Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

позивач та його представник просять суд стягнути з Катеринопільської ЦРЛ на користь позивача відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, приниженням честі та гідності, а також ділової репутації в сумі 200000 грн., посилаючись на те, що 05 серпня 2013 року внаслідок падіння дерева на лісовій ділянці смт.Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений в хірургічне відділення Катеринопільської ЦРЛ в тяжкому стані. Позивачу був поставлений заключний діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, перелом скроневої кістки справа, перелом ребер зліва 2-4, перелом першого поперекового хребця, травматичний шок 2 ст. та призначено наступне обстеження: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, також, аналізи крові на вміст: цукру, визначення групи крові, RW, на ВІЛ, крім того рентгенографія: черепа, лівого плечового суглобу, лопатки, грудної клітки зліва, ЕКГ. Проте позивач та його представник вважають, що відповідно до Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України, затверджених Наказом МОЗ України №226 від 22.07.1998 року позивачу мало б бути призначено проведення інших діагностичних досліджень, що не було зроблено. Відповідно до п.4 Положення про етапність надання медичної допомоги травмованим від нещасних випадків, затвердженого Наказом МОЗ України №41 від 30.03.1994 року обсяг і характер надання медичної допомоги у відділенні залежить від виду травми, стану постраждалого і можливостей лікувального закладу. Якщо обсяг спеціалізованої допомоги, яку потребує хворий перевищує рівень сертифікації відділення, хворий обовязково консультується зі спеціалістом обласного травматолого- ортопедичного відділення, який приймає рішення про місце подальшого лікування хворого обсяг необхідних втручань. Рішення про виклик консультанта з профільної кафедри чи інституту або направлення хворого в ці інстанції приймає та підписує направлення тільки завідуючий відділенням. Травми отримані позивачем є тяжкими, адже згідно з п.3.1. Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ України №370 від 04.07.2007 року до тяжких травм відносяться: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, перелом черепа; п.3.2: травми що в гострий період супроводжуються шоком будь-якого ступеня тяжкості і будь-якого ґенезу. Але, незважаючи на те, що у Катеринопільській ЦРЛ не було технічної можливості проводити необхідну у випадку позивача діагностику та лікування та те, що обсяг допомоги, якої він потребував перевищував рівень сертифікації відділення, консультації з спеціалістом обласного травматологічно-ортопедичного відділення він не отримав. Завідувач відділення, в якому проходив лікування позивач, не лише не прийняв рішення про виклик консультанта з профільної кафедри чи інституту або направлення його до зазначених інстанцій, а всіляко заперечував факт необхідності такого звернення і протидіяв цьому. Лише 15.08.2013 року не дивлячись на те, що лікарі Катеринопільської ЦРЛ були проти, за наполяганням родичів позивач був направлений на стаціонарне лікування до Черкаської обласної лікарні. Цього ж дня було проведено першу хірургічну операцію, а 09.09.2013 року наступну. Позивач вважає, що через несумлінне ставлення до виконання наказів МОЗ України, халатне виконання своїх обовязків, недбалість, проявленні під час його лікування, лікарями Катеринопільської ЦРЛ неповно встановлено йому діагноз та несвоєчасно направлено на лікування до нейрохірургічного відділення Черкаської обласної лікарні, вищезазначене в тому числі випливає із висновку експерта №48-к від 20.11.2014 року. В результаті ушкодження здоровя та весь час який затягувався Катеринопільською ЦРЛ позивач потерпав від нестерпного фізичного болю та страждань, змушений був вживати знеболюючі засоби та не міг вести звичайний уклад життя, спілкуватися з рідними та близькими, був соціально відрізаний від суспільства. Позивач отримав інвалідність 2 групи, втратив професійну працездатність на 70%. Довідка №483 видана Катеринопільською ЦРЛ на запит по місцю роботи, в якій зазначено, що вміст алкоголю у позивача за даними вимірювання апаратом «Алконт 01 СУ» становить 0,7 проміле, на думку позивача, принижує його честь, гідність, а також ділову репутацію та не відповідає істині, такі дані незаконно розповсюджені Катеринопільською ЦРЛ поставили під сумнів його професіоналізм, викликало до нього, як до працівника, недовіру з боку роботодавця. На підставі викладеного позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав повністю та просив суд в задоволенні позову позивачу відмовити повністю, виходячи з того, що жодних доказів позивач на підтвердження своїх вимог не зазначив, а також не додав їх до заяви, більше того посилання позивача на нормативні акти та норми закону безпредметні, оскільки в жодній із норм не йдеться про можливість Катеринопільської ЦРЛ надання йому невідкладної медичної допомоги. Так позивач, отримавши необхідну медичну допомогу в Катеринопільській ЦРЛ, не усвідомлює її важливість та значення у визначенні діагнозів отриманих внаслідок падіння дерева, при цьому виконуючи свої трудові обовязки. При поступленні позивача [PERSON] до приймального відділення Катеринопільської ЦРЛ 05.08.2013 року о 12 год. 40 хв. йому були проведені необхідні огляди лікарів: 12 год. 45 хв. ортопед-травматолог, лор, невропатолог. О 14 год. був проведений консиліум лікарів: райтравматолог, в.о.райневропалогола, райотоларинголог, райхірург. Внаслідок консиліуму виставлений діагноз: ВЧМТ. Забій головного мозку. Перелом лівої лопатки, перелом ребер (3-5 зліва) перелом височної кісти справа. Постравматичний наружний та середній отит, лікворея, підапоневротична гематома затилочно-тімяної області справа. Травматичний шок. Призначено обстеження та лікування. Лікування проводилось в реанімаційному відділенні лікарні. Відповідно до історії хвороби позивача №2249 за період знаходження в реанімаційному відділенні Катеринопільської ЦРЛ, позивач був оглянутий лікарями: невропатологом - 05.08.13 - двічі, 07.08.13, 09.08.13, 11.08.13; отоларингологом - 05.08.13; терапевтом - 06.08.13, 08.08.13; окулістом - 09.08.13; травматологом-ортопедом щоденно. 06.08.13 консультований по телефону з обласним нейрохірургом отримано консультацію щодо подальшого лікування та транспортування хворого в обласну лікарню після стабілізації стану хворого. Під час лікування позивачу було зроблено: клінічний аналіз крові 7 разів, біохімічний аналіз крові 2 рази, аналіз сечі 1 раз, кров на цукор 2 рази, визначено групу крові та резус-фактор: кров на РВ, ВІЛ інфікованість, аналіз мокротиння, рентгенографія черепа в двох проекціях, рентгенографія грудної клітини. Після погодження з обласним ортопедом-травматологом 15.08.2013 року санітарним транспортом у супроводі медичного працівника позивач відправлений на подальше лікування в травматологічне відділення обласної лікарні. Стан хворого задовільний, тобто відповідно вимоги тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню лікувально-профілактичних закладах України затверджених наказом МОЗ України №226 від 22.07.1998 року лікарями Катеринопільської ЦРЛ були виконані. Згідно п.4 Положення про етапність надання медичної допомоги травмованим внаслідок нещасних випадків затвердженого Наказом МОЗ України від 30.03.1994 року обсяг і характер наданої медичної допомоги надався відповідно стану позивача, його травм та можливостей лікувального закладу. В обовязковому порядку йому було надано консультацію спеціалістом обласного нейрохірургічного відділення, який прийняв рішення про місце подальшого лікування хворого та обсяг необхідних втручань які були виконані медпрацівниками ЦРЛ в період лікування. В частині обвинувачення лікарів Катеринопільської ЦРЛ в несумлінному ставленні до виконання наказу МОЗ України, халатному виконанні своїх обовязків, недбалості проявленої під час лікування, в неповному встановленні діагнозу є надуманими позивачем, так як йому надавалася професійна медична допомога. Щодо оспорювання позивачем довідки №483 в якій зазначено, що вміст у позивача алкоголю за даними вимірювання апаратом «Алконд 01СУ» 0,7 проміле слід зазначити, що відповідно до експертизи, яка проводилась Черкаським обласним наркодиспансером аналізу крові позивача, вміст алкоголю складає 0,78 проміле, що беззаперечно вказує на наявність алкогольного спяніння під час отримання травми. У відповідності до висновку експертів від 18.08.2014 року Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи діагноз Катеринопільської ЦРЛ за наслідком отримання травми позивачем [PERSON] встановлено вірно. Проте неповність встановленого діагнозу і пояснюється тим, що 15.08.2013 року санітарним транспортом у супроводі медичного працівника позивач був відправлений на подальше обстеження та лікування в травматологічне відділення обласної лікарні для уточнення діагнозу, оскільки позивач потребував спеціальних високотехнологічних методів обстеження. Підсумком цієї ж експертизи, лікування [PERSON] в умовах Катеринопільської ЦРЛ проводилося правильно, а його направлення до нейрохірургічного відділення Черкаської обласної лікарні було здійснено з запізненням за умов не транспортабельності хворого, що не могло привести до шкоди його здоровю та загрози життю, а лише продовжило терміни лікування. Представник відповідача вважає, враховуючи дані обставини на які він звертає увагу суду, що підтверджується документально, відсутній причинний зв'язок між діями лікарів Катеринопільської ЦРЛ та потерпанням від нещадного болю та страждань позивача, оскільки вживання знеболюючих засобів з метою знеболювання позивачу проводилося згідно стану позивача. А тому відсутні підстави відповідальності Катеринопільської ЦРЛ за завдану моральну шкоду визначенні ст.1167 Цивільного кодексу України. Суд заслухавши сторони, свідків та вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 05 серпня 2013 року біля 11 год. 30 хв. позивач [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з ПП «Торенс», працюючи вальником лісу та знаходячись на лісосмузі Катеринопільського лісництва, під час спилювання дерева діаметром 20 см, в порушення інструкції з охорони праці №10 для вальника лісу ПП «Торенс», залишив недопил та відійшов від нього за звалювальною лопаткою. В цей час дерево впало на [PERSON] та травмувало його. Що стверджується копіями Актів повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 05 серпня 2013 року о 11 год. 30 хв. ПП «Торенс» та про нещасний випадок, повязаний з виробництвом форма Н-1 (а.с.98-106). Внаслідок падіння дерева [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений в хірургічне відділення Катеринопільської ЦРЛ в тяжкому стані. При поступленні позивача [PERSON] до приймального відділення Катеринопільської ЦРЛ 05.08.2013 року о 12 год. 40 хв. йому були проведені необхідні огляди лікарів: 12 год. 45 хв. ортопед-травматолог, лор, невропатолог. О 14 год. був проведений консиліум лікарів: райтравматолог, в.о.райневропалогола, райотоларинголог, райхірург. Внаслідок консиліуму виставлений діагноз: ВЧМТ. Забій головного мозку. Перелом лівої лопатки, перелом ребер (3-5 зліва) перелом височної кісти справа. Постравматичний наружний та середній отит, лікворея, підапоневротична гематома затилочно-тімяної області справа. Травматичний шок. Призначено обстеження та лікування. Лікування проводилось в реанімаційному відділенні лікарні, що стверджується копією медичної картки стаціонарного хворого №2249 (а.с.127-153). Відповідно до історії хвороби позивача №2249 (а.с.127-153) за період знаходження в реанімаційному відділенні Катеринопільської ЦРЛ, позивач був оглянутий лікарями: невропатологом - 05.08.2013 р. - двічі, 07.08.2013 р., 09.08.2013 р., 11.08.2013 р.; отоларингологом - 05.08.2013 р.; терапевтом - 06.08.2013 р., 08.08.2013 р.; окулістом - 09.08.2013 р.; травматологом-ортопедом щоденно. 06.08.2013 р. консультований по телефону з обласним нейрохірургом отримано консультацію щодо подальшого лікування та транспортування хворого в обласну лікарню після стабілізації стану хворого. Під час лікування позивачу було зроблено: клінічний аналіз крові 7 разів, біохімічний аналіз крові 2 рази, аналіз сечі 1 раз, кров на цукор 2 рази, визначено групу крові та резус-фактор: кров на РВ, ВІЛ інфікованість, аналіз мокротиння, рентгенографія черепа в двох проекціях, рентгенографія грудної клітини. Після погодження з обласним ортопедом-травматологом 15.08.2013 року санітарним транспортом у супроводі медичного працівника позивач був відправлений на подальше лікування в травматологічне відділення обласної лікарні, що стверджується копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 14.08.2013 року (а.с.130). Також дані факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. Подальше лікування позивача проходило в КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», що стверджується копією медичної картки стаціонарного хворого №9665 (а.с.167-192). Лікарями обласної лікарні було встановлено діагноз: поєднана краніоторакоспинальна травма, закрита ЧМТ, забій-стиснення головного мозку субдуральною гідромою зліва, перелом основи черепа, закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер зліва II, III, IV, V, VI та подвійний перелом IV, V ребер, перелом лівої лопатки, забій легень, посттравматичний плеврит в стадії розсмоктування, хребетно-спинальна травма, компресійний перелом тіла LI хребця, після травматичний розрив барабанної перетинки праворуч та проведено 15.08.2013 року операцію: фрезева краніотомія, видалення субдуральної гідроми та 09.09.2013 року операцію:перкутанна пункцій на ТПС Тh. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обвинувачення позивачем лікарів Катеринопільської ЦРЛ в несумлінному ставленні до виконання наказів та інструкцій МОЗ України, халатному виконанні своїх обовязків, недбалості проявленої під час лікування позивача, в неповному встановленні діагнозу, що стало на думку позивача причиною довготривалості його лікування, та нанесло шкоди його здоровю на думку суду є надуманими, необґрунтованими. Суд вважає, що позивачу [PERSON] лікарями Катеринопільської ЦРЛ надавалася максимально можлива за рівнем забезпеченості лікарні, професійна медична допомога в рамках Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностичного-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України, затверджених Наказом МОЗ України №226, від 22.07.1998 року. До даних висновків суд прийшов дослідивши в ході судового розгляду медичну картку стаціонарного хворого №2249 (а.с.127-153), висновок експерта №48-к від 18 серпня 2014 року, висновок експерта №54-к від 09 грудня 2014 року проведені в ході досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42014250180000005 від 18.06.2014 року (а.с.52-59) та висновок експерта №424/15 від 19.05.2016 року, а також з допиту в судовому засіданні експерта [PERSON]. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положенням ст.277 ЦК України, ст.10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Щодо оспорювання позивачем виданої Катеринопільською ЦРЛ на запит ПП «Торенс» довідки №483 (а.с.60) в якій зазначено, що вміст у позивача алкоголю на час отримання травми, за даними вимірювання апаратом «Алконд 01СУ» 0,7 проміле, і нібито це також завдало позивачу моральної шкоди та принизило його честь, гідність та ділову репутацію, суд звертає увагу на те, що відповідно до експертизи, яка проводилась Черкаським обласним наркодиспансером аналізу крові позивача, вміст алкоголю складає 0,78 проміле акт №784 хіміко-токсикологічних досліджень (а.с.122), що беззаперечно вказує на наявність у позивача алкогольного спяніння під час отримання травми. Інших доказів які б спростовували даний факт позивачем суду не надано. В звязку з тим, що дослідженими по справі доказами не доводиться вина відповідача у заподіянні шкоди здоровю позивача та приниження честі та гідності, а також його ділової репутації, у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив у 200000 гривень, суд вважає слід відмовити. На підставі ст.23, 277, 1167, 1168 ЦК України та

Outcome: dismissed