Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг № 00003681 від 21.10.2011, посилаючись на порушення останнім умов договору та його не виконання, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 21.10.2011 позивачем та відповідачем укладено договір про фінансовий лізинг № 00003681, разом з додатками до нього, серед яких Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), які є невід'ємними частинами договору лізингу /а. с. 14-29/. Умовами п. 1 Загальних умов визначено, що ці загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі разом із договором про фінансовий лізинг спільно як «Контракт»), а також графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) як додаток до контракту, що є невід'ємною його частиною, та інші додатки, що є невід'ємними його частинами, являють собою угоду між сторонами, щодо придбання ТОВ «Порше Лізинг Україна», а також передачі об'єкту лізингу лізингоодержувачу. Цей контракт разом з усіма додатками та іншими доданими до нього матеріалами, складає цілісну угоду між сторонами по відношенню до предмета цього контракту (п. 20.3. Загальних умов). Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов сторони погодили, що предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті та обраний у відповідності до специфікацій лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодеожувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу (отримало право власності на об'єкт лізингу) та передало лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями законодавства України та цього Контракту. На підставі та на виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00003681 від 21.10.2011 ТОВ «Порше Лізинг України» придбало у ТОВ «Крим-Автохолдинг» об'єкт лізингу - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель POLO, 2011 року випуску з № шасі [NUMBER], що підтверджується рахунком на оплату № СФ-0688 від 21.10.2011. В подальшому 28.10.2011 згідно з Актом приймання-передачі автомобіль з реєстраційним номером [NUMBER] передано відповідачу /а. с. 30-32/. Підписанням договору лізингу сторони засвідчили свою згоду щодо всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, договірні зобов'язання позивача перед відповідачем за договором про фінансовий лізинг № 00003681 від 21.10.2011 виконані повністю, а виконання у розумінні ст.ст. 527, 530 та 532 ЦК України здійснено належним чином. Диспозицією п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 № 723/97-ВР (з наступними змінами і доповненнями) визначено, що своєчасна сплата лізингових платежів віднесена до зобов'язань лізингоодержувача. Ці зобов'язання знайшли своє продовження в умовах ст. 16 зазначеного Закону, якими передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: 1) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; 2) платіж, як винагороду лізингодавця за отримане у лізинг майно; 3) компенсацію відсотків; 4) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Вищенаведені положення чинного законодавства кореспондується з п. 6.1. Загальних умов, в якому зазначено, що для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту. Лізингоодержувач здійснює лізингові платежі відповідно до термінів, визначених у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) (п.6.9. Загальних умов). За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) до Договору про фінансовий лізинг № 00003681 від 21.10.2011, перший лізинговий платіж підлягав сплаті 21.10.2011, а останній - 15.10.2016. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). Умовами п. 6.5. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). Положеннями п. 6.3. Загальних умов визначено, що лізингові платежі та інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами у контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку. Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів, які охоплюють лізингові періоди з квітня 2014 року - по жовтень 2015 року, які, в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного Контракту, відповідачем залишилися несплаченими, в наслідок чого виникла заборгованість останнього /а. с. 44-62/. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). В свою чергу, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Згідно з п.п. 8.3., 8.3.2., 12.6 та 12.6.1. Загальних умов, що якщо лізингоодержувач повністю або часткова не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг»), позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати контракт / відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів збоку відповідача та з у зв'язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивачем, з метою захисту свого права шляхом припинення зобов'язання та реалізації положень ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», на адресу відповідача, через кур'єрську організацію ТОВ «Експрес Мото Україна» була здійснено спробу доставки вимоги від 05.10.2015 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за № 00003681 /а. с. 40-41/. В наведеній вимозі позивач, серед іншого, повідомив відповідача про відмову від договору про фінансовий лізинг № 00007913681 від 21.10.2011 та вимагав повернення автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель POLO, 2011 року випуску з № шасі [NUMBER], з реєстраційним номером [NUMBER], на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за наступною адресою: м. Київ, пр. Павла Тичини, 1-В, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця проживання відповідача. Однак, вимога позивача щодо повернення об'єкту лізингу не була виконана відповідачем. Абзацом 2 п. 6.17. Загальних умов передбачено, що сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п. 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу. Кредитор свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором виконав повністю, натомість останнім було порушено порядок погашення боргу за даним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договором, заборгованість відповідача станом на 05.12.2016 становить 998350 грн. і складається з /а. с. 42-43/: 79488,39 грн. - сума заборгованості по лізинговим платежам; 33572,79 грн. - сума інфляційних втрат; 59220,60 грн. - сума заборгованості по платежам в порядку п. 6.17. контакту. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у частині стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається, позивачем оформлено заявку від 05.12.2016 на надання юридичних послуг № 62 до договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 з ТОВ «КПД Консалтинг», якою сторони погодили обсяг послуг, строк їх надання, результати та платежі за послуги. Відповідно до акту № 1 про надані послуги до заявки № 62, сторони погодили, що позивачу були надані визначені заявкою юридичні послуги та він як замовник зобов'язується сплатити їхню вартість за поданим рахунком на оплату № 150526_62_1 від 05.12.2016. Згідно з платіжним дорученням № 50034011 від 13.12.2016 позивач сплатив ТОВ «КПД Консалтинг» суму у розмірі 6000,00 грн. /а. с. 68-77/. Проте, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення витрат на оплату юридичних послуг з підготовки позову та представництва інтересів у суді у сумі розміром 6000 грн., оскільки суду не надано доказів, що підтверджують кількість затрачених годин роботи, пов'язаної із наданням правової допомоги позивачу у розгляді даної цивільної справи, тому суд констатує відсутність, згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст. 84 ЦПК України, підстав для відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу у цьому розмірі. Судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 2674,24 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial