Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 107/108 частини житлового будинку в [ADDRESS] (2/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1998 року, 5/6 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2010 року та 5/108 частини на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 11.08.2015 року). Відповідачу по справі належить 1/108 частина вказаного будинку (на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 11.08.2015 року). [PERSON] є його сестрою, спільно вони не проживають та не ведуть господарства, остання у спірному будинку не проживає. Між ними виникли непорозуміння щодо користування вказаним будинком, а саме: остання відмовляється оформити правовстановлюючі документи на належну їй частку, що, в свою чергу, не дає можливості це зробити йому. Він несе усі витрати по утриманню будинку та сплачує комунальні послуги. В добровільному порядку вони не можуть досягнути згоди щодо сплати грошової компенсації вартості 1/108 частини будинку, яка належить [PERSON] Даний будинок є неподільним, виділити в натурі 1/108 його частини неможливо, спільно проживати та користуватись даною квартирою з відповідачем неможливо, оскільки її частка є незначною. Посилаючись на наведене, позивач просив суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/108 частину житлового будинку в [ADDRESS], присудивши [PERSON] грошову компенсацію та визнати за ним право власності на 1/108 частини житлового будинку в [ADDRESS]. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просив залишити за ним судові витрати по справі. Відповідач позов визнала, про що свідчить протокол судового засідання Сквирського районного суду Київської області, згідно з яким під час допиту [PERSON] пояснила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 107/108 частини житлового будинку в [ADDRESS] (2/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1998 року, 5/6 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2010 року та 5/108 частини на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 11.08.2015 року). На підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 11.08.2015 року відповідачу по справі належить 1/108 частина вказаного будинку. Отже, спірне майно на даний час належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності, зокрема, позивачу [PERSON] належить 107/108 частини житлового будинку в [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] - 1/108 частини вищевказаного будинку. Отже, частка відповідача у спірному майні є незначною, в порівнянні з часткою, що належить позивачу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14, що згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, згідно до пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] попередньо вніс вартість частки відповідача в спірному майні (2262,10грн.) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області, що підтверджується квитанцією № 0.0.451263916.1 від 21.10.2015 року (а.с.18). За таких обставин, суд вважає, що наявні передбачені ст. 365 ЦК України підстави для припинення права [PERSON] на її частку у спірному майні. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/108 частину житлового будинку в [ADDRESS], присудження останній грошової компенсації, та визнання за позивачем права власності на 1/108 частини житлового будинку по [ADDRESS]

Outcome: approved