Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] зазначивши, що відповідач, як мати, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, його долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позові. 24.11.2014 року дитина перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації. Вироком від 20.11.2014 року Чернігівського районного суду Запорізької області відповідача засуджено до покарання у виді позбавлення волі. 16.12.2014 року її сину розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації було встановлено опікуна - [PERSON] Дитина по теперішній час виховується у сім'ї опікуна. 24.05.2017 року [PERSON] було звільнено з місць позбавлення волі, але вона не має ні бажання, ні наміру для повернення дитини, оскільки в неї немає засобів до існування, а також облаштованого житла. З огляду на викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав на її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на його утримання на користь опікуна дитини, [PERSON], в розмірі ? частки всіх видів доходу, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 04.07.2017р. до досягнення ним повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав на дитину. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). Вироком від 20.11.2014 року Чернігівського районного суду Запорізької області її засуджено до покарання у виді позбавлення волі (а.с.12-13), звільнена 24.05.2017р. умовно-достроково на 2 місяці 27 днів (а.с.6). Наказом № 01-17/81 від 24.11.2014р. начальника служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації [PERSON] поставлено на первинний облік як дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с.7об), а наказом № 01-17/83 від 24.11.2014р. дитину передано на тимчасове проживання на період з 24.11.2014 по 23.01.2015р. [PERSON] (а.с.8об). Розпорядженням №388 від 16.12.2014р. голови Чернігівської районної державної адміністрації над [PERSON] встановлено опіку, [PERSON] призначено опікуном (а.с.11). Згідно висновку від 18.01.2017р. служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації, [PERSON], [INFO], має сприятливі умови для проживання, всебічного розвитку та виховання, опікун виконує свої обов'язки належним чином (а.с.16). Згідно висновку Чернігівської районної державної адміністрації, відповідача доцільно позбавити батьківських прав на сина [PERSON], [INFO], (а.с.9-10). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27, ст.19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно акту від 18.07.2017р. обстеження житлових умов дитини, мати після повернення з місць позбавлення волі з нею не проживає, не піклується, не забезпечує матеріально, не бере участь у вихованні. Таким чином, судом встановлено, що відповідач після звільнення з місць позбавлення волі безперервно, навмисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків протягом тривалого часу: не виявляє інтерес до існування свого сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. За таких обставин суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав. За положеннями ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Судові витрати слід розподілити згідно положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved