Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 25.01.2008 року ПАТ КБ «Надра» уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 17040 доларів США під 12,5 % річних. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Однак відповідач своєчасно не повернув кредит та прострочив сплату відсотків. Станом на 07.02.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 13300,94 долара США. З яких, 7730,10 долара США заборгованість зі сплати відсотків, 3866,84 долар США пені та 1704 долара США штраф. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 13300,94 долара США боргу за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Не погоджуючись з позовом відповідач подав зустрічний позов в якому посилаючись на порушення позивачем Закону України «Про захист прав споживачів» в частині дискримінаційних для нього як споживача умов договору, порушення валютного законодавства під час укладення договорів та ненадання йому детальних умов кредитування під час підписання кредитного договору просить визнати укладений між ним та відповідачем кредитний договір та стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Представник ПАТ КБ «Надра» в судовому засідання первинний позов підтримав, зустрічний позов заперечив. Зазначили, що під час укладення договору жодних порушень закону порушено не було . Представник [PERSON] позов банку заперечив та підтримав зустрічний позов. Заявив клопотання про застосування строків давності. Інші сторони повідомлені про час та місце розгляду справи, але х представники до суду не з'явилися. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов є необґрунтованим виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 25.01.2008 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 17040 доларів США під 12,5 % річних на строк до 24.01.2013 року. За умовами договору відповідач мав повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Також відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити пеню (п.5.1 договору) та штраф в разі порушення зобов'язань передбачених п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору (п.5.2 договору). Вказані обставини підтверджуються копією договору. При укладанні договору відповідач був належним чином повідомлений працівниками банку про умови кредитування, самостійно визначив валюти кредитування та добровільно підписав цей договір, погодившись на його умови. Вказані висновки суду підтверджуються змістом кредитного договору (а.с. 7-9), анкетою-заявою на отримання кредиту (а.с. 162) В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконав умови договору і не платив кредит та відсотки за його користування. За судовим рішенням від 17.08.2010 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 24.09.2009 року у розмірі 126658,61 грн. (а.с. 61) За період з 24.09.2009 року по 07.02.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 7730,10 долара США зі сплати відсотків. Крім того, відповідач має сплатити пеню за порушення виконання зобов'язання у розмірі 3866,84 долар США (за період з 07.02.2013 року по 07.02.2014 року, а також штраф в розмірі 1704 долара США. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеним позивачем, а також копією виконавчого листа. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності підстав для визнання кредитного договору недійсними. Та обставина, що в процесі виконання спірних договорів курс валюти договору - долару США- значно зріс порівняно з гривнею України, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки обставина підвищення курсу долара США до гривні України не передбачена законом та договором між сторонами в якості підстави для зміни умов договору, розірвання договору. Також, ця обставина не свідчить про наявність дискримінаційних для позичальника умов договору. Посилання відповідача [PERSON] на пропуск Банком позовної давності та відсутність підстав для нарахування відсотків та пені за період з 25.10.2013 року по 07.02.2014 року) не заслуговують на увагу з наступних підстав. Банк звернувся до суду з даним позовом 06.11.2013 року (уточнивши свої вимоги під час розгляду справи по суті) з вимогами про стягнення боргу зі сплати відсотків за період з 24.09.2009 року по 30.12.2013 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності визначеної законом. Також, Банком заявлена вимога про стягнення пені за 12 місяців, що передували подачі уточненого позову від 11.02.2014 року, тобто у межах річного строку позовної давності визначеної законом для даної категорії позовних вимог. За положеннями Договору між сторонами (а.с. 7-9 п. 2.2.1-2.2.3) позичальник мав здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним шляхом безготівково перерахування їх позичальнику внесення або внесенням готівкових коштів на свій поточний рахунок відкритий у банку позичальнику. У зв'язку з чим, сплата 25.10.2013 року [PERSON] на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.08.2010 року коштів на рахунок ВДВС Сумського міського управління юстиції не є належним виконанням зобов'язання за кредитним договором. Дане грошове зобов'язання [PERSON] вважається належним чином виконаним з часу отримання коштів позичальником (30.12.2013 року) Також не заслуговують на увагу посилання [PERSON] на застосування банком подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання ( а саме нарахування банком пені одночасно з вимогою сплати штраф), оскільки за умовами договору сторонами були визначена сплата штрафу та неустойки як виду цивільно-правової відповідальності за різні порушення зобов'язань за договором. Окрім того, договором передбачена можливість разового застосування штрафу, в той же час неустойка підлягала сплаті за кожне прострочення сплати чергових платежів. У відповідності до ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання, в разі не виконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредитору завдані ним збитки. Під збитками розуміються витрати, понесені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не отримані кредитором доходи, які він отримав би , якщо б зобов'язання було виконано боржником. У відповідності зі ст. 546, 623 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором між сторонами, ст. 526, 530, 536 ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 13300,94 долара США заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 1106,87 грн., понесені на сплату судового збору в зв'язку з розглядом даної цивільної справи. У задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити за необгрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved