Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач служба у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON], за участю третьої особи - державного навчального закладу «Вище професійне училище №7 м. Вінниці» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження. Відомості про батька [PERSON] у свідоцтві про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. З раннього дитинства неповнолітня перебувала у дитячих закладах на повному державному утриманні. Мати не приймала участі у її вихованні, не допомагала матеріально, не цікавилась дитиною та станом її здоров'я. З 01.09.2013 року неповнолітня [PERSON] навчається у ДНЗ «ВПУ №7 м. Вінниці», перебуває на повному державному утриманні, функцію піклувальника по відношенню до неї виконує адміністрація навчального закладу, оскільки відповідачка не спілкується зі своєю дочкою, не займається її вихованням, не цікавиться умовами її життя, матеріально не утримує. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Прокурор прокуратури м. Вінниці Кащук О.О., представник третьої особи - ДНЗ «ВПУ №7 м. Вінниці» за довіреністю Красінська С.А., неповнолітня [PERSON] не заперечували проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, неповнолітньої, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Левківської сільської Ради народних депутатів Тульчинського району, батьком записаний [PERSON], матір'ю записана [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька неповнолітньої [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с.10). Згідно довідки Левківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.07.2013 року №356 (а.с.11) та згідно акту обстеження проживання гр. [PERSON] (а.с.11 зворот) відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак у зв'язку з одруженням проживає разом із своїм чоловіком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З раннього дитинства неповнолітня перебувала у дитячих закладах на повному державному утриманні. Мати не приймала участі у її вихованні, не допомагала матеріально, не цікавилась дитиною та станом її здоров'я, що підтверджується актами, затвердженими директором Немирівської школи-інтернату ім. М.О. Некрасова 18.09.2004 року, 02.02.2005 року, 28.08.2013 року (а.с.7, 7 зворот, 9). З 01.09.2013 року неповнолітня [PERSON] навчається у ДНЗ «ВПУ №7 м. Вінниці», перебуває на повному державному утриманні, функцію піклувальника по відношенню до неї виконує адміністрація навчального закладу, так як забезпечує дитину матеріально, займається її вихованням, цікавиться її життям, що підтверджується листом ДНЗ «ВПУ №7м. Вінниці» №54 від 16.01.2014 року (а.с.8). Натомість відповідачка не спілкується зі своєю дочкою, не займається її вихованням, не цікавиться умовами життя, матеріально не утримує, не забезпечує їй медичне лікування, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей тощо. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Окрім того, суд враховує, що в матеріалах справи наявне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.03.2006 року у цивільній справі №2-420/2006 р. за позовом Тульчинської школи-інтернату 1-3 ступенів для дітей сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, згідно якого у відповідачки відібрана дитина [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.12), що також свідчить про протиправну поведінку щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, вимога позивача щодо позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як є достатньо вмотивованою та ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої [PERSON] суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] на користь ДНЗ «Вище професійне училище №7 м. Вінниці» на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви. Окрім того, судовий збір в розмірі 243,60 грн. (за вимогу немайнового характеру) та судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за вимогу немайнового характеру) підлягає стягненню з відповідачки, так як згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved