Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

представник [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] року помер батько [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № [ADDRESS]. [PERSON] ще за життя склав заповіт, яким все належне йому майно заповів [PERSON] Оскільки позивач фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняв спадщину, однак нотаріусом у оформленні такої йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат. Представник Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 23 березня 2005 року (а. с. 8-10). Також встановлено, що згідно довідки виконкому Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 450/02-16 від 19 жовтня 2018 року, [PERSON], який помер [INFO] року, був головою домогосподарства [ADDRESS] Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами № [ADDRESS] та все своє особисте майно, що на день смерті буде йому належати, заповів своєму сину [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 18 січня 2005 року, посвідчений секретарем виконкому Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 6/07-05 (а. с. 14). Згідно довідки виконкому Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 449/02-16 від 19 жовтня 2018 року на момент смерті [PERSON] разом з ним в будинку № [ADDRESS] був зареєстрований та проживав його син [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54662258 від 03 січня 2019 року та повідомлення Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 225/02-07 від 20 грудня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, відсутня (а. с. 34, 35-36). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 165/01-16 від 26 жовтня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № [ADDRESS], відсутній (а. с. 13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 142836777 від 26 жовтня 2018 року відомості щодо права власності та інших речових прав на житловий будинок [ADDRESS] також відсутні (а. с. 15). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 11, 34, 35-36), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 2980330055 від 03 грудня 2018 року позивачем [PERSON] сплачено 763,85 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої представником позивача заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved