Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.01.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2 та п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов»язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у звя»зку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п.п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», який додається до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами банку», які викладені на банківському сайтіhttp://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.п.5.5. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання виконав, а саме надав кредит [PERSON] в розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування за перевитрати платіжного ліміту, а також виплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач порушував вимоги п.п.5.5.1, 5.2, 5.6, 5.7, 6.4 Правил користування платіжною карткою та п.п.4.6, 5.3, 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, а також вимог ст.526, 527,530, 610, 615, 628, 629 ЦК України. У зв»язку із зазначеними порушеннями виконання зобов»язань заборгованість відповідача [PERSON] станом на 30.09.2015 року становить - 12338, 11 гривень та складається з наступного: 3772, 31 гривні - заборгованість за кредитом; 5989, 40 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1750, 78 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 250 гривень - штраф (фіксована частина); 575, 62 - штраф (процентна складова). На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов»язань і заборгованість не погашає Представник позивача Гнатюк А.Ю. позовні вимоги підтримує, просить задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вказаного договору він не укладав, карточку не активовував, заяви про бажання отримати кредитну картку не писав та не підписував, грошових коштів не знімав та не проводив оплату в рахунок їх погашення, просить відмовити за недоведеністю позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] просить в задоволенні відмовити за недоведеністю позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Вислухавши представника позивача, який позов підтримує в повному обсязі, відповідача та його представника, який просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю, оскільки з заявою про отримання кредитки відповідач не звертався, грошовими коштами не розпоряджався та не знімав їх, а також пропуском строку позовної давності, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 07 грудня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.01.2009 року. 09 березня 2016 року Чортківським районним судом винесено заочне рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. 17 квітня 2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подав суду письмову заяву про скасування заочного рішення від 09 березня 2016 року та ухвалою суду від 05 червня 2018 року заочне рішення від 09 березня 2016 року було скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального провадження. В підтримання позовних вимог банком було подано 05 липня 2018 року відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.10.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка додається до позову, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що під час складання позовної заяви сталась технічна помилка і в позовній заяві невірно вказали дату кредитного договору, так як відповідач уклав кредитний договір 27.10.2008 року, про що вбачається з заяви відповідача, а активував кредитну картку у 16.01.2009 року. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повністю дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов»язки самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід'ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не підписував та не укладав із ПАТ КБ «Приватбанк» жодних договорів 16.01.2009 року, і не міг фізично укладати, оскільки в період з 20.11.2008 року по 09.04.2009 року перебував на стаціонарному лікуванні в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області в Тернопільському обласному протитуберкульозному диспансері з основним діагнозом: рецидив туберкульозу легень зліва. В силу специфіки захворювання, йому було суворо заборонено залишати територію медичного закладу. Вказане підтверджується листом Тернопільського ОТД №191 від 19.04.2018 року, наданим на адвокатський запит №1 від 12.04.2018 року, та доданими до листа виписками. Із долученої до позову копії заяви на отримання картки «Універсальна» вбачається, що ця заява була складена та подавалась в Чортківському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» 16.01.2009 року, що в свою чергу є фізично неможливим, оскільки він в цей час перебував у с. Великі Гаї Тернопільського району. Вказує, що позивачем до позовної заяви долучено копію паспорта та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, завірену ним та представником ПАТ КБ «Приватбанк». Саме з цих копій документів, позивач, начебто, отримав його персональні дані. Однак, він стверджує, що копії цих документів були отримані позивачем, не в момент укладення вказаного договору, а 23.10.2008 року, тобто задовго до 16.01.2009 року, коли начебто був оформлений кредит. Він дійсно 23.10.2008 року посвідчував копії сторінок свого паспорта, коли звертався до Чортківського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання пенсійної карточки, але аж ніяк не для отримання кредиту. Зазначені обставини підтверджуються, в свою чергу, відповіддю Чортківського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області №1944/02 від 19.04.2018 року на адвокатський запит №3 від 13.04.2018 р., з якої вбачається, що пенсія перераховувалась на ПАТ КБ «Приватбанк» з 01.02.2009 року, а із заявою про призначення йому пенсії звертався 02.10.2008 року. Він взагалі не знав про те, що на його ім'я видано банківську картку «Універсальна», не підписував жодних заяв, не отримував банківської картки «Універсальна» на руки, не користувався нею та не знімав грошових коштів з вказаної картки. Вказує, що у заяві про оформлення кредитки на його ім.»я «персональні дані» - почерк не його, в графі «клієнт» та відмітка, що отримав кредитку 16.01.2009 року, на зворотній стороні зави - підпис не його. Представником позивача надана суду для огляду заява на видачу кредитної картки «Універсальна», зі змісту якої вбачається, що в графі «дата відкриття рахунку» стоїть 27.10.2008 року; в графі «кредитку та ПІН отримав» стоїть дата 16 січня 2009 року та два підписи в графі «дата» та «підпис». Однак, під час огляду наданих банком письмових доказів, а саме заяви про бажання оформити на своє ім.»я кредитку, бланк заяви 0011030400083150947, відповідач ствердно повідомив суд, що це не його почерк та не його підпис, та просив звернути увагу суд на його підпис, який міститься на копії паспорту, яка була посвідчена ним особисто при здачі документів в банк для оформлення пенсійної картки. Крім того відповідач [PERSON] стверджував, що на бланку «справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная», 55 дней льготного периода» номер бланку 06150805000831500955 , віл 16 січня 2009 року почерк не його та відповідно дата та підпис теж не його. При цьому не заперечував щодо надання зразків почерку та підпису для проведення почеркознавчої експертизи, про проведення якої з клопотанням до суду мав звернутись саме представник банку для доведення під ставності та правомірності позовних вимог. На пропозицію суду представникам банку, які приймали участь під час розгляду справи в суді - Мацковський В.С., Гнатюк А.Ю. з клопотанням про вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи не звертались, наполягали на тому, що ними надано суду достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження позову. Судом встановлено, що в період часу з 20.11.2008 року по 09.04.2009 року відповідач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільському обласному протитуберкульозному диспансері в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області закладі закритого типу, з основним діагнозом: рецидив туберкульозу легень зліва, що стверджується відповідною довідкою від 19.06.2018 року № 281 за підписом головного лікар В.Д.Рудика. Порушень режиму в період, на який банк посилається в позовній заяві 16.01.2009 року, не допускав, і фактично особисто активувати кредитку, тим більше заповнити відповідну заяву особисто, чи підписатись в бланку заяви про її отримання, не міг фізично, що свідчить по те, що подані представниками, як докази, вказані документи не заслуговують на увагу та не є належними та допустимими доказами для задоволення позову. З досліджених в судовому засіданні копій паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду на ім.»я [PERSON] вбачається, що вони дійсно були отримані позивачем від відповідача 23.10.2008 року, а не 16.01.2009 року, та сам відповідач [PERSON] підтвердив, що він надавав представнику банку такі копії, однак для оформлення картки для отримання пенсії, а не кредитки. Інших копій документів, які б стверджували протилежне, представниками банку суду подано не було. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні того факту, що відповідач заповнював та отримував банківську картку «Універсальна», а також підписувався про її отримання, а тим більше користувався нею та знімав грошові кошти, а надана суду виписка по рахунку на ім.»я [PERSON] не доводить того факту, що відповідач бажав оформити договір кредиту, отримав карту та користувався кредитом, а саме знімав кошти з кредитки, а тому суд вважає позовні вимоги банку недоведеними та безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, з поданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (картрахунок 547082988730581 від 27.10.2008 року) клієнта [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 27.10.2008 року, зміна кредитного ліміту відбувалась 16.01.2009 року, 14.01.2010 року;13.08.2010 року; 06.01.2011 року, 04.03.2011 року, 22.02.2012 року, 08.11.2012 року та строк дії кредитної картки визначено 10/12 - тобто жовтень 2012 року. Представником банку суду не надано жодного доказу про те, що банк звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу після вказаної дати та до часу подачі позову до суду - 07 грудня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до вимог ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо.) Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином суд вважає, що в даному випадку банком порушено строк позовної давності та клопотання про його поновлення представником банку не подано, що на думку суду є також самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed