Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач у грудні 2019 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 13 липня 2018 року уклали шлюб. У період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з травня 2019 року, сторони разом не проживають, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім`ї відсутні. Майнових спорів щодо поділу майна не має. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 13.07.2018 року Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 85. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2018 року було зареєстровано шлюб Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 85. Після реєстрації шлюбу позивач залишила прізвище « [PERSON] » (а.с.2). У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року за клопотанням позивача суд, ураховуючи її майновий стан, звільнив останню від сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Згідно із частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 142 ЦПК України). Ураховуючи, що позивач ухвалою суду була звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, з останнього на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, який мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 384 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. х 50%). На підставі викладеного та

Outcome: approved