Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 30.10.2018 звільнений у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у розмірі 28 009 грн. 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2018 по 10.02.2020, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 121 грн. 78 коп., у загальному розмірі 38 847 грн. 82 коп.. Ухвалою суду від 25.02.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. 03.03.2019 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але відзиву в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов обгрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 30.10.2018 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 121 грн. 78 коп., згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві. /а.с. 1-4/ В день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Позивачу не виплачено заробітну плату за період з 01.07.2018 по 30.10.2018 у розмірі 28 009 грн. 11 коп.. Так, зокрема згідно розрахункового листа за жовтень 2018 року позивачу нараховано 35 231 грн. 58 коп., у тому числі 7 222 грн. 47 коп., таким чином до виплати [PERSON] належить 28 009 грн. 11 коп.. /а.с. 19/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Наказом № 81 від 16.04.2019 скасований Наказ № 75 від 21.03.2014 та з 01.07.2019 у товаристві запроваджений п`ятиденний робочий тиждень. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середньоденного заробітку позивача вказаним у позові. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За підрахунками позивача час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2018 по 10.02.2020 становить 319 днів, відповідно розмір середнього заробітку за вказаний період становить 38 847 грн. 82 коп. (121,78*319). Однак вказаний розрахунок містить арифметичну помилку. Так невірно зазначено кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача по 10.02.2020, тобто в межах заявлених вимог, що складає 253 днів. Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених вимог, тобто за період з 31.10.2018 по 10.02.2020, що становить 30 810 грн. 34 коп. (121,78*253), а не як зазначено позивачем 38 847 грн. 82 коп.. На підставі зазначеного заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial