Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом про стягнення шкоди в порядку регресу з відповідача. В позові зазначив, що між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] , укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту № АК/9352812 від 17.11.2017 року, за умовами якого позивач взяв на себе грошове зобов`язання компенсувати відповідачу витрати за пошкодження транспортного засобу автомобіля «АЗЛК 2141», державний номерний знак [NUMBER] . 15 вересня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «АЗЛК 2141», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та, автомобіля «ВАЗ 211440», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «АЗЛК 2141», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . На підставі повідомлення про настання страхової події від 18.09.2018 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 18.09.2018 року № 14143/49/2018/53, ремонтної калькуляції № 14143_19 від 25.09.2018 року, страхового акту № 27934/49/2018 від 16.10.2018 року позивач в межах страхового полісу АК/9352812, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 23375,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 104367 від 29.10.2018 року. Враховуючи, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «АЗЛК 2141», д.н.з. [NUMBER] був застрахований на пільгових умовах, а за кермом транспортного засобу перебував відповідач, відповідно до закону до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток у розмірі 50 відсотків від виплаченого страхового відшкодування, просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 11687,55 грн., а також витрати понесені на сплату судового у розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 16.10.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито прова-дження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення кореспонденції суду засобами поштового зв`язку, а також у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подав. В зв`язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. У відповідності до ст.ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою представника позивача і у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних міркувань. Відповідно до п. 13.2. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Судом встановлено, що між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] , укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту № АК/9352812 від 17.11.2017 року, на пільгових умовах. [PERSON] є пенсіонером. За умовами зазначеного полісу позивач взяв на себе грошове зобов`язання компенсувати відповідачу витрати за пошкодження транспортного засобу автомобіля «АЗЛК 2141», державний номерний знак [NUMBER] за умови, якщо цим транспортним засобом буде керувати сам [PERSON] (а.с.6). У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 15 вересня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «АЗЛК 2141», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та, автомобіля «ВАЗ 211440», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «АЗЛК 2141», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] (а.с.5). За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. На підставі повідомлення про настання страхової події від 18.09.2018 року (а.с.11), заяви про виплату страхового відшкодування від 18.09.2018 року № 14143/49/2018/53 (а.с.12), ремонтної калькуляції № 14143_19 від 25.09.2018 року (а.с. 13-17), страхового акту № 27934/49/2018 від 16.10.2018 року позивач в межах страхового полісу АК/9352812, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 23375,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 104367 від 29.10.2018 року (а.с. 24). Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпечення транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У відповідності до п. 38-1.1 ст. 38-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи те, що позивач виплатив страхове відшкодування у межах страхового полісу, а відповідач порушив умови полісу, який був укладений на пільгових умовах, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особі у розмірі 50 відсотків від виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved