Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи його тим, що 23.03.2017 року [PERSON] знався з місця реєстрації [ADDRESS] , оскільки фактично проживав та проживає за адресою [ADDRESS] . 10.08.2017 за заявою [PERSON] було складно акт про встановлення лічильника за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] , по об`єкту, який належить на праві власності відповідачу. Зазначений акт відповідач підписав, після проведення робіт по встановленню лічильника, оплативши замовлену послугу в повному обсязі. 10.08.2017 згідно з заявою відповідача товариство оформило договір про користування електричною енергією №231061518. Того ж дня, було оформлено Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності, як Додаток до Договору №231061518. Позивач вказує, що з дня оформлення даного договору згідно з п. 13 забезпечив надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором про користування електричною енергією, розпочав надавати інформацію про послуги, пов`язані, з електропостачанням, та про терміни обмежень і відключень. Позивач гарантував безпечне користування послугами, пов`язаними з електропостачанням, за умови дотримання відповідачем вимог правил безпечної експлуатації внутрішньої електромережі, електроустановок та побутових електроприладів. Регулярно повідомляв відповідача через засоби масової інформації та в місцях оплати за електричну енергію про зміни тарифів. На підставі п. 15 договору позивач щомісячно безплатно видавав/надсилав відповідачу квитанції на оплату електричної енергії та відповідні попередження про заборгованість та припинення надання послуг в разі відсутності оплати за отримані послуги. З будь-якими заявами, як власник даної квартири, відповідач до позивача не звертався, ні щодо припинення електропостачання, ні щодо укладення угоди про погашення заборгованості, або ж з заявою про припинення договірних відносин. Сплату за договором відповідач жодного разу не проводив, позивач на підставі наряду на відключення, припинив надання послуг з постачання електричної енергії. Позивач зауважує, що за період з 10.08.2017 по 19.11.2018 відповідач отримав 7390 кВТ, на суму 9633,72 грн. Спожиту електричну енергію відповідач не сплатив. Відповідно, за відповідачем у період з дати укладення договору до 19.11.2018 утворилась заборгованість в розмірі 9633,72 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 9633,72 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 817,84 грн. та 3 % річних в розмірі 571,66 грн. 08.02.2021 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явилась ,про час та місце слухання справи, повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через веб-портал Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів, 10.08.2017 року між сторонами було укладено договір про користування електричною енергією № 231061518. Того ж дня, було оформлено Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності, як Додаток до Договору №231061518. Сплату за договором відповідач жодного разу не сплачував, що підтверджується загальною картою споживача та за період з 10.08.2017 року (день укладення договору) до 19.11.2018 року [PERSON] отримав 7390 кВт, на суму 9633,72 грн. Спожиту електричну енергію відповідач не оплатив. За таких обставин, у відповідача у період з дати укладення договору до 19.11.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 9633,72 грн. Згідно з складеними позивачем розрахунками інфляційних втрат та 3 % річних на залишок заборгованості суму інфляційних втрат складає 817,84 грн., 3 % річних 571,66 грн. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» зверталось з вимогою до [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 9633,72 грн. Даних про сплату заборгованості в матеріалах справи не містяться. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312 (редакція яких чинна на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За замістом п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Статтями 13, 76, 80, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи наведене та беручи до уваги, що ПрАТ «Закарпаттяобленерго» доведено порушення та невиконання [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати вартості за спожиту електричну енергію, а відповідач жодних доказів відсутності у нього відповідної заборгованості суду не надав, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 9633,72 грн.; суму інфляційних втрат 817,84 грн. та 3 % річних 571,66 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2102 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved