Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~позов мотивований тим, що з 12.06.2008 року наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 119 [PERSON] був призначений на посаду начальника відділу організаційно-планової роботи та забезпечення оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, яку обіймав до липня 2012 року. Займаючи дану посаду він міг впливати на обсяг фінансування військової частини [NUMBER] , тому діючи умисно і зловживаючи своїм службовим становищем, домовився із капітаном [PERSON] , який проходив службу на посаді начальника фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] , щодо виділення коштів для виплати перерахунку надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України за рішеннями Васильківського міськрайонного суду Київської області 2005-2006 років, строк виконання яких сплинув у 2008-2009 роках, через касу військової частини [NUMBER] по заявкам [PERSON] із завищеним обсягом фінансування від дійсної потреби на виплату матеріальної допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення. За це [PERSON] мав отримати винагороду від [PERSON] 10% від суми коштів, що будуть видані військовослужбовцям. У період з березня 2010 року до листопада 2011 року [PERSON] , всупереч інтересам служби, порушуючи вимоги ст. ст. 11, 13, 16, 58\~\~Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 2.3.1 Положення про фінансове господарство\~\~військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №625 від 28.10.2006 р., п.п. 1.3, 2.1, 4.3 Положення про фінансове господарство розпорядника бюджетних коштів\~\~нижчого рівня (другого ступеня) за кошторисом Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України №550 від 05.11.2009 р., п. 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.01.11 року, п. 4 наказу Міністра оборони\~\~України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України\~\~на 2010 рік» від 22.07.2010 р. №380, п. 4 наказу Міністра оборони\~\~України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України\~\~на 2011 рік» від 28.01.2011 р. №50, Завдання відділу\~\~організаційно-планової роботи та забезпечення оплати праці особовому складу\~\~фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, затвердженого начальником фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України 26.04.2010 р., умисно не вимагав від посадових осіб військової частини [NUMBER] документи, які обґрунтовують надані заявки та розрахунки потреб військової частини [NUMBER] по фонду грошового забезпечення, не надавав вказівок своїм підлеглим - заступнику\~\~начальника відділу підполковнику [PERSON] , капітану [PERSON] та підполковнику [PERSON] про не включення в розподіли заявок, в яких завищується сума коштів на виплату матеріальної допомоги, вихідної допомоги при звільненні, індексація грошового забезпечення, не доповідав начальнику фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України про завищення військовою частиною [NUMBER] у заявках суми коштів на виплату грошового забезпечення від дійсної потреби, самоусунувся від контролю за дотриманням службовими особами військової частини [NUMBER] \~\~фінансової дисципліни, уникав проведення попередніх та поточних перевірок дотримання військовою частиною [NUMBER] законодавства при використанні фонду грошового забезпечення, не вживав заходів щодо стримування посадових осіб військової частини [NUMBER] від вчинення протиправних дій, запобігання негативних явищ у фінансово-господарській діяльності військової частини [NUMBER] , не уточняв у 4 кварталі 2010 та 2011 бюджетних\~\~років реальну потребу військової частини [NUMBER] в коштах на виплату грошового забезпечення та корегував кошторис військової частини [NUMBER] щодо збільшення видатків по грошовому забезпеченню за відсутністю належних обґрунтувань, розрахунків, та, достовірно знаючи про надання військової частини [NUMBER] заявок із завищеною сумою коштів на виплату грошового забезпечення від дійсної потреби, і які будуть спрямовані на виплату перерахунку надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України за рішеннями Васильківського міськрайонного суду Київської області 2005-2006 років, строк виконання виконавчих листів згідно ст.. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 28.11.2002 р.), по яким сплив у 2008-2009 роках, підписував розподіли по переведенню додаткових грошових коштів військовим частинам, установам та організаціям Повітряних Сил Збройних Сил України, на підставі яких здійснювалося фінансування військової частини [NUMBER] по фонду грошового забезпечення. При цьому за непершкоджання завищенню фінансування військової частини [NUMBER] \~\~від дійсної потреби, яке відбулося на суму 7\~858 970,66 грн. та незаконно виплачені через касу цієї ж частини у період з березня 2010 року по листопад 2011 року, неодноразово у своєму службовому кабінеті фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (м. Вінниця, вул. Острозького, 39) отримував від помічника начальника\~\~центру з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] \~\~ капітана [PERSON] грошові кошти різними сумами. Всього полковник [PERSON] отримав від капітана [PERSON] не менше 750 000 грн. із вищевказаних незаконно виплачених коштів через касу військової частини [NUMBER] , що спричинило тяжкі наслідки. \~ \~ \~ \~12.03.2014 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області кримінальну справу відносно [PERSON] по обвинуваченню за ч. 2 ст. 423 КК України закрито у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасовано кримінальну відповідальність за відповідні діяння. \~ \~ \~ \~Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20.05.2014 року ухвалу суду першої інстанції змінено і цивільний позов військової частини [NUMBER] до [PERSON] залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що неправомірними діями [PERSON] державі в особі військової частини [NUMBER] завдано матеріальної шкоди на суму 750\~000 грн. позивач просив стягнути дану суму на користь військової частини відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України.\~\~\~ \~ \~ \~ \~22.10.20014 року прокурор уточнив позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] 785\~897,06 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 189 т. 6). \~\~\~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні прокурор Сопівник А.В. і представник позивача [PERSON] позов підтримали відповідно до обставин, викладених в позові і\~ пояснили, що в 2012 році проводився аудит фінансово-господарської діяльності ФЕУ КПС ЗСУ в період з 01.11.2009 року до 31.12.2011 року і складений акт № 234/40/53 від 12.04.2012 року, згідно якого за результатами перевірки встановлено факт фінансування військової частини [NUMBER] у більшому розмірі ніж зазначалось у заявках, що є порушенням п. 3.35 наказу МОУ № 550. Також мали місце повторне включення до розподілу заявок на виплату грошової допомоги при звільненні, заявок на виплату індексації за один і той же період, що є порушенням вказаного наказу. Шляхом співставлення сум встановлено, що по окремим видам\~ грошового забезпечення відбувалось дублювання під час подання заявок на витребування коштів, які задовольнялись.\~\~ У період з березня 2010 року до листопада 2011 року зайво профінансовано 7\~858\~970,66 грн.\~ Визначаючи суму у відшкодування шкоди, виходили із того, що [PERSON] особисто отримував від [PERSON] у своєму службовому кабінеті раз на місяць, раз на два місяці або раз на квартал 10% від завищеного фінансування військової частини, тому загальна сума завданої шкоди становить 785\~897,06 грн.\~\~ Дана сума підлягає стягненню з [PERSON] .\~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] подали письмові заперечення проти позову (а.с. 27-37 т. 1). [PERSON] повідомив, що твердження [PERSON] про передачу коштів є лише безпідставним звинуваченням і він не винен у зайвому фінансуванні військової частини, оскільки узагальнення заявок на фінансування, складання проектів розподілу і узагальнення звітності проводилось не лише ним особисто, а всім відділом планово-організаційної роботи. Будь-яких вказівок своїм підлеглим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на завищення фінансування він не давав. Розподіли на фінансування всіх військових частин підписувались не лише ним, а і його заступниками і в обов`язковому порядку затверджувались начальником ФЕУ КПС ЗСУ Бондарем О.М. Доповідей від\~ командування військової частини [NUMBER] про проведення виплат\~ за рішеннями судів не надходило, у звітності дані про виплату надбавок через касу військової частини були відсутні. Також він не пропонував [PERSON] завищувати суми фінансування на виплату матеріальної і грошової допомоги на оздоровлення, при звільненні, індексації, і цього не могло бути, оскільки всі заявки на фінансування військової частини [NUMBER] підписувались командиром та начальником фінансово-економічного органу і скріплювались гербовою печаткою\~ військової частини, тому підстав не довіряти даним заявкам\~ у ФЕУ не було. Крім того, у даній військовій частині неодноразово проводились планові ревізії та перевірки фінансово-господарської діяльності Рахунковою палатою України і контрольно-ревізійними органами Міністерства оборони України і жодного відображення фактів виплати надбавки за рішеннями судів у 2010-2011 роках, а також інших фінансових порушень,\~ не було.\~ [PERSON] також просив врахувати, що протягом 2010 року та 2011 року фінансування даної військової частини навпаки було зменшено від заявленої потреби на суму 5\~969\~611 грн. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] також заперечив щодо визначення ціни позову 10% від зайвого фінансування, оскільки даний розрахунок базується лише на недостовірних показаннях [PERSON] про нібито передачу цієї суми [PERSON] не може бути взятий судом до уваги при вирішення спору щодо відшкодування шкоди. Зазначив, що укладаючи угоду з прокурором про визнання винуватості, [PERSON] мав на меті перекласти частину матеріальної відповідальності на інших осіб, тому говорив неправду.\~\~ Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зазначеною статтею встановлена підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди - наявність правопорушення, що включає такі складові елементи: майнову шкоду, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними, вину заподіювача шкоди. Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Також підлягає доведенню розмір завданих збитків. Судом встановлено, що органами досудового слідства [PERSON] обвинувачувався за ч. 2\~ ст. 423 КК України (в редакції, що діяла на той час) як інше зловживання службовою особою службовим становищем, вчинене з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах, інтересах третіх осіб, що спричинило тяжкі наслідки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите на\~ підставі ст. 5 КК України, п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. За змістом статті 61 ЦПК України тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому в даній справі підлягають доказуванню обставини, що є підставою позовних вимог та заперечень. На підставі наданих суду і досліджених в судовому засіданні доказів\~ було встановлено, що [PERSON] працював на посаді начальника відділу організаційно-планової роботи та забезпечення оплати праці особовому складу фінансово економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України в період з 12.06.2008 року до липня 2012 року (а.с. 165 т. 6). Посадові обов`язки [PERSON] визначні в Завданнях відділу організаційно-планової роботи та забезпечення оплати праці особового складу фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, затверджених 26.04.2010 року начальником управління Бондарем О.М. (а.с. 168-174 т. 6). Відповідно до п. 1.3 начальник відділу несе персональну відповідальність за: 1) організацію підготовки, планування та узагальнення заходів управління на навчальний рік (місяць) з метою виконання завдань, покладених командувачем Повітряних Сил, начальником управління; 2) організацію проведення розрахунків потреби Повітряних Сил в грошових коштах на виплату грошового забезпечення і заробітної плати; 3) доведення до військових частин коштів, які надійшли на рахунки фінансово-економічного управління для виплати грошового забезпечення та заробітної плати; 4) організацію здійснення попереднього та поточного контролю правильності використання фондів грошового забезпечення, заробітної плати, організації фінансового господарства, штатно-тарифної дисципліни у військових частинах\~ безпосереднього підпорядкування; 5) організацію спеціальної підготовки в навчальних групах з фахівцями фінансово-економічних органів військових частин безпосереднього підпорядкування; надання практичної допомоги начальникам фінансово-економічних відділів повітряних командувань з організації роботи та керівництву фінансово-господарською діяльністю з питань, що належать до компетенції відділу; 6) організацію та проведення перевірок стану мобілізаційної готовності фінансово-економічних органів військових частин ПС ЗС України до роботи в особливий період; 7) забезпечення безпеки інформації та охорони державної таємниці.\~\~ Відповідно до вказаних Завдань, а також на підставі пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] начальника ФЕУ КПС ЗСУ було встановлено, що розподіли на фінансування військової частини [NUMBER] складались [PERSON] та [PERSON] на підставі заявок цієї військової частини, що також підписувались посадовими особами і скріплювались гербовою печаткою, а лише потім\~ підписувались [PERSON] або його заступником [PERSON] і передавались на затвердження начальнику ФЕУ Бондару О.М. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що військова частина [NUMBER] фінансувалась відповідно до обґрунтованих заявок, які надходили до управління по системі «діловодство», передавались на резолюцію, реєструвались, всі дані опрацьовувались відділом організаційно-планової роботи, але про факти виплати коштів по виконавчим листам відомостей не було. [PERSON] ніколи не звертався із пропозиціями щодо завищення сум фінансування цієї військової частини і щодо здійснення незаконних виплат по виконавчим листам, претензій по його роботі не було.\~\~\~ Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не міг особисто впливати на збільшення фінансування військової частини, оскільки питання щодо фінансування вирішується після проведення колективної роботи. Свідки також повідомили, що незаконних вказівок на збільшення фінансування військової частини [NUMBER] [PERSON] не надавав. Відповідно до висновку\~ експерта № 19/15-79 від 23.08.2012 року,\~ в результаті проведення дослідження наданих експерту документів експерт встановив, що за період з березня 2010 року до листопада 2011 року у військовій частині [NUMBER] було виплачено перерахунок щомісячної\~ надбавки за безперервну службу\~ в Збройних Силах України на загальну суму 7\~858\~970,66 грн., в т.ч. за 2010 рік 3 353\~317,04 грн., за 2011 рік 4\~505\~653,62 грн. (а.с. 116-135 т. 6). Такий висновок також викладено в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період з 01.06.2009 року до 30.11.2011 року № 234/40/27 від 07.03.2012 року, де зазначено, що саме начальником фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] [PERSON] не було забезпечено неухильне дотримання фінансової дисципліни, зокрема щодо витребування коштів в межах дійсної потреби, чим порушено вимоги п. 2.2 Положення про фінансове\~ господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 року № 590 (а.с. 12-95 т.6).\~\~ Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] (інспектор відділу контролю за діяльністю розпорядників бюджетних коштів Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України) підтримав складений ним акт ревізії від 07.03.2012 року і повідомив, що причиною виплати коштів із каси військової частини на суму 7\~858\~970,66 грн. стала безконтрольність і порушення функціональних обов`язків [PERSON] та головним бухгалтером військової частини. Вважає, що відповідальність мають нести саме ці особи, а також командир військової частини. Крім того, 12.04.2012 року за результатами\~ внутрішнього аудиту ефективності фінансово-господарської діяльності фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил\~ Збройних Сил України та військових частин, підпорядкованих Командуванню Повітряних Сил\~ Збройних Сил України за період з 01.11.2009 року до 31.12.2011 року був складений аудиторський звіт № 234/40/53, згідно якого також встановлено, що військовою частиною [NUMBER] подавалась завідомо неправдива інформація щодо реальної кількості звільнених військовослужбовців, чим вводила в оману ФЕУ щодо фактичної потреби в коштах та отримувала фінансування, що перевищувало фактичну потребу, а ФЕУ не вживались достатні заходи\~ при правильному визначенні фактичної потреби на виплати грошового забезпечення. Причинами безпідставного нарахування та виплати перерахунку щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України 285 військовослужбовцям (колишнім військовослужбовцям) військової частини [NUMBER] на\~ загальну суму 7\~636\~120,94 грн. та зайво нарахованого податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 1\~204\~440,09 грн., були недотримання командиром військової частини та начальником фінансово-економічного органу вимог п. 3.1.2, п. 3.3.2, п. 14.3 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 28.10.2006 року № 625; надання посадовими особами військової частини [NUMBER] недостовірної інформації про чисельність особового складу, звільнених військовослужбовців, реальної потреби в коштах на виплату грошового забезпечення; недостатній контроль з боку ФЕУ ПС ЗСУ щодо правильності визначення та фінансування видатків\~ виключно в межах фактичної потреби (а.с. 151-164 т. 6).\~ Разом з тим, підстав вважати, що дані нарахування і виплати відбулись за вини [PERSON] , а також що ним не вживались заходи контролю, немає. Слід зазначити, що [PERSON] подавались щоквартальні звіти фінансово-господарської діяльності ПС ЗСУ\~ (а.с. 104-186 т. 5), протягом 2010-2011 років було зменшено суму фінансування даної військової частини на виплату військовослужбовцям в розмірі 5\~969\~611 грн. (а.с. 252 т.5) тощо. Крім того 08.06.2011 року Територіальним Центральним контрольно-ревізійним управлінням Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України складено акт № 234/3/78 А ревізії фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період з 01.10.2009 року до 01.05.2011 року, згідно якого порушень при виплаті грошового забезпечення не встановлено (а.с. 187-228 т. 5). Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ряду злочинів, передбачених ст.ст. 366 ч.2, ст.15 ч.2 ст. 369 ч.4, ст. 410 ч. 2 КК України і засуджено до 5 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки та зі сплатою штрафу на користь держави в сумі 6800 грн., без конфіскації майна. Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки. Стягнуто із [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] 1\~401\~255,97 грн. завданої матеріальної шкоди (а.с. 199-213 т.6). Слід зазначити, що вирок постановлений на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим [PERSON] про визнання винуватості. У вироку встановлені обставини щодо погодження із [PERSON] виплат по завищеним сумам щомісячних заявок на фінансування основних та додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців військової частини [NUMBER] за умови передачі йому в якості винагороди 10%\~ від загального завищення обсягу. Разом з тим, враховуючи те, що даний вирок не постановлений відносно [PERSON] , а постановлений на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим [PERSON] , обставини, що встановлені у вироку не мають приюдиційного значення і не можуть бути використані судом як підстава для звільнення від доказування щодо дій [PERSON] \~ (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). При визначенні суми збитків, завданих [PERSON] державі, позивач виходив з того, що він отримав незаконну винагороду - 10 % від [PERSON] від загальної суми завищеного фінансування військової частини [NUMBER] 7\~858\~970,66 грн. і даний висновок ґрунтується лише на показаннях [PERSON] , допитаного в якості свідка. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сума майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, не може ґрунтуватись лише на показаннях свідка, причому, пояснення щодо отримання 10% не підтверджене іншими належними доказами і є лише припущенням [PERSON] . Суд також приймає до уваги, що в первісному позові було зазначено суму у відшкодування 750\~000 грн., при цьому позивач стверджував,\~ що [PERSON] отримав від [PERSON] не менше цієї суми. В подальшому позивачем була уточнена сума у відшкодування шкоди 785\~897,06 грн. із посиланням на отримання відповідачем із рук в руки 10% від [PERSON] . Дані суми є приблизними, тому не можуть бути стягнуті з відповідача. Крім того, в дачі таких пояснень суд вбачає особисту зацікавленість [PERSON] , оскільки при укладенні угоди про визнання винуватості [PERSON] зобов`язався співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальних провадженнях, в тому числі і відносно [PERSON] , вчиняти дії, пов`язані із викриттям осіб, причетних до заволодіння коштами військової частини [NUMBER] , сприяти розшуку викрадених коштів, а відмова від співробітництва є порушенням даної угоди (а.с. 211 т.6). Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено відсутність всіх умов для відшкодування шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України - протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними і вина заподіювача шкоди, а також недоведення позивачем суми у відшкодування, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. При ухваленні даного рішення суд також враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Outcome: dismissed