Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи тим, що 30.06.2005р. в м. Києві по проспекту Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода, з участю автомобіля [NUMBER], який належав ПАТ «Київоблгаз» під керуванням [PERSON] та автомобіля Опель - Астра д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобілю Опель - Астра були заподіяні механічні пошкодження , а так як відповідно до умов договору страхування наземного транспорту від 22.11.2004р. №120-1191-1104 цей автомобіль був застрахований ЗАТ «Європейський страховий альянс», то сума страхового відшкодування була сплачена на користь власника автомобіля Опель -Астра [PERSON] За постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.06.2010р. було задоволено позов ЗАТ «Європейський страховий альянс» та з ПАТ «Київоблгаз» стягнуто суму 29703,32грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Оскільки [PERSON] під час ДТП знаходився в трудових відносинах з позивачем, позивач 18.12.2012р. здійснив оплату грошових коштів ЗАТ «Європейський страховий альянс» в сумі 29703,32грн. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що ст.. 1191 ЦК України передбачено право особи зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір встановлений законом, а тому просив суд стягнути з [PERSON] сплачену позивачем суму 29703,32грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача від позову не відмовився, пояснив, що право позивача зворотньої вимоги підтверджується тими обставинами, що винним в ДТП, що сталося 30.06.2005р. визнаний за рішенням Святошинського районного суду м. Києва - відповідач по справі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, послалися на те, що згідно з ст.. 132 КЗпП України за шкоду заподіяну підприємству при виконанні трудових обов»язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 30.06.2005р. в м. Києві по проспекту Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода, з участю автомобіля [NUMBER], який належав ПАТ «Київоблгаз» під керуванням [PERSON] та автомобіля Опель - Астра д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дані обставини повністю підтверджуються приєднаними до справи матеріалами: постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2005р., згідно з якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст.. 124 КпАП України, притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 51 грн. Відповідно до постанови Київського міжобласного апеляційного суду від 14.06.2010р. по справі № 13/324-08/19 скасоване рішення господарського суду Київської області від 03.12.2009р. та прийнято нове рішення, яким з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на користь ЗАТ «Європейський страховий альянс» стягнуто збитки у сумі 20148,10грн. та судові витрати. Згідно цієї постанови суду між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспортного засобу від 22.11.2004р. №120-1191-1104, яким автомобіль [PERSON] був застрахований від ризиків, пов»язаних з зберіганням та експлуатацією транспортного засобу. На підставі заяви страхувальника [PERSON] за розпорядженням вигодонабувача - ВАТ «Ощадбанк» страховиком було виплачено частину страхового відшкодування у розмірі 55000грн. в рахунок погашення за кредитним договором та страхове відшкодування у розмірі 23107грн. на користь [PERSON] Згідно з ст..993 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також, згідно з ст..27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. А тому, судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог ЗАТ «Європейський страховий альянс» . Згідно з платіжним дорученням №136 від 18.12.2012р. ПАТ «Київоблгаз» сплатив на користь ЗАТ «Європейський страховий альянс» за рішенням суду 29703,32грн. Відповідно до наказу по Білоцерківському управлінню по експлуатації газового господарства від 22.05.1992р. № 35 [PERSON] прийнято на роботу на посаду водія 1 кл. з 26.05.1992р. А згідно з наказом Білоцерківської філії по експлуатації газового господарства ВАТ по газифікації та газопостачанню «Київоблгаз» від 29.05.2006р. № 58 [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням, згідно ст..38 КЗпП України з 29.05.2006р. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України - роботодавець має відшкодувати щкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обов»язків. Суд, виходить з того, що на час виникнення ДТП, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем, автомобіль [NUMBER] належав ПАТ «Київоблгаз», а тому в силу вимог ст..1172 ЦК України та ст.. 27 Закону України «Про страхування» позивач відшкодував шкоду, завдану з вини відповідача га користь інших осіб. Сума відшкодування перевірена господарським судом і сторонами не оспорюється. Згідно з вищенаведеним, судом враховано, що в даному випадку відповідача не можна вважати особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки і несе відповідальність за шкоду перед потерпілим. Така особа може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ч.1 ст.. 1191 ЦК України , якою передбачено, - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В даному випадку позивач посилається на те, що йому належить право регресної вимоги, оскільки ним сплачено суму страховій компанії, а тому до нього переходить право стягнення цієї суми в порядку регресу з винної особи. Судом враховане і те, що ст..132 КЗпП передбачає, що за шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обов»язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної щкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Але, позивачем позовних вимог щодо відшкодування шкоди в розмірі середнього місячного заробітку працівника, до суду не подано, доказів розміру середньо - місячної заробітної плати відповідача, суду не надано, а тому суд, в даному випадку, вважає, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування і до задоволення не підлягають в повному обсязі. Також, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, підстав для повернення судових витрат не має.

Outcome: dismissed