Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

позовні вимоги мотивовані тим, що 17.08.2015 року Приватним підприємством «Вінниця-Універсал-Сервіс» в особі засновника [PERSON] в інтересах підприємства було придбано квартиру [ADDRESS]. Раніше дана квартира належала [PERSON], однак була передана нею в іпотеку як гарантія забезпечення виконання кредитного договору. Через невиконання умов кредитного договору іпотечне майно квартира [ADDRESS], було реалізоване з торгів і придбане позивачем. Відповідачі були зняті з реєстрації за місцем проживання у даній квартирі, однак залишились проживати та користуються належною позивачеві квартирою без жодних для того підстав. На письмове звернення позивача про виселення, відповідачі не відповіли і приміщення квартири не звільнили. Просив на підставі ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 116 ЖК України виселити із квартири [ADDRESS] відповідачку [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що відповідачі неправомірно займають квартиру і тим самим порушують права позивача. Вимогу про виселення [PERSON] не отримала, але представник вважає, що відповідач попереджена про намір позивача вчиняти дії щодо звільнення житла, оскільки коли прийшли представники в квартиру невідомі люди вийшли і сказали, що квартира їхня і квартиру не віддадуть. Оскільки [PERSON] має у власності частку житлового приміщення, просив виселити відповідачів без надання іншого житла. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON] просила суд захистити житлові права неповнолітньої дитини і відмовити в позові про виселення з квартири [PERSON], [INFO] та її матері. Також вважає, що слід з`ясувати підстави для звернення стягнення на квартиру, оскільки за відсутності таких доказів з`ясувати правомірність продажу житла неможливо. Відповідач [PERSON], яка також діє як представник [PERSON], [INFO], та її представник [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, про день та час розгляду справи відповідач була повідомлена шляхом направлення повістки та через оголошення в газеті «Вінниччина» (ч. 9 ст. 74 ЦПК України), а представник - під розписку в приміщенні суду. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з необхідністю підготовки заперечень, проте суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки представник ознайомився із матеріалами справи 08.04.2016 року та отримав копії, тому мав достатньо часу для підготовки до судового розгляду. Інші поважні причини неявки в судове засідання представник не повідомив. За таких обставин та враховуючи думку осіб, що беруть участь в справі, суд розглянув справу без участі відповідача [PERSON] та її представника і ухвалив відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що згідно свідоцтва, виданого 07.10.2015 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, приватне підприємство «Вінниця-Універсал-Сервіс» (ЄДРПОУ 36365199), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], є власником майна - квартири № 4 в житловому будинку №34 по вул. Шмідта в м. Вінниці, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 27.03.2008 року і зареєстрованого в реєстрі за №1019 та в КП «ВООБТІ» в реєстровій книзі №374 за реєстром №1258/34278 (а.с. 7). Право ПП «Вінниця-Універсал-Сервіс» було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2015 року (а.с. 12). Квартира була придбана в результаті проведення електронних торгів відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 7). З копії постанови державного виконавця про звільнення майна з-під арешту вбачається, що виконавче провадження № 42320703 було відкрито на підставі виконавчого листа № 212/3498/2012, виданого 31.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг» боргу в сумі 176 020,92 грн. (а.с. 4). Ця квартира також була предметом іпотеки за договором між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] від 27.03.2008 року (а.с. 8-9). Згідно довідки, виданої МКП «ЖЕК №5» від 13.11.2015 року (а.с. 13), в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. Із повідомлення Державної міграційної служби у Вінницькій області від 12.11.2015 року №16-П вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знято з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO] у звязку з відсутністю прав на користування даною квартирою, відповідно до ч.8 п.3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС № 1077 від 22.11.2012 року (а.с. 14). Правовою підставою позову для виселення ПП «Вінниця-Універсал-Сервіс» визначило норми ЦК України щодо захисту права власності та ст.116 ЖК України. Так, згідно ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 статті 116 Житлового кодексу передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. На підтвердження позовних вимог позивач не надав жодного належного доказу того, що саме відповідач [PERSON] із неповнолітньою дитиною [PERSON] самоправно зайняли квартиру [ADDRESS] і проживають в ній, чим порушують права позивача як власника. В судовому засіданні представник позивача також пояснив, що йому достовірно не відомо, що в квартирі проживають саме відповідачі, а не інші особи. Відповідний акт в присутності сусідів працівниками ЖЕК не складався, виклик представників правоохоронних органів не проводився, відомостей про вручення відповідачам попередження про виселення позивач не надав. Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за адресою м. Вінниця, вул. Шмідта, 34/4, ЖЕК № 5 надав довідку про відсутність зареєстрованих осіб у квартирі, повістки і іншу кореспонденцію за цією адресою відповідачі не отримують. Тому достатніх підстав вважати, що вони займають житло, немає. Представнику було роз`яснене право на подання доказів, проте він наполягав на розгляді справи на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ст.ст. 3, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено, що його права як власника квартири були порушені саме відповідачами, його позовні вимоги про виселення [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed