Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач ТОВ «РАДА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за квартирну плату та житлово-комунальні послуги, посилаючи на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з червня 2014 року до липень 2015 року в загальній сумі 5 677 грн. 80 коп. Окрім того, ним ставиться вимога про стягнення 1 442 грн. 58 коп. - індексу інфляції та 107 грн. 67 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, пені - 2 780 грн. 22 коп., а всього - 10 008 грн. 28 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі; надав до суду уточнений розрахунок заборгованості таном на 21 грудня 2016 року (а.с.55), який просив врахувати при постановленні рішення суду. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 19 серпня 2016 року (а.с.22), в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив зменшити суму пені, нараховану на суму заборгованості. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговував даний будинок, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з травня по жовтень 2014 року в загальній сумі 2 695 грн. 23 коп. (а.с. 55). Судом взято за основу розрахунок заборгованості, проведений позивачем в редакції від 21 грудня 2016 року (а.с.55), оскільки останній відповідає періоду, який охоплює діяльність позивача по обслуговування вказаного будинку. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в період з травня по жовтень 2014 року щоденно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 2 695 грн. 23 коп. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 2 074 грн. 55 коп. - індексу інфляції та 27 грн. 95 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, 2 383 грн. 21 коп. - пені, а всього - 7 180 грн. 94 коп., яка підлягає задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, - 1 378 грн. 00 коп., що відповідає спірним правовідносинам. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: partial