Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити, що заповіт [PERSON], посвідчений 19 січня 2007 року в реєстрі № 3 виконавчого комітету Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області, яким він заповідав своєму внукові [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі Фрунзівської районної адміністрації від 19 серпня 1996 р. та сертифікат [NUMBER] виданий на підставі Рішення суду від 06 квітня 2006 року стосується виділених на підставі зазначених в заповіті сертифікатів на право на земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих на території Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області - площею 5,41 га з кадастровим номером [NUMBER], масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] та площею 4,4724 га з кадастровим номером [NUMBER], масив [NUMBER] ділянка [NUMBER]. Також просить визначити йому додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON], померлого [INFO] в селі Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначені у заповіті земельні частки (паї) були виділені в натурі (на місцевості) і за життя спадкодавця були видані державні акти на право власності на земельні ділянки. Вказує, що у визначений законом шестимісячний строк він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття вказаної спадщини у зв'язку з тим, що у вказаний час він отримав візу і перебував за межами України в Республіці Польща, що створювало для нього об'єктивні та непереборні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні та наданій суду письмовій заяві зазначила, що її батько [PERSON] дійсно мав намір передати позивачу належні йому земельну частки (пай), які він за життя виділив у натурі і одержав на них державні акти на земельні ділянки. Вона вказану спадщину свого батька не приймала і не має наміру звертатись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття цієї спадщини. Представник відповідача Новозаріцької сільської ради у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі її представника, позовні вимоги визнає і зазначає, що [PERSON] дійсно мав намір передати позивачу належні йому земельну частки (пай), які він за життя виділив у натурі і одержав державні акти на земельні ділянки, а Новозаріцька сільська рада не має наміру звертатись до суду з позовом про визнання спадщини [PERSON] відумерлою та її передачу у власність територіальної громади. Вислухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в селі Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області України відповідно до актового запису № 246 складеного 07 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Заповітом, посвідченим 19 січня 2007 року за реєстровим № 3 Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець заповідав позивачу, як своєму внукові, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] і сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] видані ксп «Перемога» Фрунзівського району Одеської області від 19 серпня 1996 року на підставі Фрунзівської районної адміністрації від 19 серпня 1996 р. та сертифікат [NUMBER] виданий на підставі Рішення суду від 06 квітня 2006 року. Земельні ділянки розташовані на території Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області. Розмір земельної частки (паю) по 8,77 га кадастрових гектарах. Спадкодавець мав у власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області: площею 5,41 га з кадастровим номером [NUMBER], масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02 вересня 2009 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010953600002; площею 4,4724 га з кадастровим номером [NUMBER], масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20 жовтня 2012 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого 06 грудня 2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 512520001001165. У свідоцтві про народження [PERSON], виданому на підставі відповідного запису за № 71 складеного 30 листопада 1964 року Перехрестівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, її батьком вказаний спадкодавець. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на підставі запису за № 26 складеного 10 листопада 1984 року Перехрестівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. У свідоцтві про народження позивача, виданому на підставі запису за № 7 складеного 28 травня 1991 року Новозаріцькою сільською радою Фрунзівського району Одеської області, матір'ю вказана [PERSON]. В акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками від 20 липня 2007 року вказано про те, що земельна частка (пай) [NUMBER] розміщена в масиві [NUMBER] площею 5,41 га (фізичних) перенесена в натуру (на місцевість) із земель колишнього КСП «Перемога» на території Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району власнику сертифіката серії [NUMBER] [PERSON], який мешкає с. Новозарицьке Фрунзівського району Одеської області. В технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 4,4724 га з кадастровим номером [NUMBER], масив [NUMBER] ділянка [NUMBER], а також у Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) зазначено, що вказана ділянка виділена [PERSON] як власнику сертифіката [NUMBER]. Відповідно до положень статті 1256 Цивільного кодексу України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Частинами 2-4 статті 213 Цивільного кодексу України визначено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги, зокрема, мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначені вище обставини свідчать про те, що метою заповіту спадкодавця була передача у власність позивачу майнових прав у вигляді права на земельну частку (пай), які надалі після виділення їх у натурі перетворюються на право власності на конкретні земельні ділянки як об'єкти цивільних прав. Оскільки, спадкодавець ще за свого життя здійснив виділення в натурі (на місцевості) належного йому права на земельні частки (паї) і набув право власності на зазначені вище дві земельні ділянки, то суд вважає, що його заповіт стосувався цих двох земельних ділянок як результату реалізації його права на виділення в натурі права на земельну частку (пай). За повідомленням Фрунзівської райдержнотконтори, заповіти щодо майна спадкодавця не посвідчувалися, спадкова справа після його смерті не відкривалася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до довідки Новозаріцької сільської ради № 02-23/135 від 22.03.2016 року, спадкодавець постійно проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті в селі Новозаріцьке в житловому будинку в якому немає інших зареєстрованих та постійно проживаючих осіб. У зв'язку з цим та відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, відсутні особи, які вважаються такими, що прийняли спадщину, та могли б надати письмову згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до положень статей 1223 і 1270 Цивільного кодексу України, позивач є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці за заповітом або законом спадщину не приймали, то для позивача строк для прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори становить 6 місяців, який в даному випадку починається з часу відкриття спадщини і закінчується 04 квітня 2014 року включно. Частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України встановленоо, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно відміток в паспорті позивача як громадянина України для виїзду за кордон, він отримав візу на перебування в Республіці Польща з 01 березня по 27 серпня 2014 року і фактично з 13 березня по 12 квітня 2014 року перебував за межами України. Суд з урахуванням визнання позову відповідачами находить можливим визнати поважною причину пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для подання такої заяви, оскільки його перебування за межами України в останні дня зазначеного вище шестимісячного строку створювали об'єктивні та непереборні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Outcome: approved