Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що 02.08.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладений кредитний договір № DNH4KS75100460, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 583,59 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26.05.2015 р. має заборгованість перед банком в сумі 74\~886,29 гривень, а саме: 3 578,34 гривень заборгованість за кредитом, 20 954,36 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 46 311,39 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 3 542,20 гривня штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 74\~886,29 гривень та 748,86 гривень судового збору. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, проте представник відповідача подав на адресу суду заперечення позовну заяву, у якій просить суд застосувати при винесенні рішення строки позовної давності. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.08.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладений кредитний договір № DNH4KS75100460, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 583,59 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На купівлю ТНС. Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит. В свою чергу, відповідач взяті на себе зобовязання щодо виконання умов договору належним чином не виконав, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 26.05.2015 р. має заборгованість перед банком в сумі 74\~886,29 гривень, а саме: 3 578,34 гривень заборгованість за кредитом, 20 954,36 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 46 311,39 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 3 542,20 гривня штраф (процентна складова). Представник відповідача [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому заявив клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог, за яким він просить суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.\~ Як зазначено у ст. 256, 257 ЦКУ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦКУ\~ позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 264 ЦКУ визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 266 ЦКУ зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За умовами кредитного договору № DNH4KS75100460 від 02.08.2006 року укладеного між сторонами у справі, банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 583,59 грн. строком на 24 місяці, тобто до 02.08.2008 року. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) на які посилається позивач, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю у пять років. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки ще 02.08.2013 року сплинув пятирічний строк позовної давності щодо зобовязань за кредитним договором № DNH4KS75100460 від 02.08.2006 року та діями відповідача не переривався, оскільки жодних оплат по даному кредитному договору відповідачем не було здійснено, відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.\~ У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: dismissed