Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (далі - ТОВ «Кушнер») через представника звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покладено наступне. Між ТОВ «Кушнер» (постачальник) та ФОП [PERSON] (покупець) було укладено Договір поставки №310123 від 11.12.2012 року (далі - Договір). На момент подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача перед позивачем за поставку товару згідно Договору складає 8035, 61 грн. Відповідачем не було сплачено коштів за поставлений товар по Договору відповідно до видаткових накладних №ВН-К22349 від 14.06.2016 року - в сумі 3978,38 грн.; №ВН-К18781 від 20.05.2016 року - в сумі 4057,23 грн. 22.09.2017 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. №2209-2 від 20.09.2017 року з проханням сплатити заборгованість в сумі 8035,61 грн. протягом десяти днів з моменту отримання даної претензії, однак, відповідач жодним чином не відреагувала. Згодом, з інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачу стало відомо, що ФОП [PERSON] було припинено підприємницьку діяльність, згідно запису в реєстрі №20660060005031427 від 30.01.2015 року, яким було порушено п.8 Розділу VIII Договору. З огляду на викладене, позивач ТОВ «Кушнер» через представник звернулось до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кушнер» 10320,71 грн., з яких: суму боргу, що складає 8035,61 грн.; пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, що складає 1246,33 грн.; інфляційне збільшення суми боргу, що складає 515,99 грн.; 3% річних від суми боргу за весь час прострочення, що складає 121,00 грн.; штраф в розмірі 401,78 грн.; - стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1600 грн. Ухвалою судді від 11.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача ТОВ «Кушнер» належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, конверт із судовою повісткою про виклик, ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками повернувся до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 11.12.2012 року між ТОВ «Кушнер» (постачальник) та ФОП [PERSON] (покупець) було укладено Договір поставки №310123 (далі - Договір) ( а.с. 14-16). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] не було сплачено коштів за поставлений товар по Договору відповідно до видаткових накладних №ВН-К22349 від 14.06.2016 року - в сумі 3978,38 грн. (а.с. 17); №ВН-К18781 від 20.05.2016 року - в сумі 4057,23 грн. (а.с. 20), хоча продукцію, передбачену Договором, нею було отримано. Відповідно до п.1 Розділу І Договору, постачальник зобов'язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно, тощо). Згідно з п. 2 Розділу 1 Договору, під терміном продукція в даному договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ЗАТ «Оболонь», ДП «Пивоварня Зіберта», ВАТ «Охтирський пивоварний завод», ДП «Красилівське», ЗАТ «Бершадський пиво комбінат» та ВАТ Севастопольський пиво безалкогольний завод». Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Договору, відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язується у термін 7 (сім) календарних днів повністю оплатити всю отриману продукцію. Відповідно до п.1 Розділу І Договору, постачальник зобов'язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно, тощо). Згідно з п.6 Розділу І Договору, договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року. Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Договору, відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язується у термін 7 (сім) календарних днів повністю оплатити всю отриману продукцію. Згідно п.1 Розділу VI Договору, у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантаження продукції, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантажену продукцію та штраф у розмірі 5% від вартості невчасно оплаченої продукції. За прострочення оплати за неповернену зворотну тару, яка продана покупцю на умовах цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від заставної ціни неповерненої зворотної тари за кожен календарний день прострочення платежу та штраф у розмірі 5% від заставної ціни невчасно оплаченої зворотної тари. При подальшому надходженні коштів від покупця в першу чергу погашається пеня та штрафи. У відповідності до п.8 Розділу VIII, у випадку зміни банківських, податкових або юридичних реквізитів, а також статусу постачальника або покупця, сторони зобов'язуються повідомити про це один одного в письмовій формі в триденний строк з моменту настання таких змін та надати копії відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Сторона, що вчасно не була сповіщена про вищевказані зміни, не відповідає за настання негативних наслідків. Винна сторона несе повну відповідальність за не повідомлення іншої сторони й зобов'язується відшкодувати всі збитки, заподіяні іншій стороні по даному договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, сума заборгованості позивача за Договором становить 10320,71 грн., з яких: сума боргу -8035,61 грн.; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення - 1246,33 грн.; інфляційне збільшення суми боргу - 515,99 грн.; 3% річних від суми боргу за весь час прострочення - 121,00 грн.; штраф - 401,78 грн. (а.с. 6-7). Для врегулювання спору у досудовому порядку 22.09.2017 року позивачем ТОВ «Кушнер» було направлено відповідачу претензію за вих. №2209-2 від 20.09.2017 року з вимогою про сплату заборгованості в сумі 8035,61 грн. протягом десяти днів з моменту отримання даної претензії (а.с. 24-25), однак, відповідач жодним чином не відреагувала. Як встановлено судом, ФОП [PERSON] було припинено підприємницьку діяльність згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20660060005031427 від 30.01.2015 року, про що всупереч вимогам п.8 Розділу VIII Договору, не було повідомлено ТОВ «Кушнер». Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі ст. ст. 11, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved