Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 21.06.1982 року по 14.04.2008 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. 14.04.2008 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 53 від 29.11.2014 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології ІІ ст. фаза неповної ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст., Дихальна недостатність II ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). ВСД по гіпертонічному типу з венозною дисциркуляцією. РОХП з помірним алогічним синдромом і сенсорними порушеннями. Хронічний субатрофічний фарингіт.(Супутній діагноз). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 54 від 29.12.2005 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Хронічний обструктивний бронхіт токсико-пилової етіології II ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з легким ступенем зниження слуху II ст. професійного характеру. (Основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. СН І ст. Вегето-сосудиста дистонія по гіпертонічному типу з венозною дисциркуляцією. РОХП з помірно вираженим алогічним синдромом і сенсорними порушеннями. (Супутній діагноз). Згідно довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 15.01.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного, санаторно-курортного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Домашній нагляд у пульманолога, стаціонарне лікування. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 65000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення зазначені в позові. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» - Грек В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позов в якому зазначено, що згідно довідки МСЕК 26.01.2005р., наданої позивачем, втрата професійної працездатності встановлена позивачу вперше у лютому 2005 року. Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999р. №1-рп/1999 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, яка діяла на момент встановлення позивачу вперше стійкої втрати професійної працездатності), а саме статтями 21, 28 ,34, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України .Таким чином, оскільки обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, Товариство є неналежним відповідачем у даній справі, а тому вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, саме Товариством є незаконними та безпідставними, також додала, що доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 21.06.1982 року по 14.04.2008 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. 14.04.2008 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с. 6-7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 53 від 29.11.2004 р., а саме: ХОЗЛ токсико-пилової етіології ІІ ст. фаза неповної ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст., Дихальна недостатність II ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). ВСД по гіпертонічному типу з венозною дисциркуляцією. РОХП з помірним алогічним синдромом і сенсорними порушеннями. Хронічний субатрофічний фарингіт.(Супутній діагноз), ( а.с.9), та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 54 від 29.12.2005 року, згідно якого позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Хронічний обструктивний бронхіт токсико-пилової етіології II ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з легким ступенем зниження слуху II ст. професійного характеру. (Основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. СН І ст. Вегето-сосудиста дистонія по гіпертонічному типу з венозною дисциркуляцією. РОХП з помірно вираженим алогічним синдромом і сенсорними порушеннями. (Супутній діагноз), (а.с. 11). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 15.01.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65%, встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново, та встановлено необхідність медикаментозного, санаторно-курортного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Домашній нагляд у пульманолога, стаціонарне лікування (а. с. 14). Виходячи з актів розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 53 від 29.11.2004р. та № 54 від 29.12.2005 р. суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав вказані професійні захворювання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. В зв'язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров'я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 12 000 грн. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача Грек В.В. стосовно того, що Публічне акціонерне товариство «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки на думку представника відповідача обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення даних спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, оскільки відповідно до ч.8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» який набрав чинності з 01 січня 2015 року, відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілому внаслідок професійного захворювання незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладання на Фонд соціального страхування обов'язку здійснювати таку виплату. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial