Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеної між сторонами Додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18 липня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12945,36 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі не виконував, у зв'язку з чим станом на 29.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 31520,94 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь та судові витрати у справі. Представник позивача Ваніна Т.С. в судовому засіданні присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїх запереченнях від 30.09.2014 року позов не визнав. Вважає, що позовну заяву подано після спливу строку позовної давності щодо правовідносин, які виникли між ним та позивачем. Крім того, позивачем порушено строк позовної давності, який складає один рік, щодо стягнення неустойки, тому просив у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання за допомогою технічних звукозаписувальних засобів не відбувається відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлено, що 17.01.2008 року між сторонам укладено кредитний договір № SAMDN34000019408237, відповідно до якого відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць (а.с.5 зворот). Між сторонами 18.07.2012 року укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання банківських послуг від 08.02.2008 року №SAMDN34000019408237, відповідно до якої проведено реструктуризацію заборгованості, що виникла з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, а саме зменшено її розмір. Пунктом 1.2 Додаткової угоди встановлено, що на дату її підписання заборгованість за кредитним договором № SAMDN34000019408237 складає 12950,65 грн.(а.с.6). Погашення заборгованості позичальника за Договором здійснюється з «20» по «25» число кожного місяця у відповідності до графіку погашення заборгованості шляхом перерахування коштів на транзитний рахунок. Щомісячний платіж складає 469,82 грн. (п.п.1.4, 1.5 Додаткової угоди). Дата остаточного погашення заборгованості 25.07.2015 року (а.с.6). Відповідно до п.1.6 Додаткової угоди у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених Додатковою угодою понад 30 днів, позичальник сплачує штраф в розмірі 3229,92 грн. ( п.1.6.4 Додаткової Угоди) та починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. В позові зазначено, що відповідач не виконував зобов'язання належним чином, станом на 29.05.2014 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 31520,94 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 12600,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 378,18 грн., заборгованості з пені - 13334,88 грн., залишка несплаченого штрафу - 3229,92 грн. (а.с. 3). Однак згідно з розрахунком заборгованості загальна сума боргу становить 29543,75 грн., а не 31520,94 грн. (а.с.4). З огляду на зазначене, перерахувавши суму заборгованості за наданими матеріалами, суд дійшов висновку про наявність арифметичної помилки в позовній заяві, і вважає, що сумою заборгованості, яка має бути взята за основу складає 29543,75 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Свої заперечення відповідач [PERSON] обґрунтовує спливом позовної давності за кредитним договором. Однак суд вважає, що дані заперечення є частково обґрунтованими. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Так, кредитний договір № SAMDN34000019408237 укладено між сторонам 17.01.2008 року. Але 18.07.2012 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 до цього договору, яка змінила розмір заборгованості відповідача в сторону її зменшення. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Після переривання строк перебігу позовної давності починається заново. Враховуючи зазначене, оскільки позивач підписав додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN34000019408237, своїми діями він визнав наявним борг, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що відбулося переривання строку позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем здійснено у грудні 2012 року (а.с. 4). Відносно сплати неустойки суд вважає, що вимога відповідача про сплив позовної давності може бути врахована при ухваленні судового рішення з огляду на наступне. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Частиною 1 ст.259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договору про збільшення позовної давності або іншого документу, викладеного у письмовій формі, про досягнення сторонами домовленості про збільшення строку позовної давності суду не було надано. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Вищеназвана заява була зроблена відповідачем 30.09.2014 року. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з пені та штрафу у зв'язку із спливом строку позовної давності. Інші позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, відповідач [PERSON] після звернення позивача до суду не здійснював ніяких оплат банку, станом на час розгляду справи заборгованість має місце. Отже, суд задовольняє позовні вимоги в сумі 12 978,95 грн. яка складається з заборгованості за кредитом - 12600,77 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 378,18 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати позивачеві відшкодовуються пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial