Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач ТОВ\~«ОТП Факторинг\~Україна» 11.05.2018 звернувся до суду з позовом, 06.08.2018 змінили позовні вимоги та просять визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , предметом іпотеки за договором іпотеки № ML-701/277/2006 від 18.12.2006 та за договором наступної іпотеки PML-701/074/2008 від 07.02.2008, встановивши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступні дані про обтяження: Іпотекодавець: [PERSON] (адреса: [ADDRESS] . Іпотекодержатель: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ. вул. Фізкультури. 28-Д. ІК 36789421). Об`єкт обтяження: трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] загальна площа (кв.м): 68,7, житлова площа (кв.м): 40,5. Підстава обтяження: договір іпотеки № ML-701/277/2006 від 18.12.2006, договір наступної іпотеки PML-701/074/2008 від 07.02.2008, договір про відступлення права вимоги, 5882., 29.06.2010, Приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М. Боржник за основним зобов`язанням: [PERSON] . Розмір основного зобов`язання: 58650,00 долар США. Строк виконання: 18.12.2031. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2006 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено договір № ML-701/277/2006, відповідності до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 58\~650,00 доларів США. 18.12.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-701/277/2006 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-701/277/2006, предметом якого визначена квартира за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір № ML-701/074/2008, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 58\~650,00 доларів США. 07.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ML-701/074/2008 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір наступної іпотеки № PML-701/074/2008. Заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором ML-701/277/2006 складає 530244,38 грн., з яких: борг за кредитом складає 462816,27 грн., за процентам - 44723,39 грн., за пенею - 22704,72 грн. Заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором ML-701/074/2008 складає 181600,29 грн., з яких: борг за кредитом складає 147458,42 грн., за процентам - 23531,04 грн., за пенею - 10610,83 грн. Постановою Господарського суду Харківської області від 20.07.2011 у справі № 5023/5225/11 ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В процесі ліквідаційної процедури іпотечне майно було відчужено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2011 постанову господарського суду Харківської області від 20.07.2011 по справі № 5023/5225/11 - скасовано. З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що предмет іпотеки наразі належить відповідачу [PERSON] . Згідно зі статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, тобто іпотека є дійсною для наступних набувачів майна. З урахуванням норм статті 23 Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що до відповідача [PERSON] , який став набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. При переході до фізичної особи права власності на спірне нерухоме майно в ході ліквідаційної процедури під час виключення з Єдиного реєстру заборон запису про обтяження цього майна, в разі скасування судового рішення, на підставі якого було порушено справу про банкрутство боржника, набувач такого майна набуває статус іпотекодавця. Внаслідок припинення провадження у справі №5023/5225/11 - поновилась іпотека позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Пунктами 74. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст.3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частини першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Пунктом 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. [PERSON] дані обставини не визнає та відмовляється добровільно вносити зміни до Договору іпотеки та Реєстру речових прав щодо встановлення записів про обтяження іпотечного майна. Зокрема, відповідач проігнорував лист-пропозицію ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про здійснення ним дій щодо встановлення записів про іпотеку. Оскільки, право власності на предмет іпотеки перейшло у власність [PERSON] , а записи про іпотеку в Реєстрі речових прав наразі відсутні такі записи. За таких обставин, з огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин слід вважати, що ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є визнання квартири за адресою: [ADDRESS] предметом іпотеки за договором іпотеки № ML-701/277/2006 від 18.12.2006 та за договором наступної іпотеки PML-701/074/2008 від 07.02.2008. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому зазначив, що 15.02.2013 згідно договору купівлі-продажу він придбав квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом, в державних реєстрах була відсутня будь-яка інформація про наявність зареєстрованих обтяжень на квартиру. Відповідач не був знайомий з [PERSON] , є добросовісним набувачем у розумінні ст.388 ЦК України, і його право власності не може бути обмежене у будь-який спосіб, у тому числі і шляхом звернення стягнення на квартиру як на предмет іпотеки. Договір купівлі-продажу відповідач уклав 15.02.2013, в той час як позивач звернувся до суду у квітні 2018, тобто більш ніж через сім років після того, як у нього виникло право на позов - з моменту вилучення запису про іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - якщо таке існувало, адже позивач будь-яких доказів на підтвердження права на позов суду не надав. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як свідчить текст Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 у справі №5023/5225/11 про факт відсутності записів у державних реєстрах про іпотеку на спірну квартиру позивач знав ще у листопаді 2011 р. З врахуванням викладеного, відповідач просить застосувати позовну давність до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відмовити в задоволенні позову. Третя особа: приватний нотаріус ХМНО Нескородова О.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала суду пояснення в яких просить розглядати справу в її відсутність та зазначила, що 15.02.2013 до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] для посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] Для договору купівлі-продажу квартири, були надані всі необхідні документи. Перед посвідченням правочину, нотаріус перевірила актуальну інформацію станом на 15.02.2013 та здійснено пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири та продавця [PERSON] , а також зроблені запити в Державному реєстру обтяжень рухомого майна на Сторін, що підтвердило відсутність будь-яких заборон відчуження нерухомого майна на відчужувану квартиру та відсутність обтяжень на активи сторін. Сторони підтвердили, що вони дійсно укладають договір купівлі-продажу квартири, що розрахунок за цим договором вони здійснили в повному обсязі. Таким чином, виконані всі необхідні дії для посвідчення договору купівлі-продажу у відповідності до законодавства України, перевірені всі документи, які відповідають встановленим вимогам. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.12.2006 ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] уклали договір № ML-701/277/2006, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 58650,00 доларів США. 18.12.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-701/277/2006 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-701/277/2006. Предметом іпотеки визначена квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором №ML-701/277/2006 складає 530244,38 грн. 07.02.2008 ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] уклали договір № ML-701/074/2008, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 58650,00 доларів США. 07.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ML-701/074/2008 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір наступної іпотеки № PML-701/074/2008. Заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором №ML-701/074/2008 складає 181600,29 грн. Як вбачається з наданої 11.04.2019 представником позивача інформаційної довідки №159244732 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] на підставі Ухвали Господарського суду Харківської області від 20.12.2012 у справі № 5023/5336/12 реєстратором: приватним нотаріусом Ліпінською І.Е. 25.12.2012 вилучено обтяження (тип обтяження: іпотека; підстава обтяження: іпотечний договір, 11549, 18.12.2006, приватний нотаріус ХМНО Васікова Л.Є., іпотекодержатель: ТОІВ «ОТП Факторинг»). Таким чином, 25.12.2012 з Державного реєстру іпотек були вилучені відомості про обтяження, накладеного на квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно іпотечного договору від 18.12.2006. 27.12.2012\~ліквідатор Фізичної\~особи-підприємця\~Бутрім (до\~заміни прізвища\~ [PERSON] ,\~призначений Постановою\~про визнання\~боржника банкрутом\~Господарського суду\~Харківської області,\~справа №5023/5336/12\~вх.\~№5336/12\~від 06.12.2012\~арбітражний керуючий\~Запорожець І.С.,\~з однієї\~сторони та\~ [PERSON] ,\~з другої\~сторони,\~уклали договір\~купівлі-продажу\~квартири,\~згідно якого\~ [PERSON] \~придбав у\~власність об`єкт аукціону трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт аукціону належить [PERSON] заміни прізвища [PERSON] та придбаний за 240000 грн. згідно Протоколу №15 проведення аукціону на товарній біржі «Всеукраїнський Торгівельний центр». Договір посвідчений приватним нотаріусом Салига Н.А., яка перед посвідченням договору впевнилась, що на момент вчинення правочину вказана квартира під забороною (арештом) та в іпотеці не перебувала (а.с.115). 15.02.2013 [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А. (а.с.114). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що при переході до фізичної особи права власності на спірне нерухоме майно в ході ліквідаційної процедури під час виключення з Єдиного реєстру заборон запису про обтяження цього майна, в разі скасування судового рішення на підставі якого було порушено справу про банкрутство боржника, набувач такого майна відповідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набуває статусу іпотекодавця. Позивач вказує, що внаслідок припинення провадження у справі №5023/5225/11 - поновилась іпотека позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач також послався на пункти 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, який встановлено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Проте, як вбачається з наданої 11.04.2019 представником позивача інформаційної довідки №159244732 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] згідно якої обтяження (іпотека) вилучена на підставі Ухвали Господарського суду Харківської області від 20.12.2012 у справі № 5023/5336/12. Ліквідатор ФЛП [PERSON] ) Т [PERSON] - арбітражний керуючий Запорожець І.С., який 27.12.2012 уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] , також був призначений Постановою про визнання боржника банкрутом Господарського суду Харківської області, справа №5023/5336/12. Доказів, підтверджуючих скасування судового рішення, на підставі якого було порушено справу про банкрутство боржника [PERSON] по справі №5023/5336/12 позивачем не надано, тому вищенаведені доводи позивача є необґрунтованими. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.23 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Оскільки предмет іпотеки реалізований у ліквідаційній процедурі з припиненням обтяжень і [PERSON] набув це майно не від іпотекодавця за цивільно-правовими угодами, а під час проведення аукціону на товарній біржі, відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку», що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах по справах №6-7цс13 від 03 квітня 2013 року, № 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року. Відсутні також правові підстави для визнання відповідача іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач придбав спірну квартиру за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] , який набув право власності на спірну квартиру в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з прилюдних торгів, в період припинення обтяжень за договором іпотеки, враховуючи також вимоги ч.2 ст. 388 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка набула право власності на майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, є добросовісним набувачем, і це майно не може бути витребуване у нього. Оскільки на момент укладання договорів купівлі-продажу спірного майна запис про обтяження майна іпотекою було виключено з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, до спірних правовідносин не може застосовуватись ст.23 Закону України «Про іпотеку», так як під час переходу права власності на спірну квартиру до відповідача вона предметом іпотеки не була, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по справі №6-201цс14. Крім того, договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] уклав 15.02.2013, позивач з позовом до суду звернувся 11.05.2018, тобто більш ніж через п`ять років. З постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 у справі №5023/5225/11 вбачається, що про факт відсутності записів у державних реєстрах про іпотеку на спірну квартиру позивачу було відомо ще у листопаді 2011 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів поважності пропуску строків позовної давності позивачем не надано. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] не надані письмові докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, що відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Верховного суду у справі №372/1010/16-ц.

Outcome: dismissed