Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернувся до суду із позовом до Київської міської ради та Головного управління юстиції у м. Києві з вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/24 частину квартири [ADDRESS] за законом після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позову вказує на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2007р. [PERSON], [PERSON] (батьки), [PERSON] (брат) та він сам отримали по 1/4 частці у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], і його частка у праві власності перейшла трьом спадкоємцям по 1/3 частині від його долі, тобто по 1/12 від цілого. [INFO] померла його мати - [PERSON], і спадкоємцями після її смерті стали він та його рідний брат [PERSON] Під час оформлення спадщини, виявилось, що [PERSON] за життя не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину щодо успадкованої нею 1/12 частки після смерті чоловіка, а тому нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після матері на 1/24 частку у власності на квартиру, в той час як спадкування ним та його братом 1/4 частки, яка належала їх матері на підставі свідоцтва про приватизацію, було належним чином оформлене. У зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки відсутність державної реєстрації права власності за матір'ю на 1/12 частку перешкоджає оформленню спадкових прав після неї. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В подальшому в судове засідання позивач не з»явився , подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Від відповідачів - Київської міської ради та Головного управління юстиції у м. Києві надійшли письмові пояснення на позов у яких відповідачі вважаючи себе неналежними відповідачами заперечили проти позову, одночасно заявивши клопотанням про розгляд справи у відсутність їх представників . Дослідивши наявні письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2007р., виданого відділом приватизації Солом'янської райдержадміністрації м.Києва [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності (кожний) по 1/4 частці на квартиру [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті свідоцтво право на спадщину щодо належної померлому 1/4 частки у праві власності на квартиру отримали позивач, його брат [PERSON] та мати [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частках належну померлій на підставі свідоцтва про приватизацію від 11.04.2007р. 1/4 частку квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.07.2013р., зареєстрованим в реєстрі за №8-1194. Разом з тим, враховуючи, що [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності на успадковану 1/12 частку квартири після смерті свого чоловіка, позивачу та його брату [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності квартири на праві власності [PERSON] Відповідно до рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 17.07.2014 року за братом позивача [PERSON] визнано право власності на 1/24 частки у праві власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 70.80 кв.м., житловою площею39,50 кв.м. Згідно з довідкою від 30.05.2013р. Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, зареєстрована частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] складає 1/4 долю. Відтак, не здійснення померлою [PERSON] державної реєстрації права власності на 1/12 частки квартири [ADDRESS] за час свого життя позбавляє позивача, як спадкоємця, можливості у загальному порядку оформити за собою право власності на половину від даної частки квартири. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved