Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17.01.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZREWRK20230797, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 9229 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 16.01.2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 29.07.2013 року у розмірі 45723,87 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5292,61 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредиту - 16372,07 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1412,02 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили стягнути [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 17.01.2006 року у розмірі 35723,87 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., сплачений судовий збір та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участи , позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ZREWRK20230797 від 17.01.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9229 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% річних з кінцевим терміном повернення 16.01.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № ZREWRK20230797 від 17.01.2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № ZREWRK20230797 від 17.01.2006 року сплив 16.01.2009 року. Враховуючи загальний строк позовної давності, позивач мав пред'явити позов не пізніше 16.01.2012 року, однак позивач звернувся до суду з позовом 23.08.2013 року. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed