Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача в справі у своїй позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 червня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] своєчасно не сплатила суму кредиту, відсотки за його користування, та інші витрати відповідно до умов договору, станом на 24 грудня 2015 року виникла заборгованість в сумі 21936 гривень 89 копійок, яка складається з наступного: - 14383,76 грн. - заборгованість за кредитом; - 6032,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1020,80 грн. - штраф (процентна складова). Тому представник позивача в справі просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі - 21936 гривень 89 копійок та судові витрати в сумі - 1378 гривень 00 копійок. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, заявивши клопотання в позовній заяві про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про виклик її до суду на 01 березня 2016 року, 28 березня 2016 року. Зі згоди представника позивача, який в своєму клопотанні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг (надалі - Умов та правил), а також Тарифами складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 6). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6 вказаних Умов та правил передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку Клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні Клієнтом строку платежів із будь-яких грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 08 червня 2011 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у справі кредит у розмірі 1500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В порушення умов вказаного кредитного договору відповідачка [PERSON] вчасно не вносила платежі за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 24 грудня 2015 року в сумі 21936 гривень 89 копійок яка складається з наступного: - 14383,76 грн. - заборгованість за кредитом; - 6032,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1020,80 грн. - штраф (процентна складова). В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Як слідує з вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Імперативним приписом ст. 625 Цивільного кодексу України чітко визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК Цивільного кодексу України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору. Як зазначалося вище, Умовами та правилами визначено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених договором, зокрема: прострочення сплати погашення кредиту та відсотків за його користування, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії і відсотків за його користування. Оскільки факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором відповідачкою підтверджується розрахунком заборгованості, суд приходить до висновку про обов'язок відповідачки [PERSON] нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту. Перевіривши правильність даних розрахунку, суд погоджується з розміром заборгованості за кредитом в сумі 143838,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6032,33 грн. а також штрафом (фіксованою частиною) в сумі 500 грн. Суд не погоджується з вимогами позивача у справі щодо стягнення з відповідачки [PERSON] штрафу (процентної складової) в сумі 1020,80 грн., й вважає що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з аналізу вказаної норми, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Умовами та правилами передбачено, що у разі порушення термінів платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф - 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Крім того, одночасне встановлення двох видів штрафів у вигляді процентної складової та фіксованої його частини свідчить про подвійну цивільно-правову відповідальність особи, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги «ПриватБанк» повинні бути задоволені частково, а саме повинно бути стягнуто з відповідачки в справі на користь позивача в справі лише заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та штраф в фіксованому розмірі, всього на загальну суму 20916,09 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: partial