Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 06.08.2013 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (3% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачкою, станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 18167,72 грн., з яких: 1010,28 грн. заборгованість за кредитом; 12916,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 841,32 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 18167,72 грн. за Кредитним договором № б/н від 06.08.2013 року та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк», яка діє на підставі довіреності Савіхіна А.М. у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилась, проте на електронну пошту суду за вх.№ЕП-922/18-Вх надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON]-[PERSON], який діє на підставі довіреності про проведення судового засідання, призначеного на 02.08.2018 року за відсутності відповідачки та її представника. Крім того, зазначив, що відповідачка позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав вказаних у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 06.08.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (3% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви Позичальника і Умов та правил надання банківських послуг. Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 18167,72 грн., з яких: 1010,28 грн. заборгованість за кредитом; 12916,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 841,32 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, суд не погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості по процентам та зазначає наступне. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. Аналогічні правові висновки викладені і у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року (справа № 6-2315цс16) та від 11 жовтня 2017 року (справа № 6-1374цс17). За таких обставин, в зв'язку з відсутністю належних доказів, суд прийшов до висновку, що позивачем не правомірно змінювалась процентна ставка протягом усього періоду нарахування процентів. Враховуючи, що позивачем не узгоджувалася з відповідачем зміна фіксованої процентної ставки, а тому суд бере до уваги фіксовану процентну ставку, зазначену у Кредитному договорі № б/н від 06.08.2013 року - 30,00 % річних (3% на місяць). За таких обставин, враховуючи контр-розрахунок заборгованості, проведеного стороною відповідача, проценти, які підлягають стягненню з відповідачки становлять 1273,30 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа №6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Крім того, правова природа та строк позовної давності «пені» та «комісії» є різними, а тому підстави для стягнення пені та комісії у розмірі 2900,00 грн. відсутні. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи те, що розмір задоволених позовних вимог становить 2283,58 грн. (1010,28 грн. - заборгованість за кредитом + 1273,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом), то процентна складова штрафу (5% від суми позову) становить 114,18 грн. Що стосується фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн., то його стала сума не відповідає правовій природі штрафу, яким є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а тому у цій частині штраф стягненню не підлягає. За вказаних обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 208,00 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 13 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial