Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач у вересні 2019 р. звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , який наразі проживає з позивачем. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку участі в додаткових витрат на утримання та виховання сина не приймає. Для оздоровлення дитини, позивач разом із сином, за рекомендацією лікаря-педіатра, кардіолога, у грудні 2018 р. здійснила поїздку до санаторію в м. Трускавець, загальна вартість подорожі склала 8 298,96 грн. Також у квітні позивач з дитиною відпочили в Єгипті, вартість відпочинку становила 15 000,00 грн. Загальна вартість додаткових витрат на відпочинок, лікування та оздоровлення за 2018 р. - 2019 р. становила 23 298,96 грн. В добровільному порядку відповідач не компенсовує додаткові витрати, а тому, посилаючись на ст. 185 СК України, позивач просить стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат на дитину в розмірі 11 649,48 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 37-38). В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав. В силу ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 11). 18.12.2018 позивач разом із сином здійснили поїздку з метою оздоровлення до м. Трускавця в санаторій. Вартість проїзду, проживання в санаторії становило 8 298,96 грн. (а.с. 12-16). 12.04.2019 позивач з сином здійснила подорож до Єгипту, вартість путівки склала 15 000,00 грн. (а.с. 16, 24-33). Позивач зазначає, що вказані витрати є додатковими витратами на дитину, з метою оздоровлення, відпочинку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До стягнення додаткових витрат на дитину позивач віднесла витрати, пов`язані з оздоровленням у санаторії та відпочинком на морі, рекомендації на яке надавали лікарі для покращення стану здоров`я сина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, позивачем не доведено, що вказані витрати на дитину були викликані особливими обставинами. Витрати позивача на оздоровлення, відпочинок на морі не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Наявна в матеріалах справи медична документація відносно захворювань дитини (а.с. 17-23) не містить медичних рекомендацій та лікарського призначення, в тому числі щодо потреби дитини в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення. Саме по собі зазначення в медичних документах про те, що дитина має певні захворювання без відомостей про потреби у їх лікуванні, його характеру та обсягу, не є підставою вважати ці обставини особливими та такими, що потребують додаткових витрат. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed