Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 302 875,88 грн. за кредитним договором № KGРNAW10770077 від 30.11.2007 р. та судові витрати у розмірі 3028,76 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 30.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № KGРNAW10770077, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 57 673,92 грн. на термін до 28.11.2014 р., а відповідач у свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як визначено ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Статтями 610,611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеннях змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 05.03.2015 року має заборгованість - 302875,88 грн., яка складається з наступного: 58250,15 грн. - заборгованість за кредитом; 15358,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16886,63 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 212381,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання кредитом. Згідно зі ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 4.1. договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3, 7.5. даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від уми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Правова позиція застосування частини 3 статті 551 ЦК України, що дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, наведена Верховним Судом України у постанові № 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року, та є обов'язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360 -7 ЦПК України. Виходячи з того, що розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором є значно меншим, ніж нарахована позивачем сума пені в 212381,08 грн., суд знаходить можливим застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, підлягаючий стягненню на користь позивача за несвоєчасність виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором до 60 000 грн. Приймаючи до уваги, що розмір пені майже втричі перевищує розмір заборгованості, суд вважає за можливе зменшити суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача, навіть за відсутності заяви про це з боку відповідача, а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1504,94 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 546, 549, 611, 629, 1048, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: partial