Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 24.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CL-B02/G104/2007 від 11.12.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №CL-B02/G104/2007 від 11.12.2007 року. Відповідно до вищезазначеного кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит в сумі 16 636,10 дол. США. Відповідач в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, зокрема п.п.1.4, 1.5. Згідно п.1.5.1 частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). Дата остаточного повернення кредиту 11.12.2014 року. Банк свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем зобов'язання по кредитному договору не виконані, хоча строк повного повернення кредитних коштів настав 11.12.2014 року. Станом на 10.08.2017 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 305 837,08 грн. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні останніх відмовити, застосувавши до виниклих правовідносин загальний строк позовної давності в три роки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 24.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CL-B02/G104/2007 від 11.12.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №CL-B02/G104/2007 від 11.12.2007 року. Відповідно до вищезазначеного кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит в сумі 16 636,10 дол. США. Відповідач в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, зокрема п.п.1.4, 1.5. Згідно п.1.5.1 частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). Дата остаточного повернення кредиту 11.12.2014 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів, хоча строк повного повернення кредитних коштів настав 11.12.2014 року.Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, заборгованість відповідача за кредитним договором по тілу кредиту станом на 10.08.2017 року складає 2 556,77 дол. США, що станом на 10.08.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 65 771,64 грн. Згідно п.3.1.1. ст.3 частини 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту відповідачу нарахована пеня в розмірі 240 065,44 грн. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, оскільки сплата коштів на виконання зобов'язання мала проводитись позивачу. Згідно довідки-розрахунку станом на 10.08.2017 року останній платіж в розмірі 462,34 дол. США на погашення суми заборгованості було здійснено відповідачем 25.03.2014 року, а тому кінцевий строк позовної давності за вказаним кредитним договором становить 25.03.2017 року. З наданих позивачем документів неможливо встановити, чи погоджено сторонами з урахуванням положень ст.259 ЦК України збільшення позовної давності, а тому суд виходить з її загальних строків. За таких обставин у даному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості по тілу кредиту сплив 25.03.2017 року, а по пені - 25.03.2015 року, в той час як з даним позовом до суду позивач звернувся лише 06.11.2017 року. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону та зважаючи, що позивач пред'явив даний позов із пропуском строку позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed