Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач проживали однією сім'єю з літа 2009 року у матері відповідача за адресою: [ADDRESS]. [INFO] позивач народила сина - [PERSON], біологічним батьком якого є відповідач. При реєстрації народження дитини у відділі актів цивільного стану прізвище, ім'я та по батькові дитини у книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З часом відносини між сторонами погіршилися, внаслідок чого сім'я розпалася фактично після народження дитини та з червня 2011 року сторони припинили сумісне проживання. У червні 2011 року позивач разом з сином переїхала проживати до м. Путивль Сумської області. На початку окремого проживання з відповідачем, останній деякий час надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак, в теперішній час відповідач припинив надавати таку допомогу та відмовляється офіційно визнати [PERSON] сином. З огляду на таке, просила суд визнати відповідача батьком дитини - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій позов визнав, зазначивши, що визнає себе батьком [PERSON], проте заперечував проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтвом про народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання та перебування у фактичних подружніх відносинах відповідача і матері дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує законних прав сторін у справі та інших осіб, тому необхідно задовольнити позовні вимоги, оскільки встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, то на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума понесених позивачем судових витрат: 487 грн. 20 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та 800 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 1287 грн. 20 коп. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.11.2015 інтереси позивача [PERSON] в суді представляла фізична особа-підприємець у сфері права - [PERSON] (а.с.14,15). Зокрема, відповідно до п.п. 1.1.1. - 1.1.4. вказаного договору фізична особа-підприємець [PERSON] прийняла на себе зобов'язання надати [PERSON] наступну правову допомогу: надати консультації та висновки з правових питань, розробити та скласти позовну заяву, взяти участь у судових засіданнях на підставі виданої довіреності. Як вбачається із квитанції № 8 від 06.11.2015 [PERSON] 06.11.2015 було сплачено фізичній особі-підприємцю [PERSON] 800 грн. за надання правової допомоги за вказаним договором (а.с.41). Як представник позивача [PERSON] приймала участь у судових засіданнях, які відбулися 11.12.2015 та 14.01.2016, що підтверджується даними відповідних журналів судових засідань. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., з 1 вересня 1378 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 грн., з 1 вересня - 8,29 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 грн., з 1 травня - 1450 грн., з 1 грудня - 1550 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 грн., з 1 травня - 8,69 грн., з 1 грудня - 9,29 грн. З огляду на таке, встановлений законом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах становить 551 грн. 20 коп. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (1378 х 40 % = 551,20). З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн. 29 коп. Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний ( максимальний ) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним визначити витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 800 грн.

Outcome: approved