Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 06.09.2016р.. В позові позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 08.05.1983р. у Медведівській сільській раді Чигиринського району Черкаської області, актовий запис №6. В судове засіданні сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Натомість, в позовній заяві позивач виклав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка надала суду заяву, в якій також просила розглянути справу у її відсутність та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 08.05.1983р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.16). На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки протягом останніх років їх відносини погіршилися, вони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. З січня 2016 року сторони проживають окремо і фактично припинили шлюбні відносини. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. З урахуванням заяви відповідачки від 03.10.2016р., суд вважає зазначені обставини доведеними відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, оскільки вони не заперечуються сторонами. В добровільному порядку відповідачка відмовляється розірвати шлюб, що змусило позивача звернутись до суду з зазнаечним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник зі шлюбних відносини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме його інтересам і не матиме результату. Також суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду минуло майже місяць, а сторони не змінили свого ставлення до питання збереження шлюбу. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування його у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не була присутньою в судовому засіданні і не висловила свою думку з цього приводу, суд вважає за необхідне прізвище відповідачки після розірвання шлюбу не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору, тому судові витрати по справі відносяться на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved