Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Вказали, що відповідно до Наказу №116-к від 30.08.2019 року до ТОВ «АБК Дніпро» прийнято на роботу [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів. З метою поліпшення адміністративно-господарської діяльності товариства відповідно до наказу по підприємству №30-Т3 від 30.08.2019р. за відповідачем [PERSON] закріплено легковий автомобіль Tata 613, реєстраційний № [NUMBER] , об`єм двигуна 5675 куб.см., колір білий, рік випуску 2005, дата реєстрації за ТОВ «АБК Дніпро» 04.06.2019р., свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . За цим наказом транспортний засіб переданий у користування та розпорядження Відповідача. 29 листопада 2019 року о 20 годині 20 хвилин, відповідач керуючи транспортним засобом Tata LPT 613, державний реєстраційний номер [NUMBER] в неробочий час та не при виконанні своїх трудових обов`язків, по вул.Київська у с.Піщане, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на приватний будинок, внаслідок чого автомобіль та будинок отримали механічні пошкодження. Факт вказаної події підтверджується постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2020 року по справі №536/1716/19. Відповідно до зазначеної постанови від 10.04.2020 року Кременчуцького районного суду Полтавської області відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Крім цього, відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №3327 про визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 11.12.2019 року, вартість відновлювального ремонту заподіяного власнику автомобіля Tata LPT 613, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження від ДТП, становить 76 242,03 грн. Наказом №078-к від 16.04.2020 року відповідача звільнено з посади водія за прогул без поважних причин (відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України). У зв`язку з вказаним, внаслідок неправомірних дій [PERSON] завдано ТОВ «АБК Дніпро» матеріальної шкоди у розмірі 76 242,03 грн. [PERSON] з 30.08.2019 року був працівником ТОВ «АБК Дніпро» та виконував посадові обов`язки водія. Згідно з умовами Посадової інструкції водія, до посадових трудових обов`язків відповідача відносились, зокрема, під час користування автотранспортними засобами роботодавця забезпечувати цілісність, схоронність таких транспортних засобів; дотримання правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортними засобами роботодавця; несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним законодавством; несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству. Автотранспортний засіб, який безпосередньо пошкоджено відповідачем, є матеріальною цінністю ТОВ «АБК Дніпро» та перебуває на його балансовому обліку. Відповідно до балансової довідки №2911/19 від 29.11.2019 року, балансова вартість автотранспортного засобу на момент скоєння ДТП складала 114 216 грн. 68 коп. Матеріальних збитків завдано відповідачем у розмірі 76 242,03 грн. Відповідач в порушення умов договору добровільно не виконує своїх зобов`язань щодо відшкодування завданих матеріальних збитків, не здійснив навіть часткового відшкодування збитків. Під час скоєння ДТП відповідач не знаходився при виконанні ним трудових обов`язків. Відповідно до положень Колективного договору, що діє на підприємстві, робочим часом відповідача є час з понеділка по п`ятницю з 08:00 до 17:00 годин. При цьому як встановлено постановою Крменчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2020 року по справі №536/1716/19, ДТП сталося 29.11.2019 року (п`ятниця о 20 год. 20 хв.), тобто після закінчення робочого часу відповідача. Факт відсутності нагальної необхідності виконувати будь-які надурочні роботи, які могли б бути покладені на Відповідача підтверджується Табелем обліку робочого часу [PERSON] , з якого вбачається, що останній закінчив робочий день о 17:00. Крім того, автотранспортний засіб, який пошкоджено відповідачем в ДТП, використовувався останнім 29.11.2019 року самовільно в порушення вимог щодо заборони самовільного використання транспортних засобів на підприємстві. Відповідно до Положення про порядок використання транспортних засобів на підприємстві, автотранспортні засоби, після закінчення робочого часу, повертаються працівниками, яким вони були довірені для виконання своїх трудових обов`язків, до 18:00 за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачем 29.11.2019 порушено виконання вимог зазначеного Положення, що свідчить про відсутність права відповідача використовувати транспортний засіб у поза робочий час. Так, [PERSON] в результаті ДТП завдано ТОВ «АБК Дніпро» пряму дійсну шкоду, оскільки матеріальні цінності (автотранспортний засіб) пошкоджено працівником внаслідок порушення трудових обов`язків, що тягне за собою затрати підприємства на відновлення транспортного засобу. Вина [PERSON] у вчиненні протиправного діяння, що стало наслідком скоєння ДТП та завдання матеріальних збитків ТОВ «АБК Дніпро» підтверджується Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2020 року по справі №536/1716/19. При цьому наявний прямий (безпосередній) причинний зв`язок між протиправною і винною дією працівника [PERSON] і майновою шкодою, яка сталася. Звертають увагу суду, що завдана матеріальна шкода за результатом вчинення [PERSON] 29.11.2019 року о 20 год. 20 хв. ДТП, не відноситься до категорії нормального господарсько-виробничого ризику чи крайньої необхідності, оскільки протиправні дії скоєні працівником не під час виконання трудових обов`язків та з прямим порушенням трудової дисципліни. Днем виявлення розміру матеріальної шкоди є 11 грудня 2019 року (дата складання Висновку автотоварознавчого дослідження №3327 про визначення матеріальної шкоди). Тому строки позовної давності для звернення до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству дотримано. На підставі викладеного, прохають стягнути з [PERSON] на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 76 242, 03 грн., судові витрати в розмірі 2102, 00 грн. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які він отримав 20.05.2021 року. Станом на 14.06.2021 року відзив на позов до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до Наказу №116-к від 30.08.2019 року до ТОВ «АБК Дніпро» прийнято на роботу [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів (а.с.48). З метою поліпшення адміністративно-господарської діяльності товариства відповідно до наказу по підприємству №30-Т3 від 30.08.2019р. за відповідачем [PERSON] закріплено легковий автомобіль Tata 613, реєстраційний № [NUMBER] , об`єм двигуна 5675 куб.см., колір білий, рік випуску 2005, дата реєстрації за ТОВ «АБК Дніпро» 04.06.2019р., свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та передано у користування та розпорядження Відповідача (а.с.49). Відповідно до Посадової інструкції водія автотранспортних засобів ТРВ «АБК Дніпро», до посадових трудових обов`язків відповідача відносились, зокрема, під час користування автотранспортними засобами роботодавця забезпечувати цілісність, схоронність таких транспортних засобів; дотримання правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортними засобами роботодавця; несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним законодавством; несе відповідальність за завдання матеріального збитку, з якою Відповідач ознайомився, про що свідчить його особистий підпис в наказі про прийняття на роботу (а.с.50-52). 29 листопада 2019 року о 20 годині 20 хвилин, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом Tata LPT 613, державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вул.Київська у с.Піщане, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на приватний будинок, внаслідок чого автомобіль та будинок отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2020 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, провадження у справі закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.68). Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №3327 про визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 11.12.2019 року, вартість відновлювального ремонту заподіяного власнику автомобіля Tata LPT 613, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження від ДТП, становить 76 242,03 грн. (а.с.69-96). Балансовою довідкою від 29.11.2019 року №2911/19 підтверджується наявність у власності ТОВ «АБК Дніпро» (код ЄДРПОУ 36710304) автомобіля ТАТА д.н.з. [NUMBER] , інвентарний № [NUMBER] , дата введення в експлуатацію 10.06.2019, залишкова балансова вартість 114216,68 грн. (а.с.66). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Загальні підстави та умови притягнення працівників до матеріальної відповідальності викладено в ст.130 КЗпП. Згідно із цією нормою працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок невиконання своїх трудових обов`язків. Матеріальна відповідальність, як правило, обмежується певною частиною зарплати працівника та не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди (за винятком установлених законодавством випадків) (ч. 2 ст. 130 КЗпП). Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КЗпП). Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Підстави та умови, що мають бути встановлені для притягнення працівників до матеріальної відповідальності, узагальнив ВССУ у постанові від 11.12.15 року №12 «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю». Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. Зі змісту ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди. Вина працівника це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки). Факт протиправної поведінки відповідача, його вина та прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією працівника і шкодою, яка настала внаслідок вказаної ДТП встановлені постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2020 року, що набула чинності у передбаченому законом порядку. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріальна відповідальність за трудовим законодавством настає незалежно від форми вини працівника: умислу чи необережності. Форма вини впливає на вид та межі матеріальної відповідальності. У абз.1 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що відповідно зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Частина 1 ст. 130 КЗпП України закріплює загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників, згідно яких працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладені матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч. 2 ст. 130 КЗпП України). У КЗпП України межі матеріальної відповідальності працівників диференціюються залежно від форми вини працівника, характеру допущеного ним порушення обов`язків, виду майна, якому заподіяна шкода, і трудової функції, що виконується працівником. При цьому КЗпП України передбачає два види матеріальної відповідальності: обмежену (стст.132, 133 КЗпП України) та повну (ст.134 КЗпП України). Статтею 132 КЗпП передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. У відповідності до ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Відповідно до положень Колективного договору, що діє на підприємстві, та Правил внутрішнього трудового розпорядку робочим часом відповідача є час з понеділка по п`ятницю з 08:00 до 17:00 год. (а.с.56-63). Згідно Положення про порядок використання транспортних засобів на підприємстві, автотранспортні засоби, після закінчення робочого часу, повертаються працівниками, яким вони були довірені для виконання своїх трудових обов`язків, до 18:00 за адресою: [ADDRESS] (а.с.64-65). Під час скоєння ДТП відповідач не знаходився при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки ДТП сталося 29.11.2019 року о 20 год. 20 хв., тобто після закінчення робочого часу відповідача. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків (п.7 ч.1ст.134 КЗпП). Статтею 135-3 КзпП України визначено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерською обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Згідно статті 136 КЗпП України в разі, якщо розмір шкоди, завданої працівником, перевищує середній місячний заробіток, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Наказом №078-к від 16.04.2020 року відповідача звільнено з посади водія за прогул без поважних причин (відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України) (а.с.67). Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.3ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача була спричинена матеріальна шкода ТОВ «АБК Дніпро» у розмірі 76 242,03 грн., а тому позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved