Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Савіхіна А. М. 31.03.2018 року поштовим засобом зв`язку звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 74002,34 грн. за кредитним договором №б/н від 20.07.2012 року, яка складається з наступного: 7969,27 грн. - заборгованість за кредитом; 58986,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3046,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3500,11 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування заявленого позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.07.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП - 2010 - 256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 28.02.2018 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 74002,34 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.07.2012 року в розмірі 70940,62 грн. (сімдесят тисяч дев`ятсот сорок грн. 62 коп., а також судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.); в задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено. 01.06.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року по справі №638/4283/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~08.09.2021\~рокузаяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року по справі №638/4283/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року по справі №638/4283/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] подала до суду письмові пояснення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, адже матеріали справи не містять Умов та правил надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій, затверджені підписом відповідача. Банк пред`явив позов про стягнення грошових коштів у розмірі, що в десять разів перевищує суму простроченого зобов`язання, а на формування простроченої заборгованості вплинули обставини, які є істотними для правильного вирішення справи, а саме знаходження відповідача у стані вагітності та відсутність фінансової можливості. Протягом 2018-2021 рр. відповідач проходила відповідні курси лікування, перебувала під наглядом лікарів та постійно оплачувала медичні заходи та ліки, а тому не могла у повному обсязі виконати свої зобов`язання перед позивачем. Наразі [PERSON] також знаходиться у скрутному матеріальному стані, оскільки на її утриманні є неповнолітній син та мати пенсійного віку, яка хворіє. Також відповідач заявила клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки кредитний договір укладено у 2012 році, а з позовом позивач звернувся лише у 2018 році. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.07.2012 року між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 8). У заяві зазначено, що відповідач підписанням цього документу приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», розташованих у мережі інтернет https://privatbank.ua/terms, в редакції, діючій на дату укладання цього документу. Відповідач погоджується з тим, що дана заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», та Умови та Правила надання банківських послуг. Згідно наданого\~банком розрахунку\~станом на\~станом 28.02.2018\~року у\~відповідача утворилася\~заборгованість у\~розмірі 74002,34\~грн.\~за кредитним\~договором №б/н\~від 20.07.2012\~року,\~яка складається\~з наступного:\~7969,27\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~58986,71\~грн.\~-\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом;\~3046,25\~грн.\~-\~заборгованість за\~пенею та\~комісією;\~а також\~штрафи відповідно\~до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3500,11 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 58986, 71 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3046, 25 грн., та заборгованості за штрафами відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3500, 11 грн. - штраф (процентна складова). Так, позивачем до суду надано анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20.07.2012 року, яка підписана відповідачем особисто, однак вказане не підтверджує, що сторони погодили оплату процентів, пені, комісії та штрафів за користування кредитними коштами, а доводи позивача про те, що позичальник ознайомлений з інформацією про умови кредитування є припущенням. Доказів про узгодження умов надання коштів позивач не надав. Ці доводи є безпідставними, спростовуються обставинами справи, письмовими доказами та недоведеністю позовних вимог в цій частині зі сторони позивача. Як встановлено вище, заява-анкета, підписана [PERSON] , не містить домовленості сторін про сплату процентів пені, комісії та штрафів за користування кредитними коштами, та посилання на Умови та правила надання банківських послуг, як складову договору. За таких\~обставин,\~саме по\~собі підписання\~відповідачем анкети-заяви\~без підтверджень\~про конкретні\~запропоновані відповідачу\~умови та\~правила банківських\~послуг висновок\~суду про\~безпідставність заявлених\~позовних вимог\~про стягнення\~відсотків, пені, комісії та штрафів за користування кредитними коштами, не спростовує. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що в\~частині позовних\~вимог щодо\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за процентами за користування кредитом у розмірі 58986, 71 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3046, 25 грн., та заборгованості за штрафами відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3500, 11 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7969, 27 грн., то суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, 20.07.2012 року [PERSON] підписано анкету-заяву. Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма №5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми №5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Таким чином, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач впродовж 2012 2014 року користувалася кредитною карткою, нею систематично вносились кошти на погашення заборгованості. Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк». Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останнім не надано. Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій банку щодо умов кредитування в цій частині, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить 7969, 27 грн. Між тим, враховуючи те, що банк неправомірно списував проценти за користування кредитними коштами за рахунок суми погашень за наданим кредитом, які не передбачені договором, тому стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі: 7969, 27 грн. 3041, 41 грн. (загальна сума сплачених коштів відповідачем, зарахованих у якості процентів) = 4927, 86 грн. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності то суд, виходить з наступного. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №181/467/17, сторонами в якій були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з вищенаведеним пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104 цс16. Довідка АТ КБ «ПриватБанк» свідчить про те, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 20.09.2012 року отримала картку: № [NUMBER] , термін дії якої 03/16 року (а.с.127). Посилання [PERSON] на пропуск позивачем загального строку позовної давності не приймаються до уваги, оскільки строк дії картки встановлений до 03/16, а до суду позивач звернувся 31.03.2018 року поштовим засобом зв`язку, тобто в межах строку позовної давності. З урахуванням викладених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4927 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. 86 коп. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Так, при зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 1762 грн. (100 %). За результатами судового розгляду позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково: 4927, 86 грн. : 74002, 34 грн. х 100 % = тобто 6, 66 %, тобто задоволено 6, 66 % від заявленої суми. З огляду на викладене, та з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат в залежності від ступеня задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 1762 грн. х 6, 66 % (частка задоволення позовної вимоги): 100 % = 117, 35 грн.

Outcome: partial