Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 р. звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 2007 р. по 2013 р. він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, у період якого у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання з відповідачем, дитина деякий час проживала з матір`ю, позивач допомагав в утриманні та вихованні доньки. З серпня 2019 р. дитина проживає з батьком, повністю знаходиться на його утриманні. Впродовж останніх чотирьох місяців відповідач батьківського обов`язку щодо утримання та виховання дитини не виконує. Оскільки відповідач є працездатною, має стабільний дохід, а тому зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 16-17). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки від 24.10.2019 дитина навчається в СЗШ №35 у 5-А класі (а.с. 11). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням ч. 4 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон допускає стягнення аліментів на одну дитину в розмірі чверті від доходів боржника у безспірному порядку. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, посилається на те, що дитина проживає з ним. В якості підтвердження даної обставини, надав акт від 22.10.2019, затверджений майстром технічної дільниці (а.с. 13). Проте, даний документ, в силу ст. 77 ЦПК України, не є належним доказом та не підтверджує обставини спільного проживання дитини з батьком. Фактичне проживання дитини одним з батьків може підтверджуватися актом обстеження матеріально-побутових умов, актом обстеження умов проживання, складеним службою у справах дітей, рішенням суду про визначення місця проживання дитини, письмової згоди матері щодо проживання дитини з батьком, тощо. Проте, належних та допустимих доказів підтвердження даної обставини, суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем, відповідно до ст. 81 ЦПК України, не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме, обставин спільного проживання з дитиною, що є підставою для стягнення аліментів, в силу ст. 183 СК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed