Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 26.06.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 21900,91 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регрессу, позивач ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» посилається на наступне. Так, 28.06.2015 р. між ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АЕ /4500819 , за яким, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «RENAULT KANGOO», д.н.з. [NUMBER] . 13.03.2016 р. о 17 год. 10 хв., відповідач, керуючи забезпеченим автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем «Деу», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2016 р., відповідача визнано винним в настанні вказаної ДТП. Окрім того, зазначеною постановою відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Позивач вказує на те, що на виконання своїх зобов`язань, після аналізу всіх наданих документів, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 33900,91 грн. Згідно п.п. а) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, з огляду на викладене, до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на суму 33900,91 грн., яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом №АЕ/4500819. При цьому, позивач зазначає, що на адресу відповідача було надіслано регресну вимогу, яка була отримана останнім, після чого відповідач частково виконав свої зобов`язання, сплативши за період з 07.11.2016 р. по 08.02.2018 р. загалом 12000,00 грн. Невідшкодованою залишається сума у розмірі 21900,91 грн. (33900,91 грн. (виплачене позивачем страхове відшкодування) - 12000,00 грн. (погашена сума в порядку регресу відповідачем), які позивач просить стягнути з відповідача, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регрессу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.07.2018 р. зазначену цивільну справу було передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 28.12.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регрессу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.02.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Представник позивача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 28.06.2015 р. між ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс № АЕ/4500819 , за яким ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» застрахувало майнові інтереси Потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «RENAULT KANGOO», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії Полісу № АЕ/4500819 з 29.06.2015 р. до 28.06.2016 р. 13.03.2016 р. о 17 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Лобановського, 119 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Деу», д.н.з. [NUMBER] . Так, вбачається, що [PERSON] 13.03.2016 р. о 17 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Лобановського, 119, керував автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Крім того, [PERSON] 13.03.2016 р. о 17 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Лобановського, 119, керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем «Деу» д.н.з. [NUMBER] , який здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.9 а, 13.1 ПДР України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2016 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Внаслідок ДТП, що мала місце 13.03.2016 р. о 17 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Лобановського, 119, автомобіль «ЗАЗ DAEWOO Lanos», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності гр. [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , отримав пошкодження. Вбачається, що 15.03.2016 р. власник пошкодженого автомобіля - «ЗАЗ DAEWOO Lanos», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, а 28.05.2016 р. з метою отримання відшкодування, звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту №49-D/19/2 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO Lanos», д.н.з. [NUMBER] , складеного 09.06.2016 р., вартість матеріального збитку складає - 33900,92 грн. без урахування ПДВ. На підставі Звіту №49-D/19/2 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO Lanos», ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № ЦВ/16/0859 від 24.06.2016 р. та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15- ц; провадження № 14-176цс18 викладеної у п.п. 49 - 51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved