Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з відповідача [PERSON], посилаючись на наступне. 20 лютого 1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, [PERSON] було укладено шлюб, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від вказаного шлюбу сторони у справі мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. На теперішній час позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини. Разом із тим, відповідач перестав виконувати свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей та брати участь у їх вихованні. Згідно ст.180 СК України відповідач, як батько неповнолітніх дітей зобов'язаний їх утримувати до досягнення кожним із них повноліття. Між тим, домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей в грошовій або в натуральній формах не досягнуто. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Позивач вважає, що прийнятним у даному випадку буде визначення судом аліментів на трьох дітей саме у частці від доходу відповідача, оскільки він має постійне місце роботи та стабільний дохід. За правилами ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на трьох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, являючись батьком неповнолітніх дітей, відповідач зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на їх утримання, але в теперішній час в добровільному порядку він цього не робить. Розмір аліментів повинен складати, як позивач вважає, 1/2 частину від сукупного доходу (заробітку) відповідача на трьох дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, серії [NUMBER], виданого 14.03.2000 року, серії [NUMBER] виданого 17.05.2002 року, серії [NUMBER], виданого 10.01.2012 року виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, з яких вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками [PERSON] та [PERSON]. На утримання дітей відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір'ю. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний у вищевказаних свідоцтвах батьком дітей, а тому зобов'язаний утримувати їх до їх повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дітей суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дітей, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі однієї другої частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved