Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дитини не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 вересня 2016 року. Просить також стягнути з відповідача на її користь різницю в розмірі аліментів на утримання доньки [PERSON], з вересня 2013 року до вересня 2016 року включно, з розрахунку однієї третини від середньомісячного заробітку відповідача, який він одержує на час ухвалення рішення суду, з вирахуванням тих сум, які відповідач добровільно перерахував, а саме: вересень 2013 року - грудень 2014 року - по 500 грн., січень 2015 року - липень 2016 року - по 600 грн., серпень 2016 року - 1400 грн., вересень 2016 року - 1000 грн. Просить зобовязати [PERSON] приймати участь у додаткових витратах на утримання доньки [PERSON]. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його доходів з моменту звернення до суду. В іншій частині позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2011 року розірвано (а. с. 5). Мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження є відповідач (а. с. 6). Донька мешкає з матірю, знаходиться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги в належній кількості на її утримання не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не являється, а тому у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. За умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнутиз відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище позивача розмір її доходів, вік дитини, позицію відповідача. Крім цього, позивач ставить питання про стягнення з відповідача аліментів з вересня 2013 року по вересень 2016 року з розрахунку однієї третини від середньомісячного заробітку відповідача, який він одержує на час ухвалення рішення суду, з вирахуванням тих сум, які відповідач добровільно перерахував, а саме: вересень 2013 року - грудень 2014 року - по 500 грн., січень 2015 року - липень 2016 року - по 600 грн., серпень 2016 року - 1400 грн., вересень 2016 року - 1000 грн. Згідно ст. 91 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем докази на підтвердження факту ухилення відповідача від сплати аліментів подані не були, напвпаки самм позивач не заперечує, що відповідач в добровльному порядку проводив оплату аліментів. Вріховуючи втищевикладене, суд вважає, що аліменти з відповідача повинні бути присуджені від дня пред»явлення позову, а підстави для стягнення їх за попередній період відсутні. Щодо вимоги позивача про зобовязання [PERSON] приймати участь у додаткових витратах на утримання доньки [PERSON], то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, шо кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист права на майбутнє чинним законодавством не передбачений. Позивач в даному ж випадку ставить питання про зах=ист свого права на майбутнє, в разі його порушення. У відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial