Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся 30 липня 2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 27209,98 грн. за кредитним договором № HAEHRX09770409 від 19.07.2006 р. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10000,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 19.07.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 3184,38 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 04.04.2014 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 37209,98 грн. В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, подано заяву, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.07.2006 р. [PERSON] звернувся із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредиту. Позичальник виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В заяві про видачу кредиту зазначається, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3184,38 грн. на строк 24 місяців, по 18.07.2008 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, щомісячної фіксованої плати у розмірі 70,06 грн. та єдиноразової плати у розмірі 289,49 грн. 01.09.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» (Кредитор) та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова (Поручитель) укладений договір поруки. За п. 1 цього договору предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання боржниками, вказаними у Додатку № 1 цього договору всіх своїх зобов'язань за кредитними договорами, вказаними в Додатку № 1 до цього договору, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Боржниками. В Додатку № 1 до договору поруки від 01.09.2010 р. боржником зазначений [PERSON], тіло кредиту 3184,38 грн., розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10000,00 грн. Відповідно до п. п. 5.3. п. 5 Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми позову. За п. 1 договору поруки від 01.09.2010 р. предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками, вказаними у Додатку № 1 цього договору всіх своїх зобов'язань за кредитними договорами, вказаними в Додатку № 1 до цього договору, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та боржниками. За п. п. 2, 4 договору поруки від 01.09.2010 р. розмірі відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою зазначеною в Додатку № 1 до цього договору. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконано в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). [PERSON] прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконує не в повному обсязі. Ст.ст. 1054, 1049 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 554 ЦК України у випадку порушення боржником своїх зобов'язань за договором, забезпеченим порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, враховуючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Станом на 04.04.2014 р. у відповідача [PERSON] існують боргові зобов'язання по погашенню кредиту на загальну суму 37209,98 грн., з яких: 2951,71 грн. - заборгованість за кредитом; 12243,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1541,32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18224,93 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1748,09 грн. - штраф (процентна складова). За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пеня була нарахована позивачем без урахуванням вимог ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в розмірі, визначеному на підставі п. п. 5.1., 5.2., 5.3. Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам. Сума пені та штрафу складає 20473,02 грн. Суд доходить до висновку, що вказана пеня та штраф підлягають стягненню частково. Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону). Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Пеня у даному зобов'язанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Більше того, нарахування пені по цьому договору за період понад вісім років, означає стягнення близько семисот відсотків від суми заборгованості, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією. Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню, до 9073,68 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» сума заборгованості за кредитним договором № HAEHRX09770409 від 19.07.2006 р. в розмірі 17221,03 грн., а солідарно з відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» розмір відповідальності поручителя 10000,00 грн. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII, ст. ст. 258, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial