Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з [PERSON] суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 23 442,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2015 року о 11 год. 20 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем БМВ Х-5 д.н. [NUMBER] по вул. Шолуденка - вул. Андрющенка, здійснюючи рух через перехрестя та повертаючи ліворуч здійснив виїзд на смугу, призначену для руху зустрічного автотранспорту, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» згідно полісу № АІ/0623981. 08.05.2015 року [PERSON] водій постраждалого автомобіля Шевроле д.н. [NUMBER] звернувся до ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість матеріального збитку завданого Шевроле д.н. [NUMBER] відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди склала 13310,40 грн. 09.04.2015 року ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 11442 грн. Відповідач [PERSON] не повідомив ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» про настання страхової події. 04.08.2015 року ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» було направлено [PERSON] регресну вимогу про сплату суми сплаченого страхового відшкодування. Однак вимогу було проігноровано. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про збільшення розміру позовних вимог, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволені з підстав викладених у письмових запереченнях та відзиві на позовну заяву, долучених до матеріалів справи. 10 вересня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. 25 січня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, позов ТОВ страхова компанія ,,Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ страхова компанія ,,Альфа-Гарант» страхове відшкодування в сумі 11442 грн., та судовий збір в сумі 243,60 грн. 03 березня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року - задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року у справі за позовом ТОВ страхова компанія ,,Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди - скасовано. Призначено справу за позовом ТОВ страхова компанія ,,Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди у відкритому судовому засіданні на 30 березня 2016 року на 11 годину 30 хвилин. 30 травня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, зупинено провадження у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу до вирішення справи за позовом [PERSON] до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] про визнання звіту про вартість матеріального збитку недійсним та відшкодування майнової шкоди, що знаходиться в провадженні Печерського районного суду м. Києва. 30 травня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, поновлено провадження у справі за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 05.05.2015 року о 11 год. 20 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем БМВ Х-5 д.н. [NUMBER] по вул. Шолуденка - вул. Андрющенка, здійснюючи рух через перехрестя та повертаючи ліворуч здійснив виїзд на смугу, призначену для руху зустрічного автотранспорту, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» згідно полісу № АІ/0623981. 08.05.2015 року [PERSON] водій постраждалого автомобіля Шевроле д.н. [NUMBER] звернувся до ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість матеріального збитку завданого Шевроле д.н. [NUMBER] відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди склала 13310,40 грн. 09.04.2015 року ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 11442 грн. , що підтверджується платіжним дорученням № 1175 від 27.07.2015 року. Відповідач [PERSON] не повідомив ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» про настання страхової події та не надав суду доказів про таке повідомлення. Крім того, згідно звіту № 17/05/15 від 08 травня 2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 05 травня 2015 року, складає 31 638,92 грн. 01 березня 2017 року між ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» та [PERSON] була укладена угода про розмір страхового відшкодування, відповідно до умов якої сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 05.05.2015 року складає 23 442,00 грн. Таким чином, сторони підтверджують, що частину страхового відшкодування в розмірі 11 442,00 грн., було сплаченко 27.07.2015 року, та частина страхового відшкодування в розмірі 12 000,00 грн. підлягає сплаті. В свою чергу, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року провадження по справі № 757/38982/15-ц за позовом [PERSON] до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] про визнання звіту про вартість матеріального збитку недійсним та відшкодування майнової шкоди - закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову. На підставі вище викладеної угоди про розмір страхового відшкодування, ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» здійснено перерахування вартості ремонту транспортного засобу марки «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 12 000,00 грн., що також підтверджено платіжними дорученнями № ID-91222 від 14 березня 2017 року. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. Крім того, згідно правової позиції, наданої Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15), право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, суд вважає, що позивачем ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 23 442,00 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, право вимоги до якої є абсолютним, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15). Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved