Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач УПФ України в Пустомитівському районі Львівської області звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно виплачену пенсію у розмірі 6\~070,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2013 року відповідачу з 29.06.2013 року призначено пенсію за віком. Однак, згідно даних персоніфікованого обліку останній працює в Державній інспекції сільського господарства у Львівській області на посаді, яка дає підстави для обліку спецстажу (державний службовець). Проте, оскільки позивачу не було відомо про зазначену обставину, [PERSON] додатково виплачувалась пенсія до 01.05.2015 року. Після зазначеної дати позивач неодноразово скеровував відповідачу листи про повернення безпідставно виплаченої пенсії у розмірі 6\~070,90 грн., однак це не призвело до жодних результаті. На підставі наведеного позивач вимушений звернутись в суд. Представник позивача в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала повністю та позов просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проте із аналізу даної норми вбачається, що ухвалення заочного рішення є правом, а не обовязком суду, відтак суд не вбачає за доцільне проводити заочний розгляд справи та на основі такого ухвалювати заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу № 169373 від 20.09.2013 року відповідачу з 11.09.2013 року призначено пенсію за віком. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, форма ОК-5, [PERSON] працює у Державній інспекції сільського господарства у Львівській області на посаді, яка дає підстави для обліку спецстажу (державний службовець). 01.04.2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, відповідно до якого, особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, ЗУ «Про державну службу», пенсія не виплачується. Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 14.08.2015 року №8434/06-14 відповідачу виплачено пенсії по 3\~035,45 грн., щомісячно за квітень і травень 2015 року, що у сумі склало 6\~070,90 грн. Позивач звернувся до відповідача із листами №4850/03-31 від 20.05.2015 року та №5396/03-31 від 05.06.2015 року з вимогою про повернення переплаченої за квітень та травень 2015 року пенсії у розмірі по 3\~035,45 грн. за кожен місяць. Однак, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. Виходячи зі змісту вищенаведених норм, суд зазначає, що обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті за рішенням суду у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. Як встановлено судом та не спростовано представником позивача, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку відповідача допущено не було, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб'єкта владних повноважень не було. Також позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували зловживання з боку пенсіонера та призвели до переплати пенсії відповідачу. Тому, за умови відсутності встановленого факту допущення зловживань з боку пенсіонера, помилка пенсійного органу жодним чином не може слугувати підставою для стягнення сум надміру виплачених пенсій з відповідача. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області, звертаючись до суду з вказаним позовом не врахувало ту обставину, що у відповідності до вимог пенсійного законодавства України, підставою звернення до суду з позовом про стягнення сум надміру виплачених пенсій з пенсіонера є встановлений факт зловживання з боку цього пенсіонера, а не встановлення певних даних, які на думку пенсійного органу не відповідають дійсності. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні даного цивільного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed