Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. 05.02.2020 року Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Котяша А.І., в інтересах держави в особі: фінансового управління Хорольської районної державної адміністрації звернувся до суду з вищевказаним позовом. У своїй заяві зазначив, що Хорольська центральна районна лікарня та Фінансове управління Хорольської райдержадміністрації не зверталися до суду з позовом про стягнення витрат Хорольської Центральної районної лікарні в розмірі 6 495,46 грн та 10 648,73 грн на стаціонарне лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що скоїв відповідач 09.12.2016 року, в результаті якого потерпілим були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Хорольської ЦРЛ з 09.12.2016 року по 04.01.2017 року, а [PERSON] - у період з 09.12.2016 року по 04.01.2017 року, вартість їх лікування склала 6 495,46 грн та 10 648,73 грн відповідно, які прокурор просить стягнути на користь фінансового управлянні Хорольської РДА, оскільки вказана медична установа фінансується фінансовим управлінням Хорольської РДА і витрати на лікування потерпілої відносяться до витрат місцевого бюджету. Судові витрати прокурор просив покласти на відповідача. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 15 липня 2020 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві на підставі статті 185 ЦПК України. Постановою Полтавського апеляційного суду від 31.08.2020 року апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Котяша Андрія Івановича задоволено та скасовано ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 15липня 2020 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Після задоволення самовідводу головуючого судді Коновода В.О., в результаті повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Старокожку В.П., який ухвалою від 16.10.2020 року прийняв справу до свого провадження та визначив розгляд справи в межах спрощеного позовного провадження. У судове засідання прокурор та представник фінансового відділу Хорольської районної державної адміністрації не з`явилися, представник фінансового відділу подав суду заяву, в якій позов підтримав, з підстав, зазначених у ньому, прохав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився повторно, незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подав, будь-яких інших клопотань чи заяв від відповідача не надходило. Третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Хорольська ЦРЛ» Хорольської районної ради Полтавської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примирення потерпілих з обвинуваченим. При цьому, судом встановлено, що 09.12.2016 р. близько 12 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , рухався поза населеним пунктом по другорядній дорозі зі сторони с. Коломійцеве Озеро Хорольського району Полтавської області в напрямку перехрестя з головною дорогою автошляху Т1709 Хорол - Оржиця у Хорольському районі Полтавської області та при виїзді із другорядної дороги на головну, не переконався в безпеці руху, під час проїзду нерегульованого перехрестя грубо порушив Правила дорожнього руху України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставин. Так, рухаючись поза населеним пунктом по другорядній дорозі зі сторони с. Коломійцеве Озеро Хорольського району Полтавської області, перед наближенням до виїзду на головну дорогу автошляху Т1709 Хорол - Оржиця у Хорольському районі Полтавської області, де розміщений дорожній знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», водій [PERSON] перед виїздом на головну дорогу не переконався в безпеці дорожнього руху, проявив неуважність та при виїзді із другорядної дороги на нерегульованому перехресті не зупинився і не надав дорогу водію автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що рухався по головній дорозі з боку м. Хорол Полтавської області в напрямку смт. Оржиця Полтавської області, внаслідок чого створив небезпеку для його руху і допустив з ним зіткнення. Внаслідок необережних дій [PERSON] пасажири автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Судом також встановлено, що [PERSON] вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ухвала суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примирення потерпілих з обвинуваченим набрала законної сили 13.11.2018 року. Як вбачається з довідки Хорольської центральної районної лікарні Полтавської області № 1389 від 16.11.2017 року [PERSON] у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями в період з 09.12.2016 року по 04.01.2017 року перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні, при цьому з 21.12.2016 року по 23.12.2016 року - у Відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Хорольської ЦРЛ, загальні витрати на її лікування становили 10 648,73 грн. З довідки Хорольської центральної районної лікарні Полтавської області № 1390 від 16.11.2017 року [PERSON] у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями в період з 09.12.2016 року по 04.01.2017 року перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні, витрати на її лікування становили 6 495,46 грн. Судом також встановлено, що Хорольська центральна районна лікарня та Фінансове управління Хорольської райдержадміністрації не зверталися до суду з позовом про стягнення витрат, понесених лікарняним закладом, на лікування потерпілих від злочину, що свідчить про неналежне виконання органами, які уповноважені звертатися з позовами зазначеної категорії в інтересах держави, своїх передбачених законом обов`язків. За інформацією фінансового управління Хорольської райдержадміністрації Хорольська центральна районна лікарня повністю утримується за рахунок коштів районного бюджету. Таким чином, витрати на лікування потерпілої відносяться до витрат Хорольського районного бюджету. Норми права, застосовані судом. Згідно зі п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). За змістом ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, який затверджений постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, та ст.1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Згідно зі ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що вина відповідача у заподіянні потерпілим [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень пілтверджена судовим рішенням від 05.11.2018 року та доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача, тобто вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та отриманням потерпілими тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я та вимагали лікування потерпілих у травматологічному відділенні Хорольської ЦРЛ з 09.12.2016 року по 04.01.2017 року. Позивачем підтверджені витрати на стаціонарне лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] від злочину, заподіяного відповідачем, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та визнає, що право позивача в особі фінансового управління Хорольської РДА було порушено через дії [PERSON] , а тому з останнього підлягають стягненню витрати на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] в розмірі 10 648,73 грн та 6 495,46 грн відповідно. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при подачі до суду позову про відшкодування коштів, затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, судовий збір складає 2 102,00 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved