Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», в особі свого представника [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 17.03.2017 року з позовною заявою до відповідача - [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 457950,73 грн. та судовий збір 689,27 грн.. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі письмової довіреності, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному провадженні в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився більше трьох разів, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, повідомлявся судом рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до довідки з Сектора реєстрації (а.с.34), яка співпадає з адресою зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.1), однак до суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, що свідчить про невручення поштової кореспонденції. В матеріалах справи відсутні дані про зміну відповідачем адреси місця проживання, а також суду не відоме місце роботи відповідача. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України\~ - відповідач повідомлений\~ про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224\~ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Так, судом встановлено, що 16.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (надалі позивач) та [PERSON] (надалі відповідач) був укладений кредитний договір №64#00017155348 (а.с.8-13), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 99999,00 гривень на цілі зазначені в п. 1.3 Кредитного договору під 33 відсотки річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.10.2018 року. Відповідач та щомісячно погашати кредит та відсотки за користування кредитом, згідно з графіком. Однак своєчасно відповідач не сплачував кредит, тому за відповідачем виникла заборгованість у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Згідно з ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.2 та ч.3 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, судом встановлено, що позивач з позовною заявою до суду звернувся 17.03.2017 року та сплатив судовий збір в розмірі 6896,27 грн. (а.с.3) Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вимог в їх основній частині, також підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді розміру судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved