Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

ПрАТ «Запоріжвогнетрив» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтовуючи вимоги тим, що 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжвогнетрив » (з 2016 року змінено організаційноправову форму на Приватне акціонерне товариство ) та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку № 18-55, відповідно до якого позивач надає , а відповідач приймає у тимчасове платне користування кімнату в гуртожитку , який належить позивачу , розташованому за адресою : м.Запоріжжя вул.. Історична, 37 для відповідача та членів його сімї. У період з грудня 2015 року по листопад 2018 року відповідачу надані послуги з утримання будинку, водопостачання та водовідведення , теплопостачання, газопостачання, електропостачання , вивезення побутового сміття та рідких нечистот. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував за комунальні послуги , виникла заборгованість у розмірі 55383,62 грн. , яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою від 14.01.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз'яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації, але заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного провадження до суду не надходило, відзив на позов відповідачем не подано. Відповідно до положень ч.\~8 ст.\~178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжвогнетрив » (з 2016 року змінено організаційноправову форму на Приватне акціонерне товариство ) та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку № 18-55 , відповідно до якого позивач надає , а відповідач приймає у тимчасове платне користування кімнату в гуртожитку , який належить позивачу , розташованому за адресою : м.Запоріжжя вул.. Історична, 37 для відповідача та членів його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 19-22) . Пунктом 4.1 договору передбачено , що відповідач зобовязаний оплачувати житло та комунальні послуги в установлені договором строки . Відповідно до п. 6.1. Договору найму, відповідач несе відповідальність згідно з цим Договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, несвоєчасне внесення платежів за житло та комунальні послуги - шляхом сплати пені , порушення зобовязань, встановлених договором або законодавством. Згідно з п. 6.2. Договору найму, відповідач несе відповідальність перед позивачем за порушення умов договору членами його сімї . Повнолітні члени сімї Відповідача несуть солідарну з Відповідачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають з цього договору. У період з грудня 2015 року по листопад 2018 року відповідачу надані послуги з утримання будинку, водопостачання та водовідведення , теплопостачання, газопостачання, електропостачання , вивезення побутового сміття та рідких нечистот на загальну суму 68870,02 грн. Сума оплат за вказаний період складає 13486,40 грн. У звязку з тим що відповідач не в повному обсязі сплачував за комунальні послуги , виникла заборгованість у розмірі 55383,62 грн.( а.с. 17) Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Згідно п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором та законом. П. 7 Розділу III Положення про гуртожитки, особа, яка проживає в гуртожитку сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму житлового приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 130 ЖК України передбачена, порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. У ст. 131 ЖК України зазначено щодо примірного положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками органи державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими організаціями, створеними з метою за інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням з профспілками (за наявності ) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у власності, управлінні, розпорядженні, користуванні. За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб , що не передбачені цими активами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки . Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1)договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3)завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. У ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно норм діючого законодавства та договору на відповідача покладається обов'язок по оплаті наданих йому послуг. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved