overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала її батьку на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3036 від 19.07.1995 року, виданого ВО «Запорізька АЕС». Після чого вона звернулася до державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області Жебелюк В.А. з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було відкрито спадкову справу. Але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спірна квартира за час життя померлого не була ним належним чином зареєстрована. Позивачка просить встановити факт належності її батьку - [PERSON], на праві приватної власності квартири за адресою: [ADDRESS]. Визнати квартиру за адресою: [ADDRESS], спадковим майном, що входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, та просить вимоги задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву у якій просять справу розглянути у їх відсутності, та не заперечують проти задоволення позову. Треті особи у судове засідання не з'явилися, надали заяви у яких просять справу розглянути у їх відсутності, та не заперечують проти задоволення позову. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5), копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з 04.04.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а значні кошти на утримання дитини позивачка змушена надавати самостійно. Вона також зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, в зв'язку з чим він отримує мінливий, однак, достатній для утримання дитини дохід, є здоровим та працездатним чоловіком, інших утриманців не має. Тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на утримання вказаної дитини, розмір яких в позовній заяві вказано 800 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав. При цьому вона зменшила розмір аліментів до 400 грн. та просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням вказаного зменшення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме він згідний сплачувати аліменти в розмірі 100-200 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони одружилися 04.04.2008 року (а.с.2). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищенаведене, часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дитини, пов'язані з цим витрати, підвищення вартості життя, відсутність у відповідача регулярного заробітку (доходу), суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі, запропонованому позивачкою. При цьому суд враховує, що даний розмір відповідає вимогам розумності та справедливості і жодних прав відповідача не порушує. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі наведеного і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 21.08.2004 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син – [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що відповідач не поважає її як дружину, між ними часто виникають сварки та скандали, які негативно впливають на стан на її здоров’я та виховання дитини. Сторони не підтримують жодних шлюбних відносин як сімейна пара, шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе та не бажає перебувати з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, а неповнолітнього сина залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з’явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, просить справу розглядати в його відсутності. В зв’язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 21.08.2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №293 (а.с.4). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд вважає, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин даний шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою. Прізвища сторін у зв'язку з одруженням не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу, ВЕР № 674680, 09.08.2007 року, посвідчений Сапко О.Б. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу за реєстраційним № 1962 Відповідач по справі, її онук - [PERSON] , зареєстрований в зазначеному будинку з 2007 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року і по теперішній час. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: - визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. На адресу суду представник надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою місця проживання. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу, ВЕР № 674680, 09.08.2007 року, посвідчений Сапко О.Б. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу за реєстраційним № 1962 Відповідач по справі, її онук - [PERSON] , зареєстрований в зазначеному будинку з 2007 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року і по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.11.1992 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає постійні суперечки щодо ведення спільного господарства, розбіжності в поглядах на шлюб та сім'ю. Сторони не могли підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Постійні конфлікти та скандали між сторонами призвели до припинення шлюбних відносин. Також позивач зазначає, що з березня 2014 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, часу на примирення просить не надавати. Тому позивач просить шлюб між сторонами розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з відповідачкою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просить його вимоги задовольнити та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями про одержання нею судових повісток-викликів. Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони одружилися 03.11.1992 року. Шлюб зареєстровано відділом ЗАГСу Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №555 (а.с.4 ). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з березня 2014 року однією сім'єю не проживають, не вживають заходів для примирення. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітню дочку сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір'ю - відповідачкою [PERSON]. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29.10.2011 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Дітей у них немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між сторонами виникають сварки, скандали, які негативно впливають на стан здоров'я позивача. Сторони не змогли створити міцної сім'ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного. З травня 2014 року вони припинили спільне проживання та не підтримують будь-яких сімейних відносин, їх шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача. Він зазначає, що розірвати шлюб в органі ДРАЦС відповідачка відмовляється. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності, згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надіслані на адресу відповідачки судові виклики в судові засідання 05.02. та 04.03.2015 року відповідачці не вручені з відмітками на поштових конвертах, що відповідачка за вказаною адресою тимчасово відсутня. Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 29.10.2011 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №19 (а.с.3 ). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з травня 2014 року, не вживають заходів для примирення. Тому суд вважає, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» обґрунтовано тим, що згідно акту перевірки від 12.12.2014 року, проведеної працівниками позивача, зафіксовано порушення відповідачем [PERSON] в с. Расавка Слобідська, вул.. П. Мирного,45 Кагарлицького району, Київської області вимог Правил користування електричною енергією для населення яке виразилось в тому, що відповідач самовільно підключив струмоприймачі до електричної мережі енергопостачальника шляхом накиду проводів на повітряну лінію електропередач. Електроенергія, що споживається не враховується і не оплачується. Вказане порушення розглянуте на засіданні комісії 4.09.2013 року і рішенням комісії відповідно до положень п.53 ПКЕЕН, п.п.3.1.5, 3.3; 3.5 [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, нарахована розмір збитків внаслідок вказаного порушення який становить 2671,99 грн. і вказану суму позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування збитків. В судовому засіданні замінено відповідача на належного відповідача [PERSON] і представник позивача пояснив, що позов підтримує до вказаного відповідача який вчинив вказане вище порушення. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи у його відсутність відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України. Судом встановлені слідуюче. Згідно акту перевірки від 12.12.2014 року, проведеної працівниками позивача, зафіксовано порушення відповідачем [PERSON] в с. Расавка Слобідська, вул.. П. Мирного,45 Кагарлицького району, Київської області вимог Правил користування електричною енергією для населення яке виразилось в тому, що відповідач самовільно підключив струмоприймачі до електричної мережі енергопостачальника шляхом накиду проводів на повітряну лінію електропередач. Електроенергія, що споживається не враховується і не оплачується. Вказане порушення розглянуте на засіданні комісії 12.12.2014 року і рішенням комісії відповідно до положень п.53 ПКЕЕН, п.п.3.1.5, 3.3; 3.5 [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, нарахована розмір збитків внаслідок вказаного порушення який становить 2671,99 грн. А тому на підставі ст.1166 ч.1 ЦК України, ст.27 ЗУ Про електроенергетику, п.53 Правил користування електричною енергією для населення, п.п. 3.1.5, 3.3; 3.5 [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, стягнути з відповідача на користь позивача 2671,99 грн. у відкодування збитків по акту перевірки від 12.12.2014 року. Також на підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Київобленерго» обґрунтовано тим, що згідно акту перевірки від 31.10.2014 року, проведеної працівниками позивача, зафіксовано порушення відповідачем [PERSON]Є в с. Черняхів по вул.. Київська,12 Кагарлицького району, Київської області вимог Правил користування електричною енергією для населення яке виразилось в тому, що відповідач самовільно підключив струмоприймачі до електричної мережі енергопостачальника за відсутності договірних відносин. Електроенергія, що споживається не враховується і не оплачується. Вказане порушення розглянуте на засіданні комісії 31.10.2014 року і рішенням комісії відповідно до положень п.53 ПКЕЕН, п.п.3.1.5, 3.3; 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, нарахована розмір збитків внаслідок вказаного порушення який становить 5086 грн. 93 коп. і вказану суму позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування збитків. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи у його відсутність відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України. Судом встановлені слідуюче. Згідно акту перевірки від 31.10.2014 року, проведеної працівниками позивача, зафіксовано порушення відповідачем [PERSON]Є в с. Черняхів по вул.. Київська,12 Кагарлицького району, Київської області вимог Правил користування електричною енергією для населення яке виразилось в тому, що відповідач самовільно підключив струмоприймачі до електричної мережі енергопостачальника за відсутності договірних відносин. Електроенергія, що споживається не враховується і не оплачується. Вказане порушення розглянуте на засіданні комісії 31.10.2014 року і рішенням комісії відповідно до положень п.53 ПКЕЕН, п.п.3.1.5, 3.3; 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, нарахована розмір збитків внаслідок вказаного порушення який становить 5086 грн. 93 коп. А тому на підставі ст.1166 ч.1 ЦК України, ст.27 ЗУ Про електроенергетику, п.53 Правил користування електричною енергією для населення, п.п. 3.1.5, 3.3; 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЄ 04.05.2006 року, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « Київобленерго» 5086 грн. 93 коп. у відшкодування збитків по акту перевірки від 31.10.2014 року. Також на підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « Київобленерго» 243,60 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: approved