Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач у вересні місяці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житлом в квартирі [ADDRESS], стверджуючи, що відповідач в жовтні 2015 року добровільно з своєї ініціативи звільнив квартиру, не користується житлом, не несе витрат по утриманню квартири, його фактичне місце мешкання їй- Комаровій І.О. не відоме. Позивач ( її представник) до судового засідання не зявився, представник позивача надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач до судового засідання не зявися, про час і місце слухання справи сповіщений відповідно до вимог закону, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 11 березня 2016 року. В період перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 6 листопада 2009 року. Після розірвання шлюбу 3 червня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. Після оформлення договору відчуження квартири відповідач не оформив зняття з реєстраційного обліку по вищевказаній квартирі. Позивач доводить, що наявність у [PERSON] реєстрації по належній їй- Комаровій М.О.- квартирі порушує право користування і володіння квартирою - позивач повинна сплачувати комунальні послуги по квартирі з розрахунку усіх осіб, що мають реєстрацію, а не фактично проживають в квартирі і це для неї є суттєвими витратами, тому як крім заробітної плати інших доходів позивач не має і самотужки утримує і виховує двох неповнолітніх дітей. На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: довідку з місця проживання і реєстрації, рішення Київського райсуду м.Одеси від 11.03.2016 року про розірвання шлюбу, договір купівлі-продажу квартири від06.11.2009 року і договір купівлі-продажу 1\\2 частини квартири від 03.06.2016 року, акт про не проживання відповідача в квартирі, складений сусідами позивача та посвідчений головою правління ЖБК «Дружба» щодо не проживання [PERSON] [INFO] з жовтня 2015 року. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Надані суду докази безперечно свідчать, що [PERSON] не проживає в [INFO] більше року, не цікавиться цим житлом, не несе витрат на утримання квартири, наявність у відповідача реєстрації по квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника цієї квартири, тому суд визнає, що [PERSON] втратив право користування жилою площею в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу права користування жилою площею регулюються ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України.

Outcome: approved