Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

позивач через свого представника у квітні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 1-06 від 01 червня 2014 року у розмірі 2 860 500,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «Агроінфінітум» (позивач)та [PERSON] (відповідач) 01 червня 2014 року було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з яким позивач перерахував відповідачу в період до 22.04.2015 грошові кошти у загальному розмірі 3 210 500,00 грн. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним договором і повернув лише 350 000,00 грн, внаслідок чого перед позивачем станом на день звернення до суду у нього існує заборгованість в сумі 2 860 500,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року по даній справі відкрито провадження. У судовому засіданні 21.05.2019 представник позивача позов підтримав у повному обсязі, також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 04.10.2017, 28.02.2018, 29.03.2018, 07.08.2018, 31.01.2019, 01.04.2019 та 21.05.2019 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток та оголошення на сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Агроінфінітум» (позивач) та [PERSON] (відповідач) 01 червня 2014 року було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 1-06, згідно з яким позивач перерахував відповідачу в період до 22.04.2015 грошові кошти у загальному розмірі 3 210 500,00 грн, а відповідач зобов`язувався в строк не більше одного року повернути вказані кошти (а.с.13-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Стаття 1049 ЦК України передбачає зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним договором і повернув лише 350 000,00 грн, внаслідок чого перед позивачем станом на день звернення до суду у нього існує заборгованість в сумі 2 860 500,00 грн. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість в сумі 2 860 500,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 42 907,50 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та

Outcome: approved