Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 27 листопада 2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив суд: -в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CrL-300/1472/2006 від 01 березня 2006 року, укладеного з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» у сумі 354\~548, 56 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РМ-300/1432/2006, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., реєстровий № 179 двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності шляхом, проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - - передати в управління іпотекодержателю Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом надання права Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладення договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями; - виселити з предмета іпотеки - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує наступним. 01 березня 2006 року між Акціонерним комерційним\~банком «Райффайзенбанк\~Україна» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», який в свою чергу переуступив права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» було укладено кредитний договір № CrL-300/1472/2006, згідно з яким боржник отримав кредит у розмірі 200\~000,00 грн., строком до 01 березня 2007 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 березня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ-300/1432/2006, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., реєстровий № 179. Предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира, що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № CrL-300/1472/2006 від 01 березня 2006 року. Також 12 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки № РМ-300/1432/2006 від 02 березня 2006 року, реєстровий № 179. Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги до [PERSON] з виконання зобов`язання за кредитним договором, а також за договором іпотеки. В порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2007 року по справі № 25/163-07 позов було задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CrL-300/1472/2006від 01 березня 2006 року у сумі 350\~921,35 грн. та судові витрати 3 627,21, а всього суму у розмірі 354\~548,56 грн. Оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконано, то іпотека Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ОТП Факторинг\~Україна» є дійсною, а позивач має законне право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, у зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді про відкриття провадження від 22 грудня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Копію ухвали судді про відкриття провадження від 22 грудня 2018 року було направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно поштового повідомлення, що повернулося до суду 10 січня 2019 року, відповідачу відповідні документи було вручено. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року закрито підготовче засідання по даній справі, справу призначено до розгляду по суті. В матеріалах справи наявні пояснення на позовну заяву [PERSON] , що надійшли до суду 25 березня 2019 року. Також в матеріалах справи наявна заява [PERSON] про застосування строків позовної давності. Крім того, в матеріалах справи наявні додаткові пояснення на позовну заяву [PERSON] , що надійшли до суду 05 грудня 2019 року, 04 лютого 2020 року та 21 серпня 2020 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає у повному обсязі, просить у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини його неявки суду не відомі. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором абозаконом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01 березня 2006 року між Акціонерним комерційним\~банком «Райффайзенбанк\~Україна» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», який в свою чергу переуступив права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» було укладено кредитний договір № CrL-300/1472/2006,\~згідно з\~яким боржник\~отримав кредит\~у розмірі\~200\~000,00\~грн.,\~строком до\~01\~березня 2007\~року (а.с. 8-11). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 575\~ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку»,\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 березня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ-300/1432/2006, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., реєстровий № 179. Предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира, що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 12-17). Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № CrL-300/1472/2006від 01 березня 2006 року (а.с. 18-33). Також 12 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки № РМ-300/1432/2006 від 02 березня 2006 року, реєстровий № 179 (а.с. 34-38). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розташованої за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержателем даного майна є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ОТП Факторинг\~Україна» (а.с.48). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно з пунктом 2.1 Іпотечного договору сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії (а.с. 13). Умовами Кредитного договору про надання кредитної лінії № CrL-300/1472/2006 від 01 березня 2006 року сторонами погоджено\~дату остаточного\~повернення кредиту\~-01 березня 2007 року (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Умовами пункту 1.10 частини 2 Кредитного договору передбачено дострокове виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку та розірвання цього договору. За змістом пункту 1.10.1 частини 2 Кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (в тому числі але не включно встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього договору), а також невиконання позичальником чи/та майновим поручителем чи/та поручителем будь-яких умов документів забезпечення, а також у випадку пред`явлення третіми особами будь-яких претензій відносно предмету застави, а також у випадку втрати дійсності установчими документами позичальника та/чи майнового поручителя, та/чи поручителя. При цьому виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 7 (семи) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а.с.10). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» про стягнення заборгованості в розмірі 350 921, 35 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2007 року по справі № 25/163-07 позов було задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № Crl-300/1472/2006 від 01 березня 2006 року у сумі 350\~921,35 грн. та судові витрати 3627,21, а всього суму у розмірі 354\~548,56 грн. (а.с. 39-41). Таким чином пред`явивши зазначені вимоги, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК Українита умов Кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 260\~ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (пункт 1 статті 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення Європейського суду з прав людини від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264\~ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією з підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц (провадження № 61-36495св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц (провадження № 61-21009св18). За таких обставин, звернувшись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасі-Компані Агро» про стягнення кредитної заборгованості у 2007 році, який розглянутий судом по суті, первічний кредитор перервав позовну давність у спорі з відповідачем щодо стягнення кредитної заборгованості. Тому при зверненні до суду у листопаді 2018 року, тобто більш ніж через 10 років після зміни строку виконання основного зобов`язання, з позовом в цій справі шляхом пред`явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ОТП Факторинг\~Україна» пропустило позовну давність. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову у\~задоволенні позовних\~вимог,\~у зв`язку\~з пропуском\~трирічного строку\~позовної давності. Такі висновки відповідають висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 757/21623/15-ц (провадження № 61-38423ск18). Жодних заяв чи клопотань про поновлення строків позовної давності із посиланням та доведенням поважності причин пропуску таких строків від позивача до суду не надходило. Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі - внаслідок пропуску строків позовної давності. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed