Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 15 березня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначно, що відповідно до укладеного договору № СSJ0SE00001710 від 17.04.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. Строк договору до 17.04.2009 року включно. [PERSON] належним чином не виконала умов кредитного договору, у зв'язку з чим розмір простроченої заборгованості по кредиту перед позивачем станом на 04.02.2016 року складає 7288,26 грн. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором № СSJ0SE00001710 від 17.04.2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період відповідний загальному терміну позовної давності з 04.02.2013 року по 04.02.2016 року у розмірі 21547,74 грн. та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні відповідач позов не визнала, суду пояснила, що вважає, що позивач подав позов поза межами позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, пояснив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача суперечливий і не відображає дійсного руху коштів за кредитом, не узгоджується з платіжними квитанціями відповідача, нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору законом не передбачено, термін кредитного договору закінчився 17.04.2009 року, тому просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № СSJ0SE00001710 від 17.04.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,00 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту. Строк договору до 17.04.2009 року включно (а.с. 7-8). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). З розрахунку заборгованості за договором, який наданий позивачем вбачається, що відповідачем було порушено умови кредитного договору. [PERSON] не повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 04.02.2016 року виникла заборгованість в сумі яка складається з наступного: 7288,26 грн. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом; 54765,27 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, в тому числі 54765,27 грн. - залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; заборгованість з комісії - 3150,00 грн., в тому числі 3150,00 грн. заборгованість за простроченою комісією, погашено пені, в тому числі списано - 456,97 грн., загальна сума нарахованої пені - 124210,83 грн. Всього заборгованість за кредитом становить 189414,36 грн. Заборгованість за відсотками за період з 04.02.2013 року по 04.02.2016 року становить 21547,74 грн. (а.с. 5-6). Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У п. 3.1 договору зазначено, що починаючи з місяця, наступного за датою надання кредиту, позичальник зобов'язується щомісяця надавати банку грошові кошти на рахунок для зарахування коштів з метою погашення заборгованості по кредиту, відсотках та комісії за користування кредитом згідно пп. 1.1, 1.2 договору. При несплаті комісії, відсотків і/або частини кредиту, в зазначені в пп. 1.1, 1.2 договору терміни вони вважаються простроченими. Розрахунок відсотків здійснюється, починаючи з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. Згідно п. 3.2 договору, при порушенні позичальником терміну повернення кредиту, вказаного в п.1.1, позичальник зобов'язується сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,30 % в місяць від суми залишку непогашеного кредиту. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи з вимог, передбачених у ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України щодо змісту кредитного договору, суд приходить до висновку про те, що закінчення строку кредитного договору, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання процентів за користування кредитом, передбачених умовами договору та ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року по справі № 6 -160 цс14 відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік (ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості по кредитному договору (станом на 04.02.2016 року), та розрахунок суми заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний загальному терміну позовної давності, оскільки вони узгоджуються з наявним кредитним договором і матеріалами справи в їх сукупності, їм не суперечать. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не повністю виконала умови кредитного договору № СSJ0SE00001710 від 17.04.2006 року та добровільно не сплачує суму заборгованості по відсоткам за договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту, тому є підстави для задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved