Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 23.07.1984 р. по 02.02.2015 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 02.02.2015 р. його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: ХОЗЛ пилової етіології І ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. Основний діагноз. ІХС. Дифузний кардіосклероз. НК І ст. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик високий. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) II ст. з лікворно-венозною дисциркуляцією, вестибуло-атактичним і астено-невротичним синдромами. Правостороння вертеброгенна люмбоішіалгія з м'язово-тонічним синдромом. Остеохондроз і спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта з помірним обмеженням статики і ходи. Шийний остеохондроз з сенсорними порушеннями. ДОА колінних суглобів. Хронічний тонзиліт, ремісія. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Супутній діагноз. Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 13 від 16.02.2015 р. є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та загазованості. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 01.04.2015 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 30 %. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 13 від 16.02.2015 р., складеного комісією з розслідування професійного захворювання, відносно позивача, не встановлено осіб товариства, які допустили такі порушення. Доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що з 23.07.1984 р. по 02.02.2015 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 02.02.2015 р. його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (а.с. 6-7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 13 від 16.02.2015 р. (а.с. 9). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 01.04.2015 р., - ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 30 % (а. с. 10). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 30 % втрати професійної працездатності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial