Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що, що 19 серпня 1989 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , 1990 року народження. Власного житла сім`я не мала та перебувала на квартирному обліку на отримання житла, проживали в батьків чоловіка. Вона працювала директором Низівської ЗОНІ, а відповідач - водієм на Низівському цукровому заводі. В 2003 році Сумська РДА направила клопотання до ВАТ «Низівський цукровий завод» з проханням виділити 2-х кімнатну квартиру в недобудованому 2-х квартирному будинку по [ADDRESS] , аналогічне клопотання було подано і Низівською селищною Радою. Їх сім`ї, яка складалася з 3-х чоловік: її, чоловіка і сина, Рішенням засідання правління ВАТ «Низівський цукровий завод» було надано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , всі роботи по завершенню будівництва вони повинні були виконати самостійно за власний кошт. В 2004 році було видано будівельний паспорт, а в 2005 році будівельні роботи були завершені. 17 жовтня 2005 року було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок на ім`я відповідача та зареєстровано в БТІ. 08 грудня 2005 року вона та син були зареєстровані у спірному будинку, відповідач зареєструвався у 2009 році. Рішенням Низівської селищної Ради від 03 березня 2010 року відповідачу було передано у власність земельну ділянку під будинком площею 0,0474 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0727 га для ведення особистого селянського господарства. Спірний житловий будинок з прибудовою складається з 3-х житлових кімнат,вартістю 382 232 грн.. На вказаній земельній ділянці ними побудовані будівлі і споруди. Подружні стосунки мін ними припинено, шлюб розірвано згідно рішення Сумського районного суду у 2018 році. Відповідач вчиняє сварки та конфлікти, виганяє з дому, не бажає вирішувати питання щодо розподілу майна в добровільному порядку, в нотаріальному порядку відмовився оформити належну їй частку, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаних житлового будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував, просив розділити судові витрати порівну. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 серпня 1989 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Низівською селищною радою Сумського району Сумської області, актовий запис № 22 (а.с.7). Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Згідно виписки з протоколу засідання правління по ВАТ «Низівський цукрозавод» від 30 вересня 2003 року, було вирішено виділити 2-х кімнатну квартиру сім`ї [PERSON] в недобудованому двоквартирному будинку по [ADDRESS] , за умови самостійного виконання робіт по добудові будинку (а.с.26). Рішенням засідання правління ВАТ «Низівський цукровий завод» сім`ї [PERSON] , яка складалася з 3-х чоловік: дружини - [PERSON] , чоловіка - [PERSON] , їх сина, [PERSON] , було надано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , всі роботи по завершенню будівництва вони повинні виконати самостійно за власний кошт (а.с.28). Згідно договору про закінчення будівництва двокімнатної квартири в недобудованому 2-х квартирному будинку по [ADDRESS] , ВАТ « Низівський цукровий завод» передає [PERSON] , який перебуває на черзі № 7 в отриманні житла, недобудовану 2-х кімнату квартиру в 2-х квартирному будинку по [ADDRESS] , яким [PERSON] зобов`язано протягом року за свій кошт добудувати двокімнатну квартиру з господарськими будовами (а.с.27). В 2004 році було видано будівельний паспорт, а в 2005 році будівельні роботи були завершені. Розпорядженням Сумської РДА № 714 від 07 жовтня 2005 року було затверджено акт про прийняття закінчених будівництвом житлових будинків, в тому числі і спірного житлового будинку [ADDRESS] (а.с.23). Згідно рішення Низівської селищної Ради від 10 жовтня 2005 року було вирішено питання про оформлення права власності на житловий будинок з господарчими будівлями на ім`я [PERSON] (а.с.20). 17 жовтня 2005 року було видано свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та 11 листопада 2005 року зареєстровано БТІ право власності (а.с.11). 08 грудня 2005 року позивач та її син [PERSON] , були зареєстровані у спірному будинку, відповідач зареєструвався 29 вересня 2009 року (а.с.14-16), всі вона зареєстровані в будинку і на сьогоднішній день. Рішенням Низівської селищної Ради Сумського району від 27 листопада 2008 року позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальним розміром 0,10 га - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] (а. с . 19 ). Рішенням Низівської селищної Ради Сумського району від 03 березня 2010 року [PERSON] , оскільки право власності на будинок було зареєстровано за ним, передано у власність земельну ділянку під будинком площею 0,0474 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0727 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.9,10). З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок А-1 з прибудовою «а» складається з 3-х житловий кімнат площею 1-6 пл. 14,0 кв. м., 1-7 пл. 19,8 кв. м., кухні 1-3 пл. 14, 3 кв. м., коридору 1-1 пл.. 4,0 кв. м., коридору 1-2 пл. 12,5 кв. м., убиральні 1-4 пл. 2,0 кв. м., ванної 1-5 площею 3,8 кв. м. (а.с.12,13). На вказаній земельній ділянці сторонами побудовані ганок а1, сарай «Б», літня кухня «В», навіс «Г», навіс «Д», убиральня «Ж», літній душ «З», погріб «К», колодязь 1, вигрібна яма 11, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, огорожа № 3 (а.с.9,10). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2018 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с.8). Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому факт придбання спірного майна в період шлюбу за спільні кошти та в інтересах сім`ї є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. А отже, позивач має право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та Ѕ частину земельної ділянки під ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або частину її, на якій вони розміщені без зміни цільового призначення. Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Таким чином, спірний житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці, призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника /землекористувача/. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу, зокрема з позовом про визнання права. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідач не добросовісно користується своїми правами: вчиняє сварки та конфлікти, виганяє з дому, не бажає вирішувати питання щодо розподілу майна в добровільному порядку, також відмовився оформити на позивача належну частку в нотаріальному порядку. Всі ці обставини змусили позивача звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 12.07.2018 року № 56/18 вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами становить 382 232 грн. (а.с.17), відповідно вартість 1/2 частини становить 191 1 16 гр.. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] позов визнав, судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved