Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 37582,89 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору б/н від 20.03.2008 року, який складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач 20.03.2008 року отримав у позивача кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки; однак, зобов'язань за договором позивач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 04.06.2013 року утворилась заборгованість в сумі 37582,89 грн., яка складається із заборгованості по кредиту, процентів і комісії за користування кредитом та штрафу; відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Представник позивача Гарбар М.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд вважає відповідача таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки в матеріалах справи (а.с.23, 30, 44) знаходяться надіслані позивачу за місцем його реєстрації, встановленим згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу ДМС України, повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу під розписку 18.10.2013 року та поштові конверти із судовою кореспонденцією, які повернулись до суду із відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» та зазначенням «адресат відмовляється 31.12.13». ВІдповідач причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов наступних висновків. Між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений договір б/н від 20.03.2008 року, який складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку (п.4 заяви «Додаткові дані»). Відповідно до цього договору відповідач 20.03.2008 року отримав у позивача кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в місяць, тобто 24% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та щомісячної комісії у розмірі 3,5% (п.5 заяви «Банківські послуги). Згідно з п.п.5.3 п.5 Умов та правил надання банківських послуг, зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з п.п.6.5 п.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених даним договором. Відповідно до п.п.6.6 п.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно з п.п.8.6 п.8 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як стверджує позивач в позовній заяві та вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості, відповідач скористався збільшенням кредитного ліміту, однак зобов'язань за договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків і комісії належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 04.06.2013р. виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 37582,89 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості, яка складається з наступного: - 5000 грн. - заборгованість за кредитом; - 18592,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 11725 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також нарахованих, відповідно до пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, штрафів: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1765,85 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі кредиту, відсотків та комісії, як і в сумі позову загалом, у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. Заяв про застосування позовної давності або зменшення розміру неустойки до суду не надходило, а відтак, у суду відсутні правові підстави для застосування норм ст.ст.257, 258, 266, 267 та ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 375,83 грн. підлягають стягненню з відповідача. Тому

Outcome: approved