overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить постановити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2013 року і до досягнення їх дочкою повнолітнього віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб із відповідачем зареєстровано 18 вересня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться, офіційно працевлаштований, має регулярний доход, але утримувати свою дитину відмовляється, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач з'явилася, підтримала позов у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач у судове засідання з'явився, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає необхідним задовольнити їх, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 61 (а.с. 3). Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якого записано [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №623 (а.с. 4). Дитина проживає із позивачем, що підтверджується довідкою № 125 від 11.11.2013 року Комунального підприємства «Жилкомсервіс», дільниця №18 (а.с. 7). Як вбачається із довідки про доходи №245/2153 від 09.12.2013 року, [PERSON] працює на ДП «Електроважмаш» на посаді слюсаря з виводів та обмоток електричних машин у підрозділі №012 (а.с. 28). Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] від утримання своєї доньки ухиляється, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 16.05.1997 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склалися і зараз вони проживають окремо. У відповідача, як їй відомо, з'явилася нова сім'я, отже примирення і їхнє подальше взаємне подружнє життя неможливе. З приводу проживання дітей спору немає. Майнові питання будуть вирішені окремо. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити. Після реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 травня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Нововасилівською сільською радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають двох неповнолітнього дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач, зі слів позивача, фактично має іншу сім'ю, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 18.12.1999 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності дитини, пред'являючи необґрунтовані претензії, що робіть спільне життя нестерпним. Влітку 2013 року їхні відносини зовсім погіршилися, а починаючи з серпня 2013 року шлюбні відносини припинені. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, на примиренна категорична не згодна. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують з серпня 2013 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 грудня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 745. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони з серпня 2013 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 18.07.2009 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають дитину, [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком разом не проживають, дитина мешкає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб розриває вперше, спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують з серпні 2013 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 липня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 299. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони з серпня 2013 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1984 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначив, що травня 2014 р. він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, проживають окремо. Крім того позивач вказує, що на даний час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, а тому вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим та заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачкою, у зв'язку з чим просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав, а відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач на протязі дев'яти років підтримує шлюбно-сімейні стосунки з іншою жінкою. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Крім нього в зазначеній квартирі також зареєстрована його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Вказує, що з 11.10.2013 року син позивача [PERSON] виїхав за межі м.Дзержинська в інше місто та з того часу жодного разу до дому не приїжджав, комунальні послуги не сплачує. Ставить питання про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не прибув. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 5-6). Згідно акту дільничного комітету від 07.11.2014 року (а.с.12), який ні ким і ні чим не спростований, відповідач по справі з жовтня 2013 року за вказаною вище адресою не проживають. Відповідно до вимог ч.1 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців . Особа визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 12 квітня 2011 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №06. Мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явилася, направила суду письмову заяву від 09.12.2014 року, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився також, направив до суду заяву від 09.12.2014 року, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 квітня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 06. Мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження. З позовної заяви вбачається, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згоден на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 19.10.2012 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №434. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вже тривалий період вони разом не проживають, вона взагалі знаходиться у цивільному шлюбі з іншою людиною, з якою веде спільне господарство, тому подружні відносини з чоловіком не підтримує. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. Можливості вирішити спір в позасудовому порядку не має. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують вересня 2014 року, вона фактично з цього часу має іншу сім'ю. Додатково пояснила, що відповідач відмовляється розірвати шлюб у відділі ДРАЦС, тому вона змушена була звернутися до суду. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 434. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з вересня 2014 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, бо фактично має іншу сім'ю, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач у листопаді 2014 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.01.2004 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, сім'ю та шлюб. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 16 (а.с.4). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6) Також судом встановлено, що сім'я розпалася. Подружні стосунки не підтримують, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задоволити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 105, 110 112 СК України,

Outcome: approved