Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач, яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу та неповнолітній [PERSON] , згідно договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, цивільна справа №2/2605/2636/2012, було розірвано укладений від 19 жовтня 2007 року, актовий запис №1844 шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час подружнього життя, позивачі та відповідач разом проживали у квартирі за адресою: 01001, [ADDRESS], а відповідач у вказаній квартирі зареєстрований лише як співмешканець без права власності на житло. Крім відповідача в квартирі зареєстровані такі особи: [PERSON] та [PERSON]. Після розлучення, відповідач продовжує погрожувати позивачу, створює неможливі умови для проживання та не являється власником чи співвласником квартири. Позивач 14.04.2012 року звернулася до ДІМ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про протиправні дії з боку [PERSON]. На її заяву за результати перевірки винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.04.2012 року та встановлені обставини, що свідчать про погрози зі сторони відповідача, створення конфліктних ситуацій, що змусили позивача виїхати на тимчасове місце проживання разом із дочкою на іншу адресу. 17.08.2012 року, Оболонським РУ ГУ МВС України направлено відповідь на адресу позивача щодо розгляду заяви [PERSON] про вчинення [PERSON] протиправних дій, побутого характеру, а також погроз, насильницьких дій, де вказано, що із [PERSON] проведено профілактичну бесіду та попереджено про відповідальність за учинення будь-яких протиправних дій стосовно позивача та перешкоджанню реалізації майнових прав. Проте, навіть після попередження відповідача правоохоронними органами він все одно продовжував порушувати охоронювані законом права та інтереси позивачів, створюючи неможливі умови для проживання разом в одній квартирі. Крім того, відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання квартири.На підставі викладеного позивач просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], 1966року народження таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстраційного обліку та виселити [PERSON], 1966року народження без надання іншого житлового приміщення із квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи. Відповідач не визнаючи позов подав зустрічну позовну заяву про визнання договору дарування недійним. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. До судового засідання відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває за межами країни, однак суд не приймає до уваги дані клопотання, оскільки на всі судові засідання, які відбувалися в суді відповідач надав дані клопотання та не забезпечував явку свого представника. Представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON] на праві власності належить позивачу та неповнолітній [PERSON] , згідно договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818 (а.с. 6). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, цивільна справа №2/2605/2636/2012, було розірвано укладений від 19 жовтня 2007 року, актовий запис №1844 шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані такі особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач посилається на те, що в зв'язку з переходом права власності відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки відповідач не являється власником чи співвласником квартири. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою Київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818 (а.с. 6). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідач [PERSON] втратив право власності та право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування жилим приміщення. Позивач також просить скасувати реєстрацію відповідача у квартирі шляхом зняття з реєстраційного обліку. Разом з тим, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору дарування недійним. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Відповідно до положення ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, оскільки [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, позовна заява повинна бути залишена без розгляду.

Outcome: dismissed