Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у січні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 11.10.2006 року між Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11055078000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11863,00 швейцарських франків, зі сплатою 8,2 % річних. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває прави вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. За умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 11863,00 швейцарські франки. Між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 09.11.2018 року було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 11055078000. За період користування кредитними коштами, позичальником здійсненні часткові платежі на погашення основної суми боргу, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. У зв`язку з чим, [PERSON] станом на 19.12.2019 рку має загальну заборгованість за договором кредиту в сумі 285824,78 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 170113,33 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 99978,95 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в сумі 15732,50 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кошти по кредитному договору № 11055078000 від 11.10.2006 року. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховується 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що у позичальника прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. А тому позивач просить стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом станом на 19.12.2019 року у сумі 73763,43 грн., з яких: нараховані 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 15323,68 грн., та подвійну облікову ставку Національного Банку України в сумі 58439,75 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Панфілової А.В. від 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 77). Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 6289 від 18.02.2020 року), в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимоги посилаючись, на те, що 08.09.2009 року по справі № 2-133/09 Ленінським районним судом міста Кіровограда було винесено заочне рішення щодо дострокового стягнення боргу з [PERSON] в своїй позовній заяві Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» просив достроково стягнути борг з боржника за кредитним договором № 11055078000 від 11.10.2006 року. Кредитний договір № 11055078000 від 11.10.2006 року діяв до 11.10.2011 року. За результатом отриманого заочного рішення, Ленінським районним судом міста Кіровограда було видано виконавчий лист № 2-5142/09 від 31.03.2010 року. Вказаний виконавчий лист стягувачем було подано до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції де було відкрито виконавче провадження № 20627106. В подальшому виконавче провадження завершено у зв`язку з його повним та фактичним виконанням вищевказаного виконавчого листа. В позові позивач вказує, що 09.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 11055078000. Водночас позивач не зазначає, про те, що Ленінським районним судом міста Кіровограда було відмолено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у заміні сторони виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5142 виданого 08.09.2009 року виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11055078000 від 10.11.2006 року було завершено у зв`язку з його повним та фактичним виконанням. Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідач зазначає, що вони не відповідають дійсності, в розрахунках не вказана яка сума боргу була сформована за період з 11.10.2006 року по 30.01.2020 року, чому саме ця сума визначена позивачем. Кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги по сплаті процентів після цієї дати задоволенню не підлягають. Окрім цього відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, оскільки відповідач повністю погасив борг за кредитним договором по рішенню суду, у позивача сплив термін звернення до суду в зв`язку з спливом позовної давності строком більше дев`яти років (а.с.82-89а). Позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив (вх. № 8780 від 03.03.2020 року), в якій останні зазначають, що згідно статті 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, при цьому, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час (період) прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, при цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а тому наявність судових актів - не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальність за порушення строків розрахунків по кредитному зобов`язанню. Укладаючи договір відступлення права вимоги між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», у зобов`язанні відповідача змінився кредитор, при цьому залучені до матеріалів справи копії документів, зокрема витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги підтверджує суму боргу [PERSON] , яка була відступлена первісним кредитором новому кредитору, в зв`язку з чим відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України твердження відповідача про повний розрахунок з первісним кредитором спростовуються в повній мірі (а.с. 107-115). У зв`язку з звільненням судді [PERSON] , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 122-ОС/д, враховуючи що суддя [PERSON] у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/380/20, № провадження 2/404/99/20 (розпорядження № 365 від 16.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/380/20, № провадження 2/404/99/20 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. Цивільну справу № 404/380/20, № провадження 2/404/99/20 прийнято до розгялду та призначено судове засідання (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.08.2020 року; а.с.145). Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда представником відповідача надано до суду додаткові пояснення (вх. №14243 від 12.04.2021 року) за якими відповідач зазначає, що 08.09.2009 року по справі № 2-133/09 Ленінським районним судом міста Кіровограда було винесено заочне рішення щодо дострокового стягнення боргу з [PERSON] в своїй позовній заяві Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» просив достроково стягнути борг з боржника за кредитним договором № 11055078000 від 11.10.2006 року. Кредитний договір № 11055078000 від 11.10.2006 року діяв до 11.10.2011 року. За результатом отриманого заочного рішення, Ленінським районним судом міста Кіровограда було видано виконавчий лист № 2-5142/09 від 31.03.2010 року. Вказаний виконавчий лист стягувачем було подано до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції де було відкрито виконавче провадження № 20627106 і яке завершено з повним та фактичним виконанням вищевказаного рішення суду. Відповідно до пункту 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту № 11055078000 від 11.10.2006 року позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановленні графіком погашення, але не пізніше 11.10.2011 року, оскільки відповідач погасив кредитну заборгованість достроково, а позивач звернувся до суду лише у 2020 році, відтак вважає, що останній пропустив строк позовної давності (а.с.182-199). Через канцелярію суду позивач подані доповнення до позовної заяви (вх. № 20171 від 26.05.2021 року) в яких останній зазначає, що укладаючи договір відступлення права вимоги між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», у зобов`язанні відповідача змінився кредитор, при цьому залучені до матеріалів справи копії документів, зокрема витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги підтверджує суму боргу [PERSON] , яка була відступлена первісним кредитором новому кредитору, в зв`язку з чим відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України твердження відповідача про повний розрахунок з первісним кредитором спростовуються в повній мірі (а.с. 209-226). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2021 року визнано явку позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (повноважного представника) в судове засідання обов`язковою. Відкладено розгляд справи до 14 липня 2021 року до 14 год.00 хв. хв. для виклику в судове засідання повноважного представника позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», який зобов`язаний з`явитися в судове засідання (а.с.228). Однак, представник позивача проігнорував вимогу суду, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином (а.с.239), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та заперечень до суду не подавав. Відповідач у судове засідання не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву (вх. № 26176 від 14.07.2021 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі та просять відмовити (а.с.240). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 11 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір № 11055078000, за умовами пункту 1.1 якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 11863,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.10-17). Надання кредиту здійснюється у наступний термін 11.10.2006 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановленні графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до цього Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 11.10.2011 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору (пункт 1.2.1 та пункт 1.2.2 договору). За підпунктом 1.3.1 за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 8,200 % річних. За розрахунком заборгованості сума кредитної заборгованості відповідача складає станом на 19.12.2019 року має загальну заборгованість за договором кредиту в сумі 285824,78 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 170113,33 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 99978,95 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в сумі 15732,50 грн (а.с.25). А сума боргу заборгованості за кредитним договором яку заявив до стягнення позивач по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом станом на 19.12.2019 року у сумі 73763,43 грн., з яких: нараховані 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 15323,68 грн., та подвійну облікову ставку Національного Банку України в сумі 58439,75 грн (а.с.23-24). Між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває прави вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором (а.с.26-62). В свою чергу 09 листопада 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі покупець) було укладено договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого в порядку та на умовах визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі боржники), які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1, 2 цього договору (а.с.63-66). За додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги від 09.11.2018 року [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] є боржником за кредитним договором № 11055078000 від 11.10.2006 року з залишком заборгованості за тілом кредиту у валюті кредиту 170113,33 та залишком по відсотках у валюті кредиту 99978,95 (а.с.67). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першоюстатті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). За змістом частин першої-другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 08.09.2009 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від імені якого виступає начальник Кіровоградського управління центрального регіонального департаменту Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11055078000 від 11.10.2006 року задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість по простроченому кредиту у розмірі 1858 швейцарських франків 95 центів, що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 9176,79 грн., по кредиту, що підлягає достроковому стягненню 78 швейцарських франків 72 центи, що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 35137,06 грн., відсоткам 270 швейцарських франків 66 центів що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 1336,13 грн., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 264 швейцарських франків 34 цента що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 1304,94 грн., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках 25 швейцарських франків 53 цента що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 126,11 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість по додатковій угоді про встановлення овердрафту станом на 15.11.2007 року по кредиту у розмірі 238,87 грн., комісійних в сумі 71,95 грн. З метою забезпечення виконання рішення суду надано Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» здійснювати від імені [PERSON] продаж предмету забезпечувальності - автомобіля ВАЗ, модель 21114 125 51, 2006 року випуску, реєстраційного номера кузова [NUMBER] , з правом здійснення всіх необхідних для цього дій, з правом зняття з реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ та здійснення інших дій із зміною права власності. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» по 256,50 грн. з кожного судового збору, та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.184-187). На підставі вищевказаного заочного рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 08.09.2009 року видано виконавчий лист по справі № 2-5142/09 (а.с.233). Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Зубік В.В. від 24.06.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5142 від 31.03.2010 року виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» боргу в сумі 47289,58 грн. (а.с.234). Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 12.09.2011 року заяву [PERSON] задоволено. Виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Ленінським районним судом міста Кіровограда від 31.03.2011 року по справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від імені якого виступає начальник Кіровоградського управління центрального регіонального департаменту Акціонерного товариства «УкрСиббанк», до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Цифри в номері виконавчого листа «2-5142/09» замінити на цифри «2-133/09» (а.с.235-236). Постановою від 28.05.2012 року старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Найденко Н.В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5142 від 31.03.2010 року виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість по простроченому кредиту у розмірі 1858 швейцарських франків 95 центів, що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 9176,79 грн., по кредиту, що підлягає достроковому стягненню 78 швейцарських франків 72 центи, що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 35137,06 грн., відсоткам 270 швейцарських франків 66 центів що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 1336,13 грн., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 264 швейцарських франків 34 цента що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 1304,94 грн., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках 25 швейцарських франків 53 цента що за курсом Національного Банку України відносно гривні еквівалентно 126,11 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість по додатковій угоді про встановлення овердрафту станом на 15.11.2007 року по кредиту у розмірі 238,87 грн., комісійних в сумі 71,95 грн. по 256,50 грн. з кожного судового збору, та по 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у зв`язку з його повним та фактичним виконанням (а.с.237). За статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, використав правом вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». При цьому суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав чи виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що підтверджено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18, від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18, від 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, номер провадження 61-24172св18. Враховуючи вищевикладене, оскільки кредитор скористався наданим йому правом на дострокове повернення кредитних коштів та відповідачем у повному обсязі виконано грошове зобов`язання, відтак суд вважає, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом станом на 19.12.2019 року у сумі 73763,43 грн., з яких: нараховані 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 15323,68 грн., та подвійну облікову ставку Національного Банку України в сумі 58439,75 грн, безпідставними, необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню. Крім того, відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. За статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатись про це порушення) фактори. При цьому, правило частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року, № 6-832цс15 від 28.09.2016 року. Оскільки відповідачем по рішенню суду достроково виконано грошові зобов`язання за кредитним договором № 11055078000 від 11.10.2006 року, а строк дії самого кредитного договору встановлений до 11.10.2011 року, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Водночас, хоча судом і встановлено пропуск позивачем строку позовної давності, при цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Крім цього, відповідач просить суд стягнути з позивача на його користь витрати на професійно правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Згідно пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Відповідачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 37/20 від 13.05.2020 року (а.с.191-194), та розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с.197) Відповідно до вказаного розрахунку [PERSON] , згідно договору б/н від 37/20 від 13.05.2020 року надано правничу допомогу на суму 5000,00 грн. Зазначену суму відповідач сплатив, що пітверджується меморіальним ордером № @2PL261443 (а.с.196). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved