Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач, фізична особа-підприємець [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 8 961,71 грн; витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 768,40 грн; витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.09.2015 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ТОВ «Ганза-Флекс» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АЗ~027/000/150000526, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] . За умовами Договору ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 21.03.2016 приблизно о 14:00 годині в м. Києві, по вул. Г.Юри, 20, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортному засобу «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Згідно із Рахунком-замовленням №Г-00043 від 28.03.2016 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] склала 9 450,00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, ПрАТ «УПСК» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8 961,71 грн. Постановою Святошинського районного суду м. Києва по адміністративній справі №759/4985/16-п від 13.04.2016 року Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку зі сторони Відповідача проведено не було. 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №АЗ~027/000/150000526 від 03.09.2015. 15 березня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання останнього. Позивач та його представник [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі отримали 04 квітня 2019 року. Відповідачем до суду відзиву на позов подано не було, позивачем додаткових пояснень, заяв до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, згідно із договором добровільного страхування наземного транспорту № АЗ~027/000/150000526 від 03 вересня 2015 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Ганза-Флекс» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК». Наказом ТОВ «Ганза-Флекс» № 014 від 25.01.2016 автомобіль «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] закріплено за співробітником Товариства - директором департаменту збуту [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 13.04.2016 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 21.03.2016, приблизно о 14 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] по вул. Г. Юри, 20 в м. Києві, під час руху заднім ходом не переконався у безпечності даного маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22 березня 2016 року ТОВ «Ганза-Флекс» звернулося до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про страховий випадок за участю транспортного засобу ««Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 21), а 15 квітня 2016 року - із заявою про перерахування страхового відшкодування (а.с. 22). За результатами огляду автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 23 березня 2016 року (а.с. 19), на підставі якого, рахунку-замовлення № Г-00043 від 28.03.2016, а також страхового акту № КАСКО/027/000/160038 ПрАТ «УПСК» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 8 961,71 грн в якості страхового відшкодування ТОВ «Ганза-Флекс» за завдані збитки (а.с. 25). Факт виплати страхового відшкодування у сумі 8 961,71 грн на рахунок ТОВ «Ганза-Флекс» підтверджується платіжним дорученням № 173 від 20 квітня 2016 року (а.с. 25 зворотній бік). ПрАТ «УПСК» на адресу відповідача за вих. № РУ/16/0038 від 12.10.2018 була направлена претензія про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 26). 05 лютого 2019 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором добровільного страхування наземного транспорту № АЗ~027/000/150000526 (а.с. 5-7). За даними додатку №1 до Договору №05/02/2019 про відступлення права вимоги від 05 лютого 2019 року борг [PERSON] за страхове відшкодування становить 8 961,71 грн (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу. Таким чином, ФОП [PERSON] є належним позивачем у справі. Згідно із положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову ФОП [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 8 96,71 грн, оскільки постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами справи підтверджується настання страхового випадку, вартість матеріального збитку, його відшкодування страховиком та виникнення права регресної вимоги до винної особи, яку відповідно до договору відступлення права вимоги передано позивачу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судові збору у розмірі 768,40 грн, а також, витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 057 від 20.02.2019, Договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, додатковою угодою № 57 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 (а.с. 27, 28, 29, 30). Враховуючи наведене та

Outcome: approved