Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

позов поданий 21.11.2016 року і мотивований тим, що позивач працював в ПАТ «ВУМІАБ» з 26.03.1985 року по 09.08.2016 року. Згідно записів у трудовій книжці серії [NUMBER] виданій на ім'я [PERSON], його було прийнято до Управління механізації і автотранспорту будівництва Трест «Західелеватормлинбуд» на посаду слюсаря 3-го розряду відповідно до наказу № 16-К від 25.03.1985 року. Наказом № 31-к від 26.02.1986 року позивач призначений машиністом гусеничного крану 5-го розряду. Відповідно до наказу № 77 від 28.04.1994 року Управління механізації і автотранспорту будівництва Трест «Західелеватормлинбуд» було перейменовано в Орендне підприємство «Управління механізації і автотранспорту будівництва». Наказом № 22 від 01.04.1997 року Орендне підприємство «Управління механізації і автотранспорту будівництва» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва». Згідно наказу № 97 від 31.05.2012 року Відкрите акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва». Наказом № 63-к від 09.08.2016 року позивача було звільнено з посади машиніста автокрана. Цим же наказом позивачеві було нараховано компенсацію за невикористані відпустки з 26.03.2003 року по 09.08.2016 року за 320 календарних днів. Середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки від 30.09.2016 року № 10 становить 158,96 грн. Таким чином, сума нарахованої компенсації за 320 днів становить 50 867,20 грн. Однак, всупереч вимогам законодавства належну до виплати компенсацію за невикористану відпустку позивачу в день звільнення виплачено не було, що спонукало його звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задоволити. Представник ПАТ «ВУМІАБ» - Пинзар І.В., який діє на підставі довіреності від 20.11.2016 року в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позову, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], і.н. [NUMBER], згідно записів у трудовій книжці серії [NUMBER] - був прийнятий до Управління механізації і автотранспорту будівництва Трест «Західелеватормлинбуд» на посаду слюсаря 3-го розряду відповідно до наказу № 16-К від 25.03.1985 року; - наказом № 31-к від 26.02.1986 року позивачеві присвоєно 5-й розряд машиніста гусеничного крану; - відповідно до наказу № 77 від 28.04.1994 року Управління механізації і автотранспорту будівництва Трест «Західелеватормлинбуд» було перейменовано в Орендне підприємство «Управління механізації і автотранспорту будівництва»; - наказом № 22 від 01.04.1997 року Орендне підприємство «Управління механізації і автотранспорту будівництва» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва»; - згідно наказу № 97 від 31.05.2012 року Відкрите акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» (а.с. 3-5). Наказом № 63-к від 09.08.2016 року позивача було звільнено з посади машиніста автокрана за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. У цьому ж наказі надане розпорядження бухгалтерії підприємства провести з позивачем повний розрахунок, у тому числі виплатити компенсацію за невикористані відпустки з 26.03.2003 року по 09.08.2016 року за 320 календарних днів (а.с. 6). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. Згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. Відповідно до ст. 116 КЗпЗ України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, період для розрахунку середньоденної заробітної плати складає 12 повних календарних місяців, що передують наданню відпустки. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. З довідки № 10 від 30.09.2016 року (а.с. 7), виданої ПАТ «ВУМІАБ» вбачається, що загальна сума заробітної плати [PERSON] за останні 12 місяців роботи складає 56 743,82 грн. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 158,96 грн. Враховуючи вимоги вищезазначеної постанови КМУ щодо нарахування компенсації за невикористану відпустку, сума компенсаційних виплат за 320 календарних днів невикористаної відпустки складає 50 867,20 грн. (320 днів х 158,96 грн. (середньоденна зарплата)) = 50 867,20 грн.). Представник відповідача Пинзар І.В. визнав позов на суму 50 867,20 грн. і визнання позову приймається судом відповідно до ст. 174 ЦПК України. Станом на день розгляду даної справи компенсація за невикористану відпустку позивачеві не виплачена, тому сума підлягає стягненню в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved