Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно та встановлення юридичних фактів. Свої вимоги мотивувала тим, що 02 червня 1999 року помер батько позивачки [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5165 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 021326, виданого Роменською РДА 01.07.2003 року та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5168 га, що розташована на території Біловодської сільської ради і належала померлому як спадкове право після смерті його дружини [PERSON] Вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 021325, виданого Роменською РДА 01.07.2003 року. [PERSON] своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті проживав разом з нею, проте за життя юридично спадщину не оформив. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як на протязі шести місяців з дня його смерті подала заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим була заведена спадкова справа. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батька, проте оформити спадщину вона не може, так як у її свідоцтві про народження її батьком на російською мовою зазначений «[PERSON]Т.», а у свідоцтві про його смерть його прізвище зазначено як «Колісник». Таким чином помилка в написанні прізвища виникла в результаті довільного перекладу з російської на українську мову. Крім цього, позивачка не може оформити право на спадщину на земельні ділянки, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки було видано вже після смерті [PERSON] та [PERSON] Тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Роменського району в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник третьої особи Роменської районної ДНК в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] п.1, п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку також можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі свідоцтва про одруження ІІІ-ЯР № 183929 вбачається, що 14 січня 1955 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00016510834 від 05 квітня 2016 року, дошлюбне прізвище заявниці - «Колесник», яке вона змінила на «Флюр» після реєстрації шлюбу 18.07.1981 року (а.с.13). У свідоцтві про народження заявниці ІV-УР № 767505 її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Державний акт серії СМ № 021325 на право власності на земельну ділянку площею 3,5168 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 01.07.2003 року [PERSON] (а.с.19). Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 117842,46 грн. (а.с.23). Державний акт серії СМ № 021326 на право власності на земельну ділянку площею 3,5165 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 01.07.2003 року [PERSON] (а.с.18). Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 117832,39 грн. (а.с.24). З повідомлень відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.06.2017 року вбачається, що відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Роменського району від 25.05.1995 року було передано землі у колективну власність, на підставі якого виданий Державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований 29 травня 1995 року. До Державного акту доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай), до якого занесені [PERSON] та [PERSON], і таким чином набули право на земельну частку (пай) (а.с.21,22). 19 лютого 1997 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-БП № 011355 (а.с.9). Відповідно до довідки Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради № 04-06/224 від 15.06.2017 року [PERSON] на момент смерті 19.02.1997 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. В зазначеному помешканні разом з померлою на день смерті був зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.14). 02 червня 1999 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-БП № 060553 (а.с.10). [PERSON] довідки Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради № 04-06/225 від 15.06.2017 року [PERSON] на момент смерті 02.06.1999 року був зареєстрований за адресою: [INFO], буд,7. В зазначеному помешканні разом з померлим на день смерті ніхто не був зареєстрований (а.с.15). У суду немає сумніву, що [PERSON], який помер 02 червня 1999 року є рідним батьком заявниці [PERSON], його дружиною була [PERSON], яка померла 19.02.1997 року і їй належить Державний акт серії СМ № 021325 на право власності на земельну ділянку площею 3,5168 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 01.07.2003 року. Встановлення вказаних фактів має для позивача юридичне значення для реалізації права на спадщину. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності суд керується вимогами ст.ст. 316-319, 325, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України. [PERSON] ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому зверненню до суду для розгляду спадкової справи має передувати попереднє звернення спадкоємця у нотаріальну контору та відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем на все майно, що залишилось після смерті [PERSON] та [PERSON] є позивачка. Державні акти про право власності на земельні ділянки, що входять до складу спадщини, були видані після смерті спадкодавців, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки (а.с.20), тому позивачці рекомендовано звернутися до суду. Зважаючи на викладене, за позивачкою можливо визнати право власності на вищевказані земельні ділянки.

Outcome: approved