Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» - звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач в справі у своїй позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № 840859/ФЛ від 23 червня 2008 року [PERSON] 23 червня 2008 року отримав кредит у розмірі 31749,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % на рік зі строком повернення кредиту 12 червня 2028 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 03 вересня 2013 року має заборгованість - 58 221,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 465368 гривень 23 копійки яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредиту - 31 376,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 250793 гривні 48 копійок. - заборгованість за процентами - 20 768,58 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 166003 гривні 24 копійки. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 2 901,82 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 23194 гривні 24 копійки. - штраф - 3 174,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 25377 гривень 28 копійок. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість у розмірі - 465368 гривень 23 копійки, та судові витрати в сумі - 3441 гривня 28 копійок. Представник позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги частково та суду зазначив, кредитний договір від 23 червня 2008 року укладено між ним та позивачем на суму 31749 дол. США 38 центів (п.1.1 договору). На підтвердження цієї умови позивач не надав доказів отримання грошових коштів ним, крім того розрахунок заборгованості позивача, який базується на його власних припущеннях та не підтверджений первинними документами у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Стосовно пені за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 2901,82 доларів США, він вважає що ці вимоги не можуть бути задоволені судом з наступних підстав. Діючим законодавством України взагалі не передбачено нарахування пені в іноземній валюті. Виходячи зі змісту глави 51 ЦК України, неустойка є одним із заходів цивільної відповідальності, яка застосовується до боржника за порушення зобов'язання. За ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти допускається тільки при здійсненні розрахунків на території України у випадках, порядку та на умовах визначених законом. Однак законом не передбачено можливості нарахування та стягнення з боржника неустойки в іноземній валюті, навіть з наступним переведенням суми неустойки в гривневий еквівалент. Положення ч. 2 ст. 192, ч. З ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Вказане також підтверджується судовою практикою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Умовами укладеного між ним та позивачем кредитного договору не передбачено перерахунку пені в гривневий еквівалент. Зважаючи на викладене, вимоги позивача про стягнення неустойки у вигляді пені, розрахованої в доларах США, не ґрунтуються на законі. Він також вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо одночасного стягнення з нього пені та штрафу за порушення строків та порядку сплати кредитору платежів у рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів. Вимоги позивача щодо стягнення з нього пені ґрунтуються на положенні п. 5.2 Договору, яким передбачено, що у випадку прострочення зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 кредитного Договору, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості. Відповідно до п. 5.3 Договору у разі порушення Позичальником вимог п 4.3 Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Отже, штраф та пеня є різновидами неустойки. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Отже, сплата штрафу та пені за одне й те саме порушення договірних зобов'язань є подвійним застосуванням такого правового наслідку порушення зобов'язання, як неустойка, тобто подвійним притягненням (застосуванням заходів) до цивільно-правової відповідальності, що є порушенням положень Конституції України. Суд, дослідивши матеріали справи доходить до висновку, що позовні вимоги належним чином доведені письмовими доказами та розрахунками, які містяться у матеріалах справи. Згідно ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє повне доказове підтвердження під час розгляду цієї справи, а тому вимоги позивача повинні бути задоволеними в повному обсязі, і з відповідачів стягнуто вказану суму боргу та судові витрати.

Outcome: approved