Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач у січні 2020 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.06.2014 року в сумі 12557,18 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.06.2014 року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 02.12.2019 року заборгованість становила 12557,18 грн. з яких: тіло кредиту - 3852,74 грн., прострочене тіло кредиту - 3852,74 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 574,56 грн., за пенею - 7055,73 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 574,15 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.06.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк), укладено кредитний договір з [PERSON] згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2100,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 15). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданого Банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 02.12.2019 року заборгованість становила 12557,18 грн. з яких: тіло кредиту - 3852,74 грн., прострочене тіло кредиту - 3852,74 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 574,56 грн., за пенею - 7055,73 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 574,15 грн. (процентна складова)(а.с. 7-14). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2014 року по поточному тілу кредиту складає 0,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 7-13). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3852,74 грн., відсотків нарахованих на прострочений кредит - 574,56 грн., нарахованої пені -7055,73 грн. та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 574,15 грн. (процентна складова). Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту, відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 -, нарахованої пені та штрафів Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Також суд звертає увагу на той факт, що банк просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам та по пені та штрафам (неустойку) за порушення зобов`язань позичальника по кредитному договорі. Однак згідно наданого розрахунку банку відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2100 грн. та ним було погашено заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 2632,54 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 973,31 грн. та по пені 3482,75 грн., а всього на загальну суму 7088,60 грн. (а.с. 13). Відповідно до положень ст.ст. 610-611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки згідно наданого банком розрахунку відсутні факти порушення відповідачем [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № б/н від 25.06.2014 (відсутня заборгованість по поточному тілу кредиту, відсоткам, комісії згідно договору), тому судом не встановлено правових підстав для стягнення неустойки з відповідача. Відтак позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed