Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК , правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся 20.03.2018 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 16.07.2011 року сума якої складає 116952,93 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2011 року відповідачем підписано заяву № б/н, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість у розмірі 116952,93 гривень. Представник позивача [PERSON] ( довіреність №8514-К-Н-О від 12.09.2017 року, чинна до 31.12.2019 року) у судове засідання не зявилася, при зверненні до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити , не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в\~судове засідання\~не зявився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений за\~зареєстрованою в\~установленому порядку\~адресою згідно\~з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 12.04.2018 року , судова повістка повернулася у звязку з закінченням терміну зберігання; відзив на позов, заява про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2011 року відповідачем підписано анкету-заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до п. 1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же період (а.с.22). У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п. 1.1.7.12 Умов. Таким чином договір від 16.07.2011 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час. Строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідача, не порушений. Умовами і правилами надання банком послуг, які разом із заявою відповідача є договором, передбачено винагороду банку, яка складається з: 1) процентів за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом, 2) плати за випуск та обслуговування платіжної карти, 3) інших комісій і штрафних санкцій якщо такі будуть (а.с. 11-34). Договір є зобовязанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав , станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 116952,93 грн., яка за розрахунком банку складається з наступного: заборгованість за кредитом 3641,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 113111,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6,7). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем ПАТ КБ «Приватбанк», в період з\~01.09.2014 року по 31.05.2015 \~року позивач нараховує відсотки за користування кредитними коштами 34,8% річних, з 01.04.2015 року по 30.04.2018 року 43,2% річних. Проте, відповідно до умов договору відсоткова ставка повинна бути 20,4\~% річних ( 1,7% на місяць). Відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є (зокрема) \~справедливість, добросовісність та розумність. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається зміна кредитного ліміту, проте доказів на підтвердження правомірності підвищення відсоткової ставки за користування кредитним коштами, узгоджених між сторонами домовленостей про її збільшення позивачем не надано. Отже, підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 34,8% та 43,2 % річних є неправомірним, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 01.09.2014 року по 28.02.2018 року до 20,4%. За період з 16.11.2011 р. до 29.08.2014 р. позивачем нараховані відсотки відповідно до умов договору , з урахуванням сплачених відсотків. Загальний залишок за відсотками за цей період складає 2481,04 грн. /а.с.6 зворот/. Заборгованість за відсотками за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 \~року ( 7 місяців), за період з 01.04.2015 року по 28.02.2018 \~року ( 35 місяців), складає 2600,27 грн. (заборгованість за кредитом 3641,83 х 20,4:100:12 місяців х 42 місяця = 2600,27), а всього 5441,31 грн. (2481,04 +\~2600,27=5441,31\~грн.) З огляду на неправомірність нарахування позивачем за користування кредитними коштами заборгованості за підвищеною відсотковою ставкою 34,8 % та 43,2% ,\~визначений позивачем розмір заборгованості за відсотками підлягає зменшенню з 113311,10 грн. до 5441,31 грн. Враховуючи правову природу зобовязань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 9083,14 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3641,83 грн., по процентам за користування кредитом 5441,31 грн., в іншій частині позову відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial