Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Козіна Н.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся через періодичне видання газети « Вісті Придніпров'я » . На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 52401 від 27.02.2007 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому станом на 03 березня 2014 року має заборгованість в сумі 19736,37 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 2258,36 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 17478,01 гривень; Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги пункту 2 Умов надання споживчого кредиту, яким передбачено обов'язок позичальника з погашення заборгованості за кредитом, процентам за його користування, а також сплаті комісії. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.3), з яким погоджується суд, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 19736 грн. 37 коп., яка складається: заборгованість за кредитом - 2258,36 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом - 17478,01 грн. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки але не менше 1 гривні. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 19736,37 гривень Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., що дорівнює 1% від суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved