Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач - ТОВ «Пригородна нерухомість» звернулася до Харківського районного суду Харківської області із позовом до відповідача - [PERSON], третя особа - ТОВ «Бост-Теплосервіс» про стягнення коштів за невиконання зобов'язання за договором доручення і стягнення понесених судових витрат і з зустрічним позовом звернувся [PERSON] до ТОВ «Пригородна нерухомість» про стягнення заподіяної йому моральної шкоди. В своєму позові ТОВ «Пригородна нерухомість» вказала, що їх організація звернулась до ТОВ «Бост-Теплосервіс» з метою укладення договору на виконання робіт по газопостачанню об'єкта розташованого за адресою: [ADDRESS]. В ході здійснення переддоговірних процедур, директор виконавця передбачуваних робіт - ТОВ «Бост-Теплосервіс» - [PERSON] повідомив керівництво ТОВ «Пригородна нерухомість», що він вважає доцільним залучення до виконання майбутніх робіт [PERSON], який є фахівцем з газифікації та контактною особою перед ПАТ «Харківміськгаз» і може посприяти пришвидшенню розроблення проекту газопостачання та наступному безперешкодному прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта системи газопостачання. За рекомендацією директора ТОВ «Бост-Теплосервіс» - [PERSON], з міркувань прискорення та оптимізації процедури виконання робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], ТОВ «Пригородна нерухомість» надала доручення [PERSON] від 10.04.2013 р. представляти інтереси ТОВ «Пригородна нерухомість»в усіх державних і недержавних органах, установах, організаціях і перед третіми (фізичними та/або юридичними) особами, зокрема, перед ТОВ «Бост-Теплосервіс», ПАТ «Харківміськгаз», з питань, пов'язаних із виконанням робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На виконання вказаного доручення від 10.04.2013 р., [PERSON], був уповноважений вести від імені ТОВ «Пригородна нерухомість» переговори та досягати домовленостей, здійснювати розрахункові операції від імені та в інтересах ТОВ «Пригородна нерухомість», сплачувати в інтересах ТОВ «Пригородна нерухомість» платежі, одержувати від третіх осіб та передавати сировину, матеріали, товари, основні засоби, іншітоварно-матеріальні цінності, нематеріальні активи, грошові кошти, придбавати будівельні матеріали та інші товарно-матеріальні цінності, отримувати технічну (проектну) та будь-яку іншу документацію з метою виконання робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], виконувати інші дії, в яких виникає необхідність під час виконання доручення з наданням звіту про виконання доручення. Строк дії доручення було визначено до 31.12.2013 р. Письмовий договір на виконання робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» був укладений 27.05.2013 р. за № 08-05-13. Виконуючи доручення ТОВ «Пригородна нерухомість» повірений [PERSON] здійснював приймання грошових коштів від ТОВ «Пригородна нерухомість» для придбання матеріалів, обладнання, необхідних для здійснення робіт по газифікації об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], виготовлення проекту та ін. В порядку виконання своїх зобов'язань за договором доручення [PERSON] було видано підтверджуючі розписки про отримання грошових коштів для виконання своїх зобов'язань повіреного: 23.04.2013 р. на суму 60 000 грн. 00 коп.; 19.06.2013 р. на суму 3 000 грн. 00 коп.; 06.07.2013 р. на суму 7 000 грн. 00 коп.; 31.07.2013 р. на суму 9 000 грн. 00 коп.; 11.09.2013 р. на суму 100 000 грн. 00 коп.; 09.10.2013 р. на суму 2000 грн. 00 коп.; 16.10.2013 р. на суму 50 000 грн. 00 коп.; 23.10.2013 р. на суму 10 000 грн. 00 коп.; 08.11.2013 р. на суму 10 000 грн. 00 коп.. Загальна сума отриманих [PERSON] від ТОВ «Пригородна нерухомість» грошових коштів складає 251 000 грн. 00 коп. Проте, вказані грошові кошти не були використані [PERSON] на виконання доручення ТОВ «Пригородна нерухомість», на цілі, які вказувались [PERSON] в наданих розписках, оскільки не були зараховані в якості оплати за укладеним 27.05.2013 р. договором з ТОВ «Бост-Теплосервіс» на виконання робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], та за їх рахунок не було придбано жодних товарно-матеріальних цінностей для виконання [PERSON] перед ТОВ «Пригородна нерухомість» обов'язків за договором доручення. Окрім цього, позивач вказує, що за договором підряду між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» від 27.05.2013 р. за № 08-05-13 підрядчик -ТОВ «Бост-Теплосервіс» стягнуло кошти з замовника - ТОВ «Пригородна нерухомість» у судовому порядку, які були перераховані ТОВ «Пригородна нерухомість» під час здійснення виконавчого провадження. В зв'язку із тим, що отримані [PERSON] гроші у сумі 251000 грн. 00 коп. не були враховані при взаєморозрахунках за договором підряду між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» від 27.05.2013 р. за № 08-05-13, ТОВ «Пригородна нерухомість» змушена звернутися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за його розписками. Представники позивача - [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні просили суд задовольнити позов, у зв'язку з тим, що отримані [PERSON] за договором доручення кошти не були використані під час виконання робіт по газифікації об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із чим підлягають поверненню ТОВ «Пригородна нерухомість». У судовому засіданні представники позивача- ТОВ «Пригородна нерухомість» - [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлений позов. Виступаючи від імені ТОВ «Пригородна нерухомість» ії представник - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що договір доручення між ТОВ «Пригородна нерухомість» та [PERSON] укладався в усній формі. ТОВ «Пригородна нерухомість» кошторис робіт та послуг, які повинен був виконати [PERSON] не складала, які саме дії за дорученням повинен був виконати [PERSON], представник позивача пояснити не зміг, як не зміг пояснити суду і по кожній розписці окремо, на що конкретно повинні були бути витрачені кошти за цими розписками. Представник позивача [PERSON] також не зміг пояснити суду, чому з 23.04.2013 р. по 08.11.2013 р. ТОВ «Пригородна нерухомість» декілька разів видавала гроші [PERSON], якщо він не виконав необхідні дії та не надав звіту по раніше отриманим ним коштам, чому в розписках не вказано на що конкретно отримувалися гроші. Документів, які б свідчили про те, що [PERSON] отримував доручення від 10.04.2013 р., тобто розписки у відповідному журналі, ТОВ «Пригородна нерухомість» суду не надала, як і не надала інших доказів, які б свідчили, що [PERSON] пред'являв десь вказане доручення або виступав повіреним ТОВ «Пригородна нерухомість» у інших організаціях. Окрім цього, представниками позивача суду не було надано будь-яких документів, які б свідчили про те, що вони оплачували послуги [PERSON], відповідно до частини першої статті 1002 ЦК України, за виконання ним усного договору доручення. Таким чином, суду не було надано пояснень представником позивача [PERSON] щодо істотних умов усного договору доручення між ТОВ «Пригородна нерухомість» та [PERSON] Відповідач - [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, а відповідач [PERSON] пояснив, що розписки писав заступнику директора ТОВ «Пригородна нерухомість» - [PERSON]., який просив його це зробити для того щоб відзвітувати перед інвестором, говорив, що це не юридичний документ, та обіцяв взяти [PERSON] до себе на роботу з гарною заробітною платою. Насправді ніяких грошей від [PERSON] він не отримував та той його обдурив. ТОВ «Бост-Теплосервіс», в якому він працював заступником директора, виконало повністю всі роботи за договором підрядуна виконання робіт по газопостачанню об'єкта розташованого за адресою: [ADDRESS], для ТОВ «Пригородна нерухомість». Доручення від 10.04.2013 р. складене директором ТОВ «Пригородна нерухомість» - [PERSON]. на його ім'я він ніколи не бачив, не отримував і нікому не пред'являв. Працюючи заступником директора ТОВ «Бост-Теплосервіс», він, згідно із діючим законодавством, не міг одночасно бути представником ТОВ «Пригородна нерухомість» в організації, в якій він займає керівну посаду. Окрім цього, обидві організації - ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс»- недержавні і необхідності вирішувати якісь питання в ТОВ «Бост-Теплосервіс», в обхід існуючого порядку не було. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про залучення у якості третьої особи на його стороні ТОВ «Бост-Теплосервіс», проти задоволення якого заперечували представники ТОВ «Бост-Теплосервіс», але, яке було задоволено судом з огляду на те, що правовідносини з приводу виконання договору підряду між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» від 27.05.2013 р. за № 08-05-13 мають значення для вирішення цієї справи. Представник відповідача- [PERSON] висловила свою думку про те, що правова природа цього позову знаходиться в площині вже розглянутого спору між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» щодо виконання договору підряду від 27.05.2013 р. за № 08-05-13 по будівництву об'єкта системи газопостачання розташованого за адресою: [ADDRESS], який вже розглянутий і з цього приводу господарським судом Харківської області ухвалено рішення від 22.12.2014 р. по справі № 922/1615/14, яким стягнуто з ТОВ «Пригородна нерухомість» на користь ТОВ «Бост-Теплосервіс» 172386 грн. 20 коп. основного боргу, витрати на проведення експертизи в сумі 11000 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 3447 грн. 73 коп. Вказане рішення було залишено без змін постановою Вищого господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. по справі № 922/1615/14. Представник третьої особи ТОВ «Бост-Теплосервіс» -[PERSON] вказав, що ніякого доручення [PERSON] від імені ТОВ «Бост-Теплосервіс» не отримував і не пред'являв в їх організації. [PERSON] він знає як порядну і відповідальну людину. У зустрічному позові [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ «Пригородна нерухомість» моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп., та, з посиланням на статті 13, 16, 277, 297 ЦК України вказав на порушення ТОВ «Пригородна нерухомість» його права на повагу до гідності та честі, поширення відносно нього недостовірної інформації, що призвело у нього до моральних страждань. Суд, перевіривши доводи сторін, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що у задоволенні позову ТОВ «Пригородна нерухомість» до [PERSON], третя особа - ТОВ «Бост-Теплосервіс» про стягнення коштів у сумі 251000 грн. 00 коп. за невиконання зобов'язання за договором доручення і стягненні понесених судових витратта зустрічному позові [PERSON] до ТОВ «Пригородна нерухомість» про стягнення заподіяної йому моральної шкоди в сумі 50000 грн. 00 коп. -необхідно відмовити повністю виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.05.2013 р. за № 08-05-13 між ТОВ «Бост-Теплосервіс» та ТОВ «Пригородна нерухомість» було укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт з газопостачання об'єкту розташованого за адресою: [ADDRESS]. З метою виконання цього договору, підрядником - ТОВ «Бост-Теплосервіс» був розроблений робочий проект на додаткове встановлення газового обладнання технологічних потреб підприємства замовника, який був погоджений з ПАТ «Харківгаз». В подальшому взяті на себе зобов'язання за вказаним договором підряду ТОВ «Бост-Теплосервіс» виконало, всі будівельно-монтажні роботи з газопостачання об'єкту позивача були зроблені, а також виконало монтаж та пусконалагодження газової горілки, що підтверджується актами про прийняття завершеного будівництвом об'єкту системи газопостачання за адресою: [ADDRESS] від 07.11.2013 р. та від 12.11.2013 р. Однак, ТОВ «Пригородна нерухомість» відмовилась здійснити повний розрахунок з підрядником - ТОВ «Бост-Теплосервіс», відповідно до умов договору підряду від 27.05.2013 р. за № 08-05-13, у зв'язку із чим ТОВ «Бост-Теплосервіс» звернулося для вирішення цього спору до господарського суду Харківської області. Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. по справі № 922/1615/14 позов ТОВ «Бост-Теплосервіс» було задоволено, з ТОВ «Пригородна нерухомість» на користь ТОВ «Бост-Теплосервіс» було стягнуто 172386 грн. 20 коп. основного боргу, витрати на проведення експертизи в сумі 11000 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 3447 грн. 73 коп. Вказане рішення було скасоване постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. по справі № 922/1615/14, але, потім постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015 р. по справі № 922/1615/14 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. у справі № 922/1615/14 було скасовано, а рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. у справі № 922/1615/14 було залишено без змін. Це рішення суду було виконане державною виконавчою службою. В подальшому ТОВ «Пригородна нерухомість» звернулася до Харківського районного суду Харківської області із позовом про стягнення коштів за договором доручення до [PERSON] вказавши, що він отримав від ТОВ «Пригородна нерухомість» на виконання вказаного доручення від 10.04.2013 р. грошові кошти в загальній сумі 251 000 грн. 00 коп., але, доручення не виконав, тому, на їх думку, ці гроші повинен повернути позивачу. При вирішенні вказаного позову суд приймає до уваги, що, відповідно до частини першої статті 1003 ЦК України: «У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.», однак, договір доручення позивачем суду не наданий, а у дорученні, у порушення частини першої статті 1003 ЦК України, не вказано які саме юридичні дії належить виконати повіреному [PERSON] Згідно із частини четвертої статті 203 ЦК України: «Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом», а відповідно до пункту другого частини першої статті 208 ЦК України: «У письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою», але, представники позивача в судовому засіданні вказали, що правочин був укладений в усній формі. Частинами першою-другою статті 207 ЦК України встановлено, що: «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)», але таких доказів позивач суду не надав. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України: «Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків». Згідно із частиною другою статті 218 ЦК України: «Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним». Однак, відповідач [PERSON] заперечував укладання ним з ТОВ «Пригородна нерухомість» усного договору доручення, як і отримання ним доручення від 10.04.2013 р., а також заперечував що вчиняв будь-які дії на користь ТОВ «Пригородна нерухомість», а представник третьої особи - ТОВ «Бост-Теплосервіс» - [PERSON] також заперечував що [PERSON] виконував будь-які дії по представництву позивача - ТОВ «Пригородна нерухомість» перед ТОВ «Бост-Теплосервіс». Відповідно до наданого ТОВ «Пригородна нерухомість» суду доручення від 10.04.2013 р. вона надається ії директором - [PERSON] гр-ну [PERSON] «представляти інтереси ТОВ «Пригородна нерухомість» в усіх державних і недержавних органах, установах і організаціях і перед третіми особами, зокрема перед ТОВ «Бост-Теплосервіс», ПАТ «Харківміськгаз» з питань пов'язаних з виконанням робіт по газопостачанню об'єкта розташованого за адресою: [ADDRESS]. Для виконання доручення надається право: вести від імені ТОВ «Пригородна нерухомість» платежі, одержувати від третіх осіб та передавати сировину, матеріали, товари, основні засоби, інші товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи, грошові кошти, придбавати будівельні матеріали та інші товаро-матеріальні цінності, отримувати технічну (проектну) та будь-яку іншу документацію з метою виконання робіт по газопостачанню об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], виконувати інші дії, в яких виникає необхідність під час виконання доручення з наданням звіту про виконання доручення. Строк виконання цього доручення до 31.12.2013 р.» Судом встановлено, що вказане доручення від 10.04.2013 р. не містить даних про його реєстрацію в ТОВ «Пригородна нерухомість» та вихідний номер цього документа. Позивачем - ТОВ «Пригородна нерухомість» не надано доказів того що [PERSON] отримав доручення від ТОВ «Пригородна нерухомість» та пред'являв його для виконання до ТОВ «Бост-Теплосервіс» і виконував в інтересах позивача будь-які юридичні дії для виконання яких було видано це доручення. Судом встановлено, що [PERSON], згідно із записами в його трудовій книжці в період з 01.02.2013 р. по 31.05.2013 р. працював на посаді заступника директора ТОВ «Бост-Теплосервіс». Відповідно до частини третьої статті 238 ЦК України: «Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є». Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України: «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам». Частинами першою та другою статті 215 ЦК України встановлено, що: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається». Таким чином, з огляду на вказане законодавство, суд приходить до висновку, що ТОВ «Пригородна нерухомість» не мала права укладати договір по представництву їх інтересів в ТОВ «Бост-Теплосервіс» з заступником директора цієї організації - [PERSON] і недодержання вимог частини першої статті 203, частини третьої статті 238 ЦК України при укладенні договору доручення при вказаних обставинах, відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України, являється недійсним, так як його недійсність, як нікчемного правочину, прямо встановлена частиною першою статті 203 та частиною третьою статті 238 ЦК України. Окрім цього, доручення ТОВ «Пригородна нерухомість» [PERSON] від 10.04.2013 р. в частині: «вести від імені ТОВ «Пригородна нерухомість» платежі, одержувати від третіх осіб та передавати сировину, матеріали, товари, основні засоби, інші товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи, грошові кошти, придбавати будівельні матеріали та інші товаро-матеріальні цінності» суперечити іншим актам цивільного законодавства, а саме пункту першому частини першої статті 3 закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (в редакції закону № 71- VIII від 28.12.2014 р.) про порядок проведення розрахунків, де вказано, що: «Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, а також операції з приймання готівки для подальшого ії переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних операцій, або, у випадках, передбаченим цим законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок». Вказаних документів позивач суду не надав, як і не надав свідчень про наявність в касі ТОВ «Пригородна нерухомість» вказаних готівкових коштів станом на час написання розписок. Відповідно до частини першої та третьої статті 8 закону України «Про бухгалтерський облік ті фінансову звітність» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (із змінами): «бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством» Згідно із частиною першою, частиною другою та трєтьою статті 9 цього закону: «Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після ії закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні облікові документи повинні містити назву документу (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документу (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність ії оформлення, особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця». Суду не було наданопозивачем -ТОВ «Пригородна нерухомість» у підтвердження свого позову відповідних даних бухгалтерського обліку, як не було надано і посадових інструкцій заступника директора ТОВ «Пригородна нерухомість» - [PERSON] про те, що він має право виконувати розрахунково-касові операції та вести бухгалтерський облік на підприємстві та видавати готівкові кошти підприємства стороннім особам. Надані позивачем - ТОВ «Пригородна нерухомість» розписки про отримання [PERSON] грошових коштів для виконання договору доручення відповідно до положень про договори доручення викладені у главі 68 ЦК України не являються доказами укладення і виконання договору доручення. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 937 ЦК України та частини першої статті 1047 ЦК України розписка як доказ в цивільному праві застосовується лише при укладанні договорів зберігання та позики. Реквізити жодної із розписок не містять даних про посаду і прізвище посадової особи ТОВ «Пригородна нерухомість» яка б передавала грошові кошти [PERSON] Окрім цього, в жодній із цих розписок не має вказівки що вони написані у зв'язку із виконанням договору доручення між ТОВ «Пригородна нерухомість» та [PERSON] або виданого на його основі доручення. Акт приймання-передачі виконаних робіт між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» від 07.11.2013 р. щодо прийняття закінченого будівництвом об'єкта системи газопостачання за адресою: [ADDRESS] також не містить зауважень представників ТОВ «Бост-Теплосервіс» про наявність будь-якої заборгованості пов'язаної із цим позовом. Окрім цього, суд враховує, що питання розрахунків щодо спору між ТОВ «Пригородна нерухомість» та ТОВ «Бост-Теплосервіс» щодо виконання договору підряду від 27.05.2013 р. за № 08-05-13 по будівництву об'єкта системи газопостачання розташованого за адресою: [ADDRESS], вже розглянуте, і, з цього приводу господарським судом Харківської області ухвалено рішення від 22.12.2014 р. по справі № 922/1615/14, яким стягнуто з ТОВ «Пригородна нерухомість» на користь ТОВ «Бост-Теплосервіс» 172386 грн. 20 коп. основного боргу, витрати на проведення експертизи в сумі 11000 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 3447 грн. 73 коп. Вказане рішення було залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015 р. по справі № 922/1615/14 і виконано державною виконавчою службою. При вирішенні питань взаєморозрахунків щодо будівництва об'єкта системи газопостачання розташованого за адресою: [ADDRESS], ТОВ «Пригородна нерухомість» не ставило питання в господарських судах різних інстанцій щодо зарахування наданих [PERSON] грошей в сумі 251000 грн. 00 коп. до заборгованості перед ТОВ «Бост-Теплосервіс» за договором підряду від 27.05.2013 р. за № 08-05-13, окрім цього, ТОВ «Пригородна нерухомість» в судовому засіданні не надала даних про істотні умови усного договору доручення з [PERSON] на який вони посилались в суді як на підставу своїх прав. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень». Згідно із статтею 11 ЦПК України: «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір». Оскільки позивачем - ТОВ «Пригородна нерухомість» не виконані вимоги статей 11 та 60 ЦПК України і суду не надані докази тих обставин, на які він посилається в обґрунтування свого позову, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Пригородна нерухомість» недоведеними належними та допустимими законом засобами доказування. Вирішуючи питання щодо зустрічного позову [PERSON] суд керується вимогами пунктів вісім та дев'ять частини другої статті 16 ЦК України, згідно якої: «способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України: «моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості». Відповідно до пункту 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р.: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що: «При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В нашому випадку сукупність таких обставин відсутня. Під поширенням інформації, відповідно до частини другої пункту 15 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам». Суд вважає, що оскільки відомості, викладені в заявах ТОВ «Пригородна нерухомість» стосуються захисту їх, начебто, порушених прав з боку [PERSON], адресовані суду та правоохоронним органам, то в цьому випадку відсутні ознаки поширення інформації. Відповідно до пункту 16 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96-ВР), а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 р. N 8-рп/2003 (v008p710-03) (справа про поширення відомостей)». В пункті 18 цієї постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК (435-15) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Однак, позивачем не надано суду доказів факту поширення мною недостовірної інформації про нього та того, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] в частині, що стосується заяв ТОВ «Пригородна нерухомість», на які він посилається, стосовно порушень його прав при направленні ТОВ «Пригородна нерухомість» до суду та правоохоронних органів, то такі звернення не можуть вважатися розповсюдженням та поширенням недостовірної інформації щодо позивача, оскільки кожна особа має право звертатися із відповідними заявами до правоохоронних органів про відомі їм порушення закону та обов'язок повідомляти органи міліції, прокуратури про відомі їм правопорушення, бо це є правова позиція ТОВ «Пригородна нерухомість». За таких обставин зустрічні позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на його гносеологічній помилці і являються недоведеними. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: dismissed