Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося 02.02.2015 р. до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 235801,76 (долар США), що за курсом 15,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2014 року складає 3548816,42 грн. за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 07.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору [PERSON] був наданий кредит в розмірі 97200,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений 07.02.2008 р. договір поруки, за який поручитель зобовязався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель не виконує вимоги банку щодо виконання зобовязань за кредитним договором, станом на 01.12.2014 р. утворилася заборгованість в розмірі 235801,76 доларів США. 19.08.2015 р. та 20.08.2015 р. до суду надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій банк просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 158195,25 (Долар США), що за курсом 21,75 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.08.2015 року складає 3440746,78 грн. за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування уточненого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р., яким були задоволені вимоги банку на суму 86676,79 доларів США. Станом на 17.08.2015 р. [PERSON] має заборгованість перед банком в розмірі 237327,99 доларів США, від цієї суми заборгованості віднімається сума за рішенням суду від 23.11.2012 р., тому заборгованість до стягнення становить 158195,25 доларів США. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 599 О від 13.02.2014 р., вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. Заяву адвоката відповідача про застосування строків позовної давності просила залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В судовому засіданні адвокат [PERSON], який діє від імені [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 15.09.2015 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 754, виданого на підставі рішення Кримської кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури від 15.02.2002 р. № 1, заявив клопотання про застосування строку позовної давності згідно з положеннями ст. 267 ЦК України, мотивуючи її тим, що боржник з 13.01.2009 р. не виконує свої зобовязання за кредитним договором, пятирічний строк позовної давності закінчився 14.01.2014 р., позивач звернувся до суду з позовом 26.01.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності. Також він зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки позивач кредитор 25.06.2010 р. звернувся з позовом до боржника про дострокове повернення суми кредиту, він змінив строк повернення кредиту, тобто виконання основного зобовязання, а тому згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України строк на звернення із вимогою до поручителя має обчислюватися тепер у 6 місяців, які починають відраховуватися саме з цієї дати. Отже, строк на звернення до відповідача як поручителя сплинув 25.12.2010 р. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1.1. п. 1 статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (нова редакція), публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та Позичальником ([PERSON]) укладений кредитний договір № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. банк зобовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видача готівки через касу на строк з 07.02.2008 р. по 04.02.2028 р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі кредит) у розмірі 97200,00 долл. США на наступні цілі: у розмірі 80000,00 долл. США на придбання нерухомості, а також у розмірі 17200,00 долл. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2. даного Договору. Відповідно до п. п. 8.3., 8.4. кредитного договору № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека квартири: 3-кімнатна квартира загальною площею 74,80 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Двадцять третього Серпня, 6уд. 43, кв. 42, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т. п., надані банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором. При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) та [PERSON] (боржник), [PERSON] (поручитель) укладений 07.02.2008 р. договір поруки № HAD0GK01270081. Відповідно до п. п. 1, 1.2. п. 1 договору поруки № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладання договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезгаданого договору про іпотечний кредит. Відповідно до п. п. 2.4.1. п. п. 2.4. п. 2 договору поруки № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. поручитель зобовязується: виконати за боржника зобовязання за договором про іпотечний кредит шляхом перерахування суми заборгованості боржника, вказаної кредитором, в рахунок погашення такої заборгованості, за реквізитами, вказаними в договорі про іпотечний кредит, у строки, зазначені в п. 2.1.1. з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобовязань за договором про іпотечний кредит. Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. п. 3 договору поруки № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. поручитель відповідає за зобовязаннями згідно з договором про іпотечний кредит перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Від [PERSON] надійшла заява на видачу готівки № 01 від 07.02.2008 р. на суму 80000,00 доларів США, еквівалент у гривні 404000,00 грн. 14.01.2015 р. за № 30.1.0.0/2 090 на адресу [PERSON] направлено повідомлення від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому зазначається, що 07.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, а в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки. Боржник не виконує свої зобовязання за кредитним договором, тому утворилася заборгованість за договором в розмірі 139696,16 доларів США, яку банк вимагає повернути в повному обсязі, що підтверджується реєстром № 10 поштових відправлень рекомендованих листів, претензій до боржників, запис за № 79. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р. по справі № 2 848/11 (головуючий суддя Аркатова К. В.) в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними відмовлено. Зустрічний позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення всіх зареєстрованих з жилого приміщення частково задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року в розмірі 667193,73 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч сто девяносто три гривні 73 копійки), в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви та виселення у розмірі 854,25 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду судового процесу 120,00 грн. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 20.03.2013 р. по справі № 2/2011/24/12, номер провадження № 22 Ц/790/1849/13 (головуючий суддя Гальянова І. Г.) рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 листопада 2013 року залишено без змін. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2013 р. по справі № 2011/17542/12 позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення задоволений. Вирішено звернути стягнення на квартиру загальною площею 74,80 кв. м., житловою плоїм 46,00 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Двадцять третього Серпня[ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року) публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вирішено виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які зареєстровані, та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Двадцять третього Серпня[ADDRESS]. зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в дольовому порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 643 грн. 80 коп. з кожного. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10.02.2014 р. по справі № 2011/17542/12, номер провадження 22 Ц/790/1648/14 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2013 року змінено. В позові публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зняття з реєстрації відмовлено. Для задоволення грошових вимог за договором кредиту від 07 лютого 2008 року № HAD0GK01270081 року в розмірі 153019 доларів США 12 центів початкову ціну предмета іпотеки трикімнатної квартири [ADDRESS] Серпня в м. Харкові встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10.02.2014 р. по справі № 2011/17542/12 набуло законної сили 10.02.2014 р., але було оскаржено відповідачами по справі до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Станом на 17.08.2015 р. у [PERSON] існують боргові зобовязання по погашенню кредиту за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. на загальну суму 237327,99 доларів США, з яких: 86586,98 доларів США заборгованість за кредитом; 57038,97 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2335,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 91367,04 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360 7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. За ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р. по справі № 2 848/11 були задоволені частково вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року в розмірі 667193,73 грн., тобто термін виконання зобовязання за кредитним договором банком було змінено і з моменту набрання рішенням суду про стягнення заборгованості, а це 20.03.2013 р., право банку на отримання процентів, штрафів, пені, комісій за кредитним договором припинилось. За ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. За ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, і кредитором боржника. За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. п. 4.2. п. 4 договору поруки № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р. порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за договором про іпотечний кредит. Кредитор (ПАТ КБ «ПриватБанк») на підставі ч. 1 ст. 543 ЦК України скористався своїм правом та предявив позов саме до боржника [PERSON], а не до поручителя та боржника про солідарне стягнення заборгованості із боржника та поручителя. Після набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р. по справі № 2 848/11 законної сили, 20.03.2013 р., строк дії кредитного договору припинився, тобто фактично і договір поруки припинився 20.03.2013 р. З вимогою до поручителя банк про повернення простроченої заборгованості за кредитним договором звернувся лише 14.01.2015 р., тобто майже через два роки по фактично припиненому договору, добровільно поручитель не виконав зобовязання за кредитним договором, тому банк звернувся до суду з даним позовом. На даний час наявні два рішення судів, які набрали законної сили по одному і тому ж кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р.: перше рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р. по справі № 2 848/11 (головуючий суддя Аркатова К. В.), яким стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року в розмірі 667193,73 грн., рішення набрало законної сили 20.03.2013 р. Друге рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2013 р. по справі № 2011/17542/12 (головуючий суддя Хайкін В. М.), яке частково змінено рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10.02.2014 р. по справі № 2011/17542/12, номер провадження 22 Ц/790/1648/14, яким для задоволення грошових вимог за договором кредиту від 07 лютого 2008 року № HAD0GK01270081 року в розмірі 153019 доларів США 12 центів звернуто стягнення на квартиру загальною площею 74,80 кв. м., житловою площі 46,00 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Двадцять третього Серпня[ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили 10.02.2014 р. Оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 р. по справі № 2 848/11 мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості за договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 р., а, відтак, строк договору закінчився, то між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини, тобто банк має право виключно на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовані, не гуртуються на нормах діючого законодавства та такі, що не підлягають задоволенню, але банк не позбавлений права звернутися до суду з позовом про отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed