Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 26.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору № CVF0АА00000099, кредит у розмірі 35246,48 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 24.06.2010 року. Вказують, що у забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № CVF0АА00000099 від 26.06.2007 року між [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] банк ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач [PERSON] виступив поручителем перед банком за виконання зобовязань [PERSON], як солідарного боржника. Зазначають, що у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 21.08.2015 року утворилася заборгованість, що становить 50820,88 доларів США., яка складається: із заборгованості за кредитом в розмірі 13118,29 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13986,31 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1182,16 доларів США; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 22534, 12 доларів США. При цьому, посилаються на те, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.08.2011 року з відповідача на їх користь стягнуто 28201,79 доларів США, суму заборгованості за рішенням віднімається від суми заборгованості станом на 21.08.2015 року, і різниця становить 22619,09 доларів США, загальна заборгованість становить 22619,09 доларів США. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи; від представника позивача поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечував в разі повторної неявки відповідача справу розглянути в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання, повторно не зявилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступних висновків. Відносно заявлених позивачем позовних вимог судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 26.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору № CVF0АА00000099, кредит у розмірі 35246,48 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 24.06.2010 року. (а.с.11-12). В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № CVF0АА00000099 від 26.06.2007 року між [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] банк ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач [PERSON] виступив поручителем перед банком за виконання зобовязань [PERSON], як солідарного боржника (а.с.13). Судом також встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.08.2011 року (а.с.3-4) з відповідача на їх користь стягнуто 28201,79 доларів США, суму заборгованості за рішенням віднімається від суми заборгованості станом на 21.08.2015 року, і різниця становить 22619,09 доларів США, загальна заборгованість становить 22619,09 доларів США. Сума заборгованості відповідача [PERSON] перед Банком станом на 21.08.2015 року становить 50820,88 доларів США., яка складається: із заборгованості за кредитом в розмірі 13118,29 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13986,31 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірір 1182,16 доларів США; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 22534, 12 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5-6) відповідача [PERSON] перед Банком станом на 21.08.2015 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 16.10.2015 року в розмірі 7474,48 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved