Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», назву якого змінено з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», у позові до суду просив стягнути з відповідача [PERSON] 70583 (сімдесят тисяч п»ятсот вісімдесят три) грн. 92 коп. заборгованості за кредитним договором № 504/1728 від 22 листопада 2004 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 705 (сімсот п»ять) грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 150 000 (сто п»ятдесят тисяч) грн. на споживчі потреби строком на 60 (шістдесят) місяців на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних, який він зобов»язаний був повернути не пізніше 21 листопада 2009 року шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 2500 грн. У зв»язку з порушенням відповідачем взятих зобов»язань заборгованість за кредитним договором двічі стягувалася з відповідача в судовому порядку, а саме: по тілу кредиту було стягнуто відповідно 37 500,00 грн. та 32 500,00 грн., тобто, всього 70 000,00 грн., а також були стягнуті відсотки за користування кредитом та пеня. Зазначені судові рішення у добровільному порядку відповідачем виконані не були, тому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23.12.2008 року було звернуто стягнення на заставне майно, від реалізації якого з прилюдних торгів до банку надійшли кошти в сумі 132 493 (сто тридцять дві тисячі чотириста дев»яносто три) грн. 34 коп., з яких, відповідно до п.1.7 кредитного договору, 54 677 (п»ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят сім) грн.26 коп. були використані на погашення відсотків за користування кредитом, а 77 816 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістнадцять)грн. 08 коп. - на погашення заборгованості по тілу кредиту. Оскільки коштів, отриманих від реалізації заставного майна, було недостатньо для погашення наявної на той час заборгованості за кредитним договором, то згідно заяви від 16.07.2012 року відповідач взяв на себе зобов»язання щомісячно погашати по 800 (вісімсот) грн. шляхом відрахування з пенсії і з зазначеного часу погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 800(вісімсот) грн. Станом на 12.02.2014 року залишок заборгованості відповідача перед позивачем по тілу кредиту становить 70 583 (сімдесят тисяч п»ятсот вісімдесят три) грн. 92 коп. В судовому засіданні представник позивача Губа І.В. позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті позову, аналогічні обставинам, зазначеним у позові в обґрунтування позовних вимог, та додатково зазначив, що заява відповідача, на підставі якої проводяться стягнення заборгованості по кредиту шляхом відрахування з його пенсії, не дає гарантії в тому, що такі платежі будуть відповідачем здійснюватися в подальшому, тому позивач бажає мати рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоч про час розгляду справи повідомлений 03.04.2014 року (повідомлення про вручення поштового відправлення на а.с.75). Справа до розгляду в судовому засіданні призначалася на: 28 лютого 2014 року, 19 та 31 березня 2014 року, 10 квітня 2014 року. У підтвердження перебування відповідача на стаціонарному лікуванні у лікувальному закладі в період по 19 березня 2014 року останнім докази надані (копія довідки на а.с.60, виписка з історії хвороби на а.с.61). У заяві, що на а.с.57, поданій [PERSON] 20 березня 2014 року, останній сам просив відкласти розгляд справи, призначеної на 31 березня 2014 року, на 10 квітня 2014 року, що й було зроблено судом, хоч доказів у підтвердження поважної причини неявки в судове засідання 31 березня 2014 року відповідач не надав. У заяві, поданій [PERSON] 04 квітня 2014 року, останній про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності не просив. З доданої до заяви ксерокопії довідки лікувального закладу убачається, що [PERSON] проходить амбулаторне лікування, але дата видачі довідки зазначена 27 березня 2014 року, тобто, жодні докази, якими б підтверджувалось, що відповідач не з»явився в судове засідання з поважної причини, останнім не надані. Тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого представник позивача не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 1.1-1.3 кредитного договору, копія якого на а.с.4, позивачем взяті зобов»язання по наданню відповідачу кредиту на споживчі потреби у сумі 150 000 (сто п»ятдесят тисяч) грн. строком на шістдесят місяців - по 21 листопада 2009 року, та відповідно до п. 1.6 цього договору на умовах сплати процентів за користування кредитом, які нараховуються на фактично отриману позичальником суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повного погашення, і процентна ставка відповідно до п. 1.6.1.1 договору складає 20% річних. Відповідно до п. 3.3.1 зазначеного договору, відповідач повинен належним чином виконувати взяті зобов»язання по вчасному поверненню кредиту, процентів за користування кредитом та внесенню інших платежів, передбачених цим договором. Порядок погашення кредиту, а саме шляхом внесення платежу в розмірі 2500 грн. щомісяця до останнього робочого дня звітного місяця обумовлено в п.1.4 договору, і в такий же строк повинні сплачуватися нараховані відсотки - відповідно до п.1.6.1.3 договору. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Позивач свої зобов»язання за договором виконав, що підтверджується копією заяви на видачу готівки з відміткою про видачу на а.с. 64. Відповідачем взяті зобов»язання порушувалися, у зв»язку з чим прострочена заборгованість стягувалася з нього рішеннями Ніжинського міськрайонного суду від 11 квітня 2006 року та від 17 квітня 2007 року (по тілу кредиту стягнуто заборгованість у розмірі 37 500,00 грн. та 32 500,00 грн., тобто, всього 70 000,00 грн.), а також стягнуто заборгованість по процентах за користування кредитом та пеню. Як убачається з розрахунку позивача на а.с.7 та аналогічних розрахунків на а.с.8, 30, заборгованість по тілу кредиту відповідача станом на 12.02.2014 року становить 70583 (сімдесят тисяч п»ятсот вісімдесят три) грн. 92 коп. В той же час позивачем до позову додано копію заяви відповідача від 16 липня 2012 року, в якій відповідач просив заборгованість, яка виникла за даним кредитним договором, стягувати з нього, починаючи з 01 серпня 2012 року, шляхом проведення відрахувань у розмірі 800 (вісімсот)грн. щомісяця з його пенсії, що надходить на пенсійний рахунок, який відкрито у відділенні цього ж банку в м.Ніжині (копія заяви на а.с.33), з чим позивач погодився, що підтверджується резолюцією на заяві, відповідно до якої дана вказівка відповідальним працівникам підготувати розпорядження на утримання заборгованості за кредитним договором з пенсії. І хоч таке розпорядження позивачем не надано, але представником позивача в судовому засіданні підтверджено, що дійсно з зазначеного в заяві часу щомісяця з пенсії відповідача проводиться відрахування у розмірі 800 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором та що останній перед подачею позову платіж було здійснено 05.02.2014 року. Частиною 3 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України за згодою сторін допускається зміна умов договору. Стаття 654 ЦК України передбачає, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового договору. Умовами кредитного договору, а саме п.3.4.2, позичальнику, тобто, відповідачу надано право порушувати перед банком питання про перенесення строку погашення кредиту у разі виникнення тимчасових фінансових ускладнень з незалежних від позичальника причин, а відповідно до п.3.2.2 кредитного договору банк, тобто позивач, зобов»язаний за клопотанням позичальника в окремих випадках при наявності вільних кредитних ресурсів подовжувати строки повернення кредиту. З зазначеного можливо зробити висновок, що сторони досягли згоди щодо зміни умов укладеного між ними кредитного договору, що не протирічить як вищезазначеним нормам ЦК України, так і умовам самого кредитного договору, дія якого не була припинена на час подачі заяви відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов»язання сторін змінюється відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Як убачається з копії заяви відповідача на а.с.33, то вона останнім була подана 16 липня 2012 року - після спливу кінцевого строку повернення кредиту, обумовленому у кредитному договорі. Кінцевий строк повернення кредиту в заяві відповідача не обумовлювався, а лише обумовлювався порядок здійснення платежу - шляхом утримання з пенсії, та розмір щомісячного платежу - 800 грн. замість зазначених у договорі 2500 грн., і такий порядок, як убачається зі змісту заяви, відповідач просив застосувати на період погашення всієї заборгованості, яка на той час існувала, з чим позивач погодився. Докази, якими б підтверджувалось істотне порушення відповідачем змінених умов щодо строку та порядку погашення заборгованості за кредитним договором, позивачем не зазначені в позовній заяві і не надані в судовому засіданні. За встановлених обставин підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі суд не знаходить, тому у задоволенні позову слід відмовити, а відповідно немає підстав і для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат по сплаті судового збору згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed