Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1015 від 4 жовтня 2007 року в сумі 3 312 гривень 94 коп. (а.с.2-3). 24 вересня 2014 року до Миколаївського районного суду Одеської область надійшла письмова заява від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про збільшення позовних вимог по зазначеній справі з 3 312 гривень 94 коп. до 4 619 гривень 98 коп. (а.с.34-44). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.45). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду копії квитанцій про часткову сплату заборгованості за кредитним договором (а.с.55). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №1015 від 4 жовтня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% на рік, строком до 3 жовтня 2010 року, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.4-7). 4 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки номер 1 та номер 2 згідно яких відповідачі взяли на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту та інших платежів (штраф, пеня) згідно кредитного договору (а.с.9-12). У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконувала. Станом на 12 вересня 2014 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 4 619 гривень 98 коп., з них: прострочений основний борг по кредиту 1 703 гривень 68 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 947 гривень 37 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 1 703 гривень 68 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 265 гривень 25 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.36,37-42). Крім того, згідно копії квитанцій наданих до суду відповідачкою [PERSON] на теперішній час нею погашено частково заборгованість на суму 3 320 гривень 00 коп.. Отже заборгованість по зазначеному кредиту на теперішній час становить 1 299 гривень 98 коп. (4 619 грн. 98 коп. - 3 320 грн. 00 коп. = 1 299 грн. 98 коп.) (а.с.55). Відповідно до 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредиту №1015 від 4 жовтня 2007 року в сумі 1 299 гривень 98 коп.. Як встановлено у судовому засіданні остаточний строк повернення кредиту по договору, поручителями по якому є [PERSON] та [PERSON], настав 3 жовтня 2010 року (а.с.4-7). Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з п.2.4 договорів поруки №№1 та 2 якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, боржник та кредитор зобов'язуються повідомляти Поручителя про прострочення платежу (а.с.9-10,11-12), а згідно п.4.2 зазначених договорів порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №1015 від 4 жовтня 2007 року не пред'явить вимог до поручителя. Всупереч зазначеним вимогам позивач, при настанні остаточного строку платежу відповідно до Кредитного договору, не повідомив поручителів про прострочення платежів по кредитному договору у відповідності до п.6.1 договорів поруки, а вимоги до поручителів пред'явив не у шестимісячний строк, як передбачено договорами поруки, а у строк понад три роки. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача до поручителів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1015 від 4 жовтня 2007 року, задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial