Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити їх і відновити суттєво порушені права позивача шляхом зобов'язання відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку [NUMBER], оформленого на ім'я [PERSON], до того стану, в якому він був станом на 25.06.2015 року, тобто без врахування операцій по списанню грошових коштів 25.06.2015 року о 12:38 год. та того ж дня о 12:49 год. в сумі 7153,12 грн. Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним про що надав відповідні письмові заперечення, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON], є клієнтом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» і вересні 2013 року між ним та банком було укладено договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування, відповідно до якого було відкрито картковий рахунок в національній валюті України, оформлено та видано картку «Універсальна» [NUMBER] і ПІН-код до неї, а також встановлено кредитний ліміт у розмірі 8800,00 грн. На початку 2015 року позивачем було здійснено операцію по зняттю кредитних коштів в сумі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.) та згідно з умовами вищезазначеного договору, відповідно нараховану комісію в сумі 600,00 (Шістсот грн. 00 коп.). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, протягом першого півріччя 2015 року позивач періодично погашав кредитну заборгованість внесенням на свій картковий рахунок відповідних сум від 500,00 до 2000,00 грн. Згодом, 20.06.2015 року [PERSON] вніс на рахунок кредитної картки суму 2 000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), внаслідок чого залишок заборгованості склав 3780,00 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят грн. 00 коп.). Після чого, 25.06.2015 року позивачем внесено грошові кошти в сумі 2250,00 грн. на погашення кредитної заборгованості і вищевказнаі суми були зараховані на його рахунок, що підтверджується відповідними витягами з банківських розрахунків. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні того ж дня, 25.06.2015 року, з карткового кредитного рахунку [PERSON] о 12:38 год. було здійснено переказ на невідомий інший рахунок суми 4 752,00 грн. (4 942,80 грн. з урахуванням комісії банку) та після цього о 12:49 годині суму 2 126,00 грн. (2 211,04 грн. з урахуванням комісії банку), а разом двома переказами було знято 6 878,00 грн. (з урахуванням комісії банку 7 153,84 грн.), що призвело до залишку кредитної заборгованості станом на 25.06.2015 року у сумі 8 683,12 грн., замість попередньої суми у розмірі 1 530,00 грн. З приводу вищевказаних обставин справи, позивач звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів, які 25.06.2015 року були внесені до ЄДРДР за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та після проведення слідчі дії, винесено відповідну постанову від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження з підстав визначених у постанові. Так відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і задачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону держатель спеціального платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Відповідно до п.2 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705 (далі - Постанова), емітент зобов'язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п.3 Розділу 6 Постанови Банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Відповідно до п.7, 8 Розділу 6 Постанови Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Пунктом 9 Розділу 6 Постанови встановлено, що Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13.05.2015 року розглянув справу №6-71цс15, у якій висловив правову позицію, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем нарахована кредитна заборгованість на підставі шахрайських дій вчинених невідомими особами, що знайшло своє відображення у судовому засіданні, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь Держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved