Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому, з врахуванням уточнень від 17.04.2018р., просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.08.2011р., яка станом на 31.07.2017р. склала в загальній сумі 150 580 грн. 53 коп., в тому числі: 6581 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 131 433 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4919 грн. 01 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 7146 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова), також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв»язку, представник ПАТ КБ «Приватбанк» Калашнікова М.О. підтримала позовні вимоги з врахуванням їх уточнень та просила їх задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р. згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проводиться за ЦПК України в редакції зазначеного Закону від 03.10.2017р. Як встановлено в судовому засіданні, 01.08.2011р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір №б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно останніх, Пам»ятки клієнта, Тарифів, з чим і погодився позичальник, зазначивши про це в заяві. Згідно п.п. 1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити розрахунки за карткою та/або визнати її недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, але якщо останній протягом даного періоду не направляє банку повідомлення про незгоду з вказаними змінами, вважається, що він приймає дані умови. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку). Як визначається у п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 даних Умов та правил, клієнт зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. В порушення вимог кредитного договору №б/н від 01.08.2011р., відповідач не здійснював часткового погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість по кредиту. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором, станом на 31.07.2017р. загальна сума його заборгованості перед банком по кредиту складає 150 580 грн. 53 коп., в тому числі: 6581 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 131 433 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4919 грн. 01 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 7146 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.05.2018р. термін дії картки [NUMBER] відкритої 01.08.2011р. - 04/15. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. В частині 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015р. (справа № 6-2003цс15), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє частково позов та стягує з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.08.2011р. на загальну суму 145 415 грн. 57 коп., в тому числі: 6581 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 131 433 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 6900 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором та іншими вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні. В іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені та комісії в сумі 4919 грн. 01 коп., як однієї з видів цивільно-правової відповідальності, а також в сумі різниці штрафу (як процентної складової), суд відмовляє в задоволенні за безпідставністю, оскільки одночасне застосування штрафу і пені за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, суперечить нормам ст. 61 Конституції України. Крім того, в судовому засіданні представник позивача Калашнікова М.О. вказала, що сума 4919 грн. 01 коп. є тільки пенею, однак, і в позовній заяві, і в розрахунку заборгованості, наявних в матеріалах справи, зазначена сума вказана як сума комісії та пені (накопичувальним підсумком), які нараховані однією сумою, при тому, що пеня та комісія мають різну правову природу. Згідно Витягу із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, банк стягує комісію за обслуговування/перевипуск карти у розмірі, встановленими Тарифами банку/пам'яткою клієнта/довідкою про умови кредитування (п. 2.1.1.12.8 та 2.1.1.15), а штраф є одним з видів неустойки. За вказаних обставин суд такі аргументи представника позивача вважає неспроможними. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial