Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Національного банку України про визнання незаконними та скасування рішень про застосування дисциплінарних стягнень та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач перебував на посаді заступника Голови НБУ. 17 вересня 2020 року засобами електронної пошти директором Департаменту комунікацій Національного банку України повідомлено членів Правління Національного банку України про отримання першим заступником Голови НБУ [PERSON] запиту на коментар від видання Kyiv Post на 21 вересня 2020 року у приміщенні Національного банку України. [INFO] у виданні Kyiv Post вийшла публікація під назвою « [INFO] », в якій були розміщені коментарі позивача і першого заступника Голови НБУ [PERSON] [INFO] (після оприлюднення даної публікації у виданні Kyiv Post) Голова НБУ видав розпорядження №2267-ра, яким зобов`язав позивача і першого заступника Голови НБУ [PERSON] в строк до 30 вересня 2020 року надати йому письмові пояснення. 29 вересня 2020 року, на виконання зазначеного розпорядження, позивач направив Голові НБУ письмові пояснення (листом №В/09-0004/69793). Як пізніше стало відомо, - 01 жовтня 2020 року Голова Ради НБУ Б. М. Данилишин направив Голові НБУ письмове звернення, у якому зазначив про неоднозначність того інтерв`ю, яке було оприлюднене виданням Kyiv Post, та у стислі терміни запропонував надати Раді НБУ інформацію щодо того, чи належить до сфери компетенцій/повноважень [PERSON] і [PERSON] виступати спікерами найвищого стратегічного рівня на тематику, що має відношення до інституційної незалежності та кадрової політики НБУ. 02 жовтня 2020 року Голова НБУ в листі № В/113-0005/70628, скерованим на ім`я Голови Ради НБУ Б. М. Данилишина ініціював включення до порядку денного засідання Ради НБУ розгляд питання про надання оцінки діям позивача - першого заступника Голови НБУ [PERSON] і заступника Голови НБУ [PERSON] . Обґрунтовуючи таку необхідність, [PERSON] виклав думку про те, що інтерв`ю виданню Kyiv Post [INFO] року, надане першим заступником голови НБУ [PERSON] і одним із заступників Голови НБУ [PERSON] , може негативно вплинути на імідж Національного банку України як на світовому фінансовому ринку, так і на внутрішньому, на подальшу співпрацю з міжнародними фінансовими організаціями. Крім цього, зазначив, що воно надане без дотримання зазначеними службовцями розпорядчих актів Національного банку України. 02 жовтня 2020 року Радою Національного банку України включено до порядку денного питання надання оцінки діям [PERSON] , заступника Голови Національного банку України. 02 жовтня 2020 року Радою Національного банку України з урахуванням листа Голови НБУ від 02 жовтня 2020 року №В/13-0005/70628 прийнято щодо позивача [PERSON] два рішення (далі за текстом - оспорювані рішення): - рішення №46-рд від 02 жовтня 2020 року «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям [PERSON] , заступника Голови Національного банку України», яким Рада НБУ вирішила висловити недовіру [PERSON] на посаді заступника Голови Національного банку України за порушення розпорядчих актів Національного банку, Кодексу етики, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 Кодексу законів про працю України; - рішення №48-рд від 02 жовтня 2020 року «Про порушення трудової дисципліни [PERSON] , заступником Голови Національного банку України», яким Рада НБУ за порушення розпорядчих актів Національного банку України, Кодексу етики, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 КЗпП України та з урахуванням листа Голови НБУ від 02 жовтня 2020 року за №В/13-0005/70628 вирішила застосувати до [PERSON] , заступника Голови Національного банку України дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 139, 147 та 147-1 КЗпП України. Після прийняття оспорюваних рішень, відбулося їх оприлюднення у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про Національний банк України» (https://bank.gov.ua/ua/news/all/rada-natsionalnogo-banku-rozglyanula-pitannya-sistemi- vnutrishnogo-kontrolvu-nbu-nizku-organizatsiynih-ta-kadrovih). Зі змістом оспорюваних рішень позивач був ознайомлений під розпис 05 жовтня 2020 року, отримавши їх копії, що підтверджується власноручним підписом. Щодо позивача не приймалися розпорядчі акти індивідуальної дії уповноваженими на це Законом органами Національного банку України, зокрема, п.4) ч. 1 ст. 19, ч. 3 ст. 56, ст. 64 Закону України «Про Національний банк України», ст. 149 КЗпП України, п.п.8) п.39, п.77 Правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки будь-які накази/ розпорядження Голови НБУ; постанови Правління НБУ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, застосування дисциплінарних стягнень до позивача відсутні, як відсутні і рішення Ради НБУ з питань, віднесених до повноважень цього органу ст. 9 Закону України «Про Національний банк України». Однак, оскільки при прийнятті оспорюваних рішень Рада НБУ керувалася ст. 139 КЗпП України, а також ст. ст. 147, 147-1 цього Кодексу, і діяла, вважаючи себе уповноваженим органом на притягнення особи до дисциплінарної відповідальності і на застосування дисциплінарних стягнень саме з підстав порушення працівником трудової дисципліни. Предметом оскарження є визнання незаконними оспорюваних рішень і їх скасування з метою захисту порушених трудових прав позивача. Вимоги позивача обґрунтовані незаконністю оспорюваних рішень - розпорядчих актів індивідуальної дії з підстав відсутності у органу, який їх прийняв, визначених Законом повноважень, які реалізовані ним у цих розпорядчих актах; з підстав недотримання встановленої Законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності; з підстави застосування стягнення, яке не передбачене Законом та будь-якими розпорядчими документами Національного банку України; з підстав відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку. Зокрема, рішення щодо позивача приймалися керівним органом Національного банку України, у відповідності до ст. 13 Закону і п. 1 Регламенту Ради НБУ, оформлені у формі рішень (які є розпорядчими документами), підписані головуючим на її засіданні, оприлюднені у встановленому законом порядку, доведені до відома позивача як рішення про застосування заходів дисциплінарного стягнення за порушення розпорядчих актів Національного банку України і Кодексу законів про працю України. На переконання позивача, оспорювані рішення прийняті щодо позивача з порушенням вимог статті 19 Конституції України і статей 9, 13 Закону України «Про Національний банк України», статей 147, 147-1, 149 КЗпП України. Крім того, у діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку. Позивачем не допущено порушень Кодексу етики працівника НБУ України, у тому числі, пунктів 76, 79, 80 та 82 Кодексу, про які зазначено в листі Голови НБУ від 02.10.2020 р. № В113-0005/7062. Позивач належним чином виконував обов`язки заступника Голови НБУ, з дотриманням вимог п. п. 4, 5 пункту 42 розділу VI, не допустив порушень наведених у п. 69 розділу XI вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку. Отже, позивачем не вчинялось протиправних дій, не порушено положення посадових обов`язків, вимог правил та норм, установлених розпорядчими актами Національного банку, не допущено порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, що додатково свідчить про незаконність рішень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і підтверджує наявність і наведених правових підстав для їх скасування. Очевидним той факт, що допущення формулювання в рішенні керівного органу Національного банку України «висловлення недовіри», «оголошення догани» через начеб¬то недобросовісне виконання позивачем своїх професійних обов`язків заподіяло шкоду його діловій репутації, через що він зазнав психологічних та моральних страждань, оскільки був вимушений мобілізувати власні зусилля для відновлення ділової репутації, надавати пояснення своїм діям. Принципам розумності та справедливості, на думку позивача, відповідає розмір відшкодування їх моральної шкоди на суму 5 000, 00 грн. Відзив на позов не надходив. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Ради Національного банку України від 23 квітня 2015 року №15 погоджено призначення [PERSON] на посаду заступника Голови Національного банку України. На підставі наказу Національного банку України від 30 квітня 2015 року №2648-к та вказаного рішення Ради Національного банку України позивач розпочав роботу на посаді заступника Голови НБУ. 17 вересня 2020 року засобами електронної пошти директором Департаменту комунікацій Національного банку України повідомлено членів Правління Національного банку України про отримання першим заступником Голови НБУ [PERSON] запиту на коментар від видання Kyiv Post на 21 вересня 2020 року у приміщенні Національного банку України. [INFO] у виданні Kyiv Post вийшла публікація під назвою « [INFO] », в якій були розміщені коментарі позивача і першого заступника Голови НБУ [PERSON] . Зокрема, публікація містила наступні посилання на коментарі позивача: «[INFO]». «[INFO]». « [INFO].». 25 вересня 2020 року Голова НБУ видав розпорядження №2267-ра, яким зобов`язав позивача і першого заступника Голови НБУ [PERSON] в строк до 30 вересня 2020 року надати йому письмові пояснення. 29 вересня 2020 року, на виконання зазначеного розпорядження, позивач направив Голові НБУ письмові пояснення (листом №В/09-0004/69793). 01 жовтня 2020 року Голова Ради НБУ Б. М. Данилишин направив Голові НБУ письмове звернення, у якому зазначив про неоднозначність того інтерв`ю, яке оприлюднене виданням Kyiv Post, та у стислі терміни запропонував надати Раді НБУ інформацію щодо того, чи належить до сфери компетенцій/повноважень [PERSON] і [PERSON] виступати спікерами найвищого стратегічного рівня на тематику, що має відношення до інституційної незалежності та кадрової політики НБУ. 02 жовтня 2020 року Голова НБУ в листі № В/113-0005/70628, скерованим на ім`я Голови Ради НБУ Б. М. Данилишина ініціював включення до порядку денного засідання Ради НБУ розгляд питання про надання оцінки діям позивача - першого заступника Голови НБУ [PERSON] і заступника Голови НБУ [PERSON] . Обґрунтовуючи таку необхідність, [PERSON] виклав думку про те, що інтерв`ю виданню Kyiv Post [INFO] надане першим заступником голови НБУ [PERSON] і одним із заступників Голови НБУ [PERSON] , може негативно вплинути на імідж Національного банку України як на світовому фінансовому ринку, так і на внутрішньому, на подальшу співпрацю з міжнародними фінансовими організаціями. Крім цього, зазначив, що воно надане без дотримання зазначеними службовцями розпорядчих актів Національного банку України, а саме: 1) наказу НБУ № 795-но «Про публічні комунікації та взаємодію Національного банку України із засобами масової інформації» (в редакції наказу НБУ № 494 від 10 липня 2020 року), згідно якого [PERSON] , перший заступник Голови НБУ, та [PERSON] , заступник Голови НБУ, не віднесені до спікерів з комунікацій найвищого стратегічного рівня, які б мали право на здійснення публічних комунікацій з питань інституційної незалежності та кадрової політики Національного банку України; завчасно не проінформували та не погодили свою участь у здійсненні публічних комунікацій зі ЗМІ із Департаментом комунікацій, структурним підрозділом Національного банку, який визначений єдиним координатором управління публічними комунікаціями, що здійснює організацію та координацію участі працівників НБУ в публічних комунікаціях або медіа заходах; 2) Кодексу етики працівника Національного банку України, затвердженого постановою Правління НБУ № 263 від 14 квітня 2016 року (зі змінами), зокрема, порушено пункти 76, 79, 80, 82 щодо здійснення зовнішніх комунікацій, взаємодії із ЗМІ без дотримання принципів, порядку щодо здійснення таких комунікацій, регламентованих НБУ; 3) Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Національного банку України, затверджених наказом НБУ від 22 листопада 2016 року № 2150-но (зі змінами), зокрема, підпунктів 4 та 5 пункту 42 розділу VI, згідно якого працівники зобов`язані дотримуватися Кодексу етики, а також пункту 69 розділу XI, яким встановлено, що порушення трудової дисципліни, яким вважається зокрема, неналежне виконання працівником посадових обов`язків, порушення правил, установлених розпорядчими актами НБУ, може тягнути за особо накладення дисциплінарного стягнення. 02 жовтня 2020 року Радою Національного банку України включено до порядку денного питання надання оцінки діям [PERSON] , заступника Голови Національного банку України. 02 жовтня 2020 року Радою Національного банку України з урахуванням листа Голови НБУ від 02 жовтня 2020 року № В/13-0005/70628 прийнято щодо позивача [PERSON] два рішення: - рішення від 02 жовтня 2020 року № 46-рд «Про надання оцінки Радою Національного банку України діям [PERSON] , заступника Голови Національного банку України», яким Рада НБУ вирішила висловити недовіру [PERSON] на посаді заступника Голови Національного банку України за порушення розпорядчих актів Національного банку, Кодексу етики, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 Кодексу законів про працю України; - рішення від 02 жовтня 2020 року № 48-рд «Про порушення трудової дисципліни [PERSON] , заступником Голови Національного банку України», яким Рада НБУ за порушення розпорядчих актів Національного банку України, Кодексу етики, Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статті 139 КЗпП України та з урахуванням листа Голови НБУ від 02 жовтня 2020 року за № В/13-0005/70628 вирішила застосувати до [PERSON] , заступника Голови Національного банку України дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до статей 139, 147 та 147-1 КЗпП України. Після прийняття згаданих рішень, відбулося їх оприлюднення у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про Національний банк України». Зі змістом оспорюваних рішень позивач був ознайомлений під розпис 05 жовтня 2020 року, отримавши їх копії, що підтверджується власноручним підписом. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Щодо повноважень Ради НБУ У статті 2 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Відповідно до Конституції України основними завданнями Ради Національного банку є розроблення Основних засад грошово-кредитної політики та здійснення контролю за проведенням грошово-кредитної політики. Рада Національного банку здійснює нагляд за системою внутрішнього контролю Національного банку (стаття 8 Закону України «Про Національний банк України»). Повноваження Ради Національного банку визначені у статті 9 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якою Рада Національного банку, зокрема: затверджує Регламент Ради Національного банку України, положення про Аудиторський комітет та інші робочі органи Ради Національного банку; призначає на посаду та звільняє з посади керівника підрозділу внутрішнього аудиту; призначає на посади та звільняє з посад першого заступника та заступників Голови Національного банку за поданням Голови Національного банку. Відповідно до частини першої та третьої статті 11 Закону України «Про Національний банк України» Рада Національного банку діє відповідно до Регламенту Ради Національного банку України, що затверджується на її засіданні. Позачергові засідання Ради Національного банку скликаються Головою Ради Національного банку за його власною ініціативою або Радою Національного банку за наполяганням не менше однієї третини від загальної кількості її членів, а також за вимогою Голови Національного банку України. За приписами частини третьої статті 12 Закону України «Про Національний банк України» Голова Ради Національного банку: організовує засідання Ради Національного банку і головує на них; скликає позачергові засідання за своєю ініціативою або за наполяганням не менше однієї третини від загальної кількості членів Ради Національного банку, а також на вимогу Голови Національного банку. Так, листом від 02 жовтня 2020 року № В/113-0005/70628 Голова НБУ ініціював перед Головою Ради НБУ включення до порядку денного засідання Ради НБУ розгляд питання про надання оцінки діям позивача заступника Голови НБУ [PERSON] . Рішенням Ради Національного банку України від 24 листопада 2016 року № 2.2. затверджено Регламент Ради Національного банку України (далі - Регламент). Відповідно до пункту 2 розділу І Регламенту Рада здійснює свої повноваження шляхом проведення засідань і прийняття рішень, які є розпорядчими документами. Позачергові засідання Ради скликаються Головою Ради за його власною ініціативою або Радою за наполяганням не менше однієї третини від загальної кількості її членів, а також за вимогою Голови Національного банку (пункт 7 розділу ІІ Регламенту). У пунктах 18, 19 розділу ІІ Регламенту встановлено, що під час проведення засідання кожний із присутніх членів Ради має право брати участь в обговорені питань, зазначених у порядку денному, а на голосування ставляться всі пропозиції, що надійшли під час обговорення питання. Крім того, у пункті 18 розділу ІІ Регламенту визначено, що з питань, пов`язаних із призначенням на посади та звільненням з посад першого заступника, заступників Голови Національного банку та керівника підрозділу внутрішнього аудиту, Рада приймає відповідні рішення. За правилами частини першої статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Із системного аналізу положень статті 9 Закону України «Про Національний банк України» та статті 147-1 КЗпП України, а також пункту 18 розділу ІІ Регламенту вбачається, що Рада НБУ уповноважена як вирішувати питання, пов`язані із призначенням на посади та звільненням з посад першого заступника, заступників Голови Національного банку, так і вирішувати питання щодо застосування до них дисциплінарних стягнень, а відтак не заслуговують на увагу твердження позивача про відсутність у Ради НБУ повноважень приймати спірні рішення. Не заслуговує на увагу посилання позивача на приписи статті 64 Закону України «Про Національний банк України», оскільки із їх змісту вбачається, що Правління Національного банку встановлює саме умови найму, звільнення, надання відпусток, службові обов`язки та права, систему дисциплінарних стягнень, питання соціального захисту службовців Національного банку. Тобто фактично визначає правила здійснення кадрової політики. Проте вказана норма не містить посилань на те, що Правління Національного банку наділене виключними повноваженнями вирішувати кадрові питання, зокрема, передбачені статтею 9 Закону України «Про Національний банк України» та статтею 147-1 КЗпП України. Щодо порушення наказу НБУ № 795-но З метою забезпечення реалізації Стратегії комунікацій Національного банку України, затвердженої протоколом засідання Правління Національного банку України від 30 жовтня 2018 року № 77/БТ, у частині забезпечення управління, координації та розвитку публічних комунікацій і взаємодії Національного банку України із засобами масової інформації, Національний банк України наказом від 17 грудня 2019 року № 795-но визначив Департамент комунікацій ( [PERSON] ) єдиним координатором формування та реалізації Стратегії комунікацій Національного банку, управління публічними комунікаціями, що здійснює організацію та загальну координацію, зокрема щодо участі працівників Національного банку в публічних комунікаціях або медіазаходах (пресконференціях, брифінгах, інформаційних днях, круглих столах, конференціях, форумах, публічних дискусіях тощо). У пункті 2 зазначеного Наказу НБУ затверджено: перелік спікерів політики Національного банку України (додаток 1); перелік спікерів-експертів із правом здійснення публічних комунікацій Національного банку України (додаток 2); перелік експертів із надання інформації для підготовки комунікацій Національного банку України (додаток 3). Із додатку 1 вбачається, що посада [PERSON] , заступника Голови Національного банку України, віднесена до Переліку спікерів політики, а його основна профільна тематика за сферою компетенції: монетарна політика Національного банку, інфляційне таргетування; стан економіки, Макроекономічні прогнози; стан валютого ринку, інтервенції Національного банку, регулювання валютного ринку; стан грошово-кредитного ринку та його регулювання; міжнародні резерви; фінансова стабільність, макропруденційна політика; системні ризики фінансової системи; розвиток дослідницького та аналогічного потенціалу; співпраця Національного банку з міжнародними фінансовими організаціями; Європейська інтеграція та двостороннє міжнародне співробітництво. Із вказаного вбачається, що посада позивача не віднесена до спікерів з комунікацій найвищого стратегічного рівня, основною профільною тематикою за сферою компетенції якого були б питання інституційної незалежності та кадрової політики Національного банку України. Крім того, у пункті 2 згаданого Наказу НБУ встановлено обов`язок першому заступнику, заступникам Голови Національного банку, керівникам структурних підрозділів центрального апарату та відокремленого підрозділу Національного банку забезпечити взаємодію з Департаментом комунікацій з метою ефективного управління комунікаціями Національного банку засобами корпоративної електронної пошти Національного банку або через систему електронного документообігу АСКОД шляхом: - завчасного інформування управління стратегічних комунікацій та зав`язків зі ЗМІ Департаменту комунікацій про очікувані потреби у здійснені комунікацій із цільовими аудиторіями; - спрямовування усіх запитів від ЗМІ (письмових та усних, on record, під ембарго та off record) до Управління. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів завчасного поінформування та погодження його участі у здійсненні публічних комунікацій зі ЗМІ із Департаментом комунікацій, структурним підрозділом Національного банку, який визначений єдиним координатором управління публічними комунікаціями, що здійснює організацію та координацію участі працівників НБУ в публічних комунікаціях або медіа заходах. Щодо порушення Кодексу етики працівника Національного банку України Постановою Правління Національного банку України від 14 квітня 2016 року № 263 затверджено Кодекс етики працівника Національного банку України (далі - Кодекс етики), норми та правила якого стосуються Голови Національного банку, першого заступника Голови Національного банку, заступників Голови Національного банку, усіх працівників Національного банку та членів Ради Національного банку. Відповідно до пункту 76 Кодексу етики працівники здійснюють внутрішні та зовнішні комунікації відповідно до вимог розпорядчих актів Національного банку та законодавства України. Під час здійснення комунікацій Працівники повинні дотримуватися принципів прозорості, зрозумілості, послідовності та нейтралітету, а також цінностей Національного банку. За змістом пунктів 79-80 Кодексу етики Комунікації Національного банку із засобами масової інформації регламентуються постановами Правління Національного банку про взаємодію Національного банку із засобами масової інформації та іншими нормативними актами Національного банку у сфері комунікацій, принципи та інструменти комунікацій визначаються відповідно до Стратегії комунікацій. Відповідно до Стратегії комунікацій прямі контакти Працівників із засобами масової інформації носять обмежений характер. У Національному банку визначається перелік осіб, які можуть публічно висвітлювати позицію банку та його рішення. Згідно із пунктом 82 Кодексу етики Працівники Національного банку мають право офіційно представляти з питань діяльності, планів і дій Національного банку на публічних/громадських заходах лише після належного погодження із підрозділом, відповідальним за реалізацію комунікаційної політики Національного банку. Таким чином, [PERSON] здійснивши зовнішню комунікацію, взаємодію із ЗМІ без дотримання принципів, порядку щодо здійснення таких комунікацій, регламентованих НБУ, порушив пункти 76, 79, 80, 82 Кодексу етики. Щодо порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Національного банку України Наказом Національного банку України від 22 листопада 2016 року № 2150-н затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників Національного банку України (далі - Правила). За змістом підпунктів 4, 5 пункту 42 розділу VI Правил працівники зобов`язані дотримуватися Кодексу етики працівника Національного банку України, дотримуватися трудової дисципліни і вимог цих Правил. Згідно з пунктом 69 Розділу ХІ Правил порушенням трудової дисципліни в Національному банку вважається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього посадових обов`язків, порушення вимог цих Правил, інших правил, установлених розпорядчими актами Національного банку, та може тягнути за собою накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства. Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки. Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147 КЗпП України. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог статі 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Під час розгляду справи судом встановлено обставини порушення [PERSON] вимог наказу НБУ № 795-но «Про публічні комунікації та взаємодію Національного банку України із засобами масової інформації» (в редакції наказу НБУ № 494 від 10 липня 2020 року), пунктів 76, 79, 80, 82 Кодексу етики та відповідно підпунктів 4, 5 пункту 42 розділу VI Правил внутрішнього трудового розпорядку. Компетентний орган роботодавця вбачав у таких порушеннях [PERSON] склад дисциплінарного проступку та достатні підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідно до статей 139, 147 та 147-1 КзпП України, із чим погоджується суд, адже доведеними є порушення позивачем внутрішнього трудового розпорядку та обов`язків. Суд враховує, що висока керівна посада позивача у центральному банку України консалідує особливий критерій публічної взірцевості належного виконання трудових обов`язків та суворого дотримання внутрішніх правил керівником в очах працівників банківського сектору в цілому. Встановивши порушення позивачем трудової дисципліни, Рада НБУ, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку, правомірно застосувала до нього найм`якіший вид дисциплінарного стягнення, передбачений статтею 147 КЗпП України. При цьому дотриманими є й процедурні вимоги щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, стягнення накладено у межах допустимого строку, відповідно до статті 149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (розпорядження Голови НБУ №2267-ра), а останній їх надав (лист № В/09-0004/69793). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Оскільки під час розгляду справи судом не встановлено порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника, то відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed