Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. З 15.02.2016 р. позивач працювала на посаді юрисконсульта логістичного відділу Управління врегулювання майнових збитків та ризиків-аудиту в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». В період роботи у відповідача з заробітної плати [PERSON] , погрожуючи звільненням, керівництвом системно здійснювались відрахування. З будь - якими наказами з цього приводу позивач не була ознайомлена. З 10.11.2017 р. [PERSON] звільнена та під час розгляду справи про стягнення заробітної плати дізналась про наявність договору добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) № 000000001.16 від 31.05.2016 р. Позивач вважає, що останній має бути скасовано та визнано недійсним. За своєю природою даний договір, укладений відповідачем є одностороннім правочином. Відповідно до ч. 1 п. 2 Договору застрахованими за цим договором є фізичні особи, що є співробітниками та/або родичами співробітниками страхувальника. При цьому, відповідач в односторонньому порядку надала обов`язки по сплаті страхових платежів застрахованим особам без їхньої згоди. Варто зауважити, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» своїм співробітникам казало, що за цей договір саме сплачує всю суму коштів, натомість в односторонньому порядку почало недоплачувати заробітну плату, що дає підстави для застосування положень ст. 230 ЦК України. Крім того, позивач всупереч положенням ст. 18 Закону України «Про страхування» не подавала письмову заяву щодо наміру укласти договір страхування. Також оскаржуваний договір взагалі не прописаний вигодонабувач, перелік страхових випадків, умови здійснення страхових виплат , причини відмови у страховій виплаті, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, підписів сторін - що не відповідає положенням ст. 16 Закону України «Про страхування» і дає підстави відповідно до ст. 203,215 ЦК України для визнання договору недійсним. За таких обставин представник позивача просить суд визнати недійсним договір добровільного медичного страхування № 0000000001.16 від 12.05.2016 року, укладений акціонерним страховою компанією «ІНГО Україна» в особі заступника Голови Правління [PERSON] та акціонерною страховою компанією «ІНГО Україна» в особі Голови Правління [PERSON] та покласти на відповідача судові витрати. Провадження у справі відкрито16.09.2019 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.. Від представника відповідача надійшов відзив на позов. Представник ПрАТ «АСК «ІНГО України» зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні. Так, відповідачем було укладено спірний договір. Застрахованими за цим договором є фізичні особи, що є співробітниками та/або родичами співробітників Страхувальника. 10.05.2016 р. позивачем було подано заяву про страхування, в якій вона просила серед іншого відраховувати сплату страхової премії із заробітної плати рівними частинами, та зазначила, що з умовами страхування ознайомилась. За заявою позивача протягом 2016-2017 років із її заробітної плати утримувались страхові платежі по 111,12 грн. щомісячно. За спірним договором позивачу надано медичні послуги на суму 4 248,60 грн., вартість яких відшкодовано позивачу. Твердження позивача щодо не надання згоди на укладення договору спростовуються висновками Київського апеляційного суду м. Києва у справі № 755/11093/18, які містяться у постанові від 04.062019 р. Зміст спірного договору та його умови відповідають положенням Закону України «Про страхування» інших нормативно - правовим актам України. Крім того, позивачем не вказано які саме обставини було замовчено стороною - відповідачем, існування яких перешкоджало вчиненню правочину. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не скористались правом надати відзив на позов. Представниками третіх осіб пояснення по суті спору не подавались. В судовому засіданні задоволено клопотання представника Національного банку України про залучення фінансової установи, як правонаступника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до участі у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просив відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки їх поважність не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Представник Національного банку України надав пояснення по суті справи, вказавши на те, що дії страхової компанії не свідчать про порушення вимог закону. Представники Генеральної прокуратури України, Головного управління держпраці у Київській області просили розглядати справу за їх відсутності. Офіс великих платників податків державної фіскальної служби не направив в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 12.05.2016 р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страховик) в особі [PERSON] та ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страхувальник) в особі Голови Правління [PERSON] було укладено договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) № 0000000001.16. Відповідно до положень ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з, серед іншого, життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування), як це визначено ч. 1 ст. 980 ЦК України. За умовами зазначеного договору, було застраховано майнові інтерес, що не суперечать закону, пов`язана з життям, здоров`ям працездатністю застрахованих осіб. Як вбачається з п. 2.1. договору страхування, застрахованими є фізичні особи, що є співробітниками Страхувальника. Так, відповідно до п. 1.2. договору страховик взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку оплачувати медичні, профілактичні послуги, або лікарські засоби, що надаються застрахованим особам у відповідності з обраним страхувальником переліком програм, що формують програму страхування. При цьому, обсяг медичних послуг, що оплачуються страховиком, визначається Правилами обраною Страхувальником при укладанні договору програмою страхування (п. 1.3. договору). Представник позивача зазначає, що [PERSON] не надавала згоду на укладання договору, але відповідач в односторонньому порядку поклав обов`язки по сплаті страхових платежів на застрахованих осіб за угодою, яка не містить обов`язкових пунктів договору. В судовому засіданні встановлено, і це не заперечується учасниками процесу, що [PERSON] , яка перебувала у трудових відносинах із відповідачем ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» входила до переліку застрахованих за спірним договором осіб - Додаток № до Договору. Так, відповідно до положень ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. За приписами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Застраховані особи можуть набувати прав і обов`язків страхувальника згідно з договором страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім`я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім`я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. В свою чергу положеннями ст. 18 Закону України «Про страхування» визначено, що для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Як вбачається зі спірного договору, а саме п. 2.1. свою згоду на укладення щодо них цього договору страхування, Застраховані особи надають шляхом подання заяви за формою, встановленою страховиком. Заява Застрахованої особи є такою, що подана в належній формі, якщо вона направлена з робочої електронної адреси співробітника Страхувальника на електронну адресу співробітників Управління по роботі з персоналом [INFO] [INFO]. Як свідчить п. 6.2. договору всі додатки до Договору є його невід`ємною частиною: додаток № 1 Умови страхування, додаток № 2 - Програма страхування, Додаток № 3 - Заява, Список застрахованих, Додаток № 4 - Список виключень, Додаток № 5 -Опитувальний лист - для юридичних осіб Так, Дніпровським районним судом м. Києва 13.03.2019 р. було задоволено позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. За результатами розгляду апеляційної скарги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» рішення суду першої інстанції скасовано у задоволенні позову відмовлено. При цьому судом встановлено, що [PERSON] подала відповідачу заяву, в якій просила укласти щодо неї договір страхування за класом ДМС Люкс, сплату страхової премії просила відраховувати із заробітної плати рівними частинами, та зазначила, що з умовами страхування ознайомилась. На підставі поданої позивачкою заяви остання була прийнята на страхування за договором добровільного медичного страхування № 0000000001.16 від 12.05.2016 р. За договором страхування № 0000000001.16 від 12.05.2016 р. надано [PERSON] медичних послуг на суму 4 248,60 грн., вартість яких відшкодовано страховиком. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що договори страхування укладались між страховиком ПрАТ «АСК «ІНГО України» та страхувальником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Разом з тим договори містять додаток, в якому перелічені особи, в тому числі [PERSON] , з якими укладено договори добровільного медичного страхування. Отже, страхувальник шляхом підписання заяви приєднався до договору страхування. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, як це визначено ст. 230 ЦК України. Разом з тим, та з огляду на обставини встановлені судом, відсутня можливісь покласти в основу рішення доводи сторони позивача щодо обману до якого вдався відповідач, а саме - сплати страхового внеску, оскільки [PERSON] були відомі умови договору, вона визначилась з програмою страхування та надала згоду на відповідні відрахування. Також суд не може погодитись і з доводами представника позивача щодо порушення положень Закону України «Про страхування», що в свою чергу є підставою для визнання договору недійсним в розумінні положень ст. ст. 203,215 ЦУ України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України. За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так, як вже зазначалось, [PERSON] подано ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» заяву за формою, встановленою страховиком, висловлена згода на приєднання до договору, який складається з умов страхування, що включає в себе права та обов`язки сторін, процедури, порядок здійснення та причини відмови у здійсненні виплат страхової виплати та страхового відшкодування, програми страхування, списку застрахованих осіб, списку виключень, що є невід`ємними частинами угоди і містять положення, передбачені Законом України «Про страхування», в тому числі і підписи сторін . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до ст. 12 ЦПК України. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що представником позивача н доведено обставин, з якими чине законодавство України передбачає можливість визнання угоди недійсною, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні заявлених вимог. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed