує заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 93). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, значне погіршення матеріального становища, стану здоров'я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], станом на день постановлення даного судового рішення досягла свого повноліття. Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Києва від 30.10.2014 р., судом вирішено стугувати з [PERSON] аліменти до повноліття дітей, в тому числі [PERSON], у зв'язку з чим, факт досягнення останньою повноліття не може бути підставою для зменшення призначеного судом розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на незадовільний стан здоров'я, погіршення матеріального становища. Проте, вказані обставини, судом не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що незадовільний стан здоров'я не підтверджується матеріалами справи, позивачу було встановлено другу інвалідності, строк якої, на момент розгляду справи, закінчився, виписки з медичної картки не встановлюють заборону щодо виконання будь-якого виду роботи. Крім того, судом встановлено, що аліменти стягуються до досягнення дітьми повноліття. Старша донька сторін досягла 18-річного віку, аліменти на її утримання вже не стягуються, стягненню підлягають кошти на утримання сина. Враховуючи наведені обставини, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведені позовні вимоги, на які посилався як на підставу задоволення вимог, що унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі, а тому в задоволенні вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed