Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач, Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DN81AR55770518 від 17.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 139710,12 грн. на наступні цілі: 91629,00 грн. на купівлю автомобіля, 48081,12 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 17.12.2007 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі Договір застави). Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль CHEVROLET, модель: Tacuma, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KL1UF75ZE8K783050, реєстраційний номер: АХ4601ВЕ, що належить на праві власності [PERSON] (64703, Харківська обл., м. Харків, вул. Уборевича Командарма, буд. 30 В, кв. 20, ІПН [NUMBER]). Взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № DN81AR55770518 від 17.12.2007 року [PERSON] виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов?язання, в зв?язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до укладеного кредитного договору № DN81AR55770518 від 17.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 139710,12 грн. на наступні цілі: 91629,00 грн. на купівлю автомобіля, 48081,12 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2014 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п.4.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором [PERSON] має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконувалися й не виконуються до теперішнього часу. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 19.01.2015 року має заборгованість - 44397,33 грн., яка складається з наступного: - 28011,72 грн. - заборгованість за кредитом; - 1941,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5204,10 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 9240,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 17.12.2007 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі Договір застави). Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль CHEVROLET, модель: Tacuma, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: KL1UF75ZE8K783050, реєстраційний номер: АХ4601ВЕ, що належить на праві власності [PERSON] (64703, Харківська обл., м. Харків, вул. Уборевича Командарма, буд. 30 В, кв. 20, ІПН [NUMBER]). В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобовязання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обовязок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), вважаємо вимогу Позивача стосовно зобовязання Відповідача виконати зобовязання в натурі, законною і обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи вишевизначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк підлягають стягненню судовий збір в розмірі 443,97 грн. сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved