Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач ТОВ «КАФ» звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 150714нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набула право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53700403513В від 18.03.2013 року. Договором про відступлення права вимог № 150714-вс від 15.07.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК факторинг» та ТОВ «Колекторське агентство Фактор», останне набуло право вимоги до [PERSON] за договором № R53700403513В від 18.03.2013 року. Позивач зазначив, що 18 березня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700403513В, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення, у розмірі 61900 гривень 00 копійок. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користуванням коштами, неустойку та інші передбачені платежі. Станом на 20.05.2015 року у позивача через неналежне виконання своїх обов'язків утворилася заборгованість у розмірі 14209 гривень 96 копійок, з яких: 9732 грн. 85 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4477 гривень 11 копійок - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п.5.1. Кредитного договору. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R53700403513В від 18.03.2013 року у розмірі 14209 гривень 96 копійок, а також судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. В подальшому подав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явилась: 23.12.2015 року та 27.01.2016 року по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується судовими розписками особисто нею підписаними. Заяву про розгляд справи у її відсутності відповідач суду не надала. Тому справу розглянуто у відсутності відповідачки за наявності доказів, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази та оцінивши все у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі нижчезазначеного. Так, в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитного договору № R53700403513В від 18.03.2013 року, а також заповнена анкета позичальника підписана [PERSON] від14.03.2013 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.1 кредитного договору № R53700403513В від 18.03.2013 року, банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а також правилах споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 61900 гривень 00 копійок на строк по 18.03.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних або в іншому розмірі передбаченому цим договором. Відповідно до п.4.2 кредитного договору № R53700403513В від 18.03.2013 року, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1.69 % від початкової суми кредиту. Відповідно до п.5.1 кредитного договору № R53700403513В від 18.03.2013 року, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день протрочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банку пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] за кредитним договором № R53700403513В від 18.03.2013 року має заборгованість у сумі 14209 гривень 96 копійок, з яких: 9732 грн. 85 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4477 гривень 11 копійок - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів. Договором про відступлення права вимоги № 150714нв від 15 липня 2014 року підтверджується те, що ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R53700403513В від 18.03.2013 року, ТОВ «Факторингова компанія Факторинг». Договором про відступлення права вимоги № 150714-вс від 15 липня 2014 року підтверджується те, що ТОВ «Факторингова компанія Факторинг» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R53700403513В від 18.03.2013 року, ТОВ «Колекторське агенство Фактор» та інших обов'язків за цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення прав вимог за вих. №332/161 та за вих. №223/161 від 24.07.2014 року. В судовому засіданні також були досліджені статут ТОВ «Колекторське агентство Фактор», виписка з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію ТОВ «Колекторське агентство Фактор», копія рахунку про отримання [PERSON] коштів за кредитним договором в сумі 61900 грн, а також меморіальний ордер на виплату коштів в сумі 61900 грн., графік повернення кредиту. Частиною 1 ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника (ч.1 ст.516 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт утворення відповідачем по справі заборгованості у розмірі 14209 гривень 96 копійок в результаті не виконання умов кредитного договору № R53700403513В від 18.03.2013 року. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією, так як відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved