Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача житлову субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг у сумі 14839,45 грн. за періоди з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року та з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року, посилаючись що відповідачем при оформленні субсидії подано недостовірні дані про доходи та майновий стан, а саме заповнюючи декларацію не повідомив про членів сім`ї зі складу домогосподарства, зокрема не вказала доходи чоловіка. В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в управлінні перебувала [PERSON] як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг. На підставі проведеної перевірки було виявлено, що відповідач, який проживає за адресою: [ADDRESS] надала недостовірну інформацію про доходи та майновий стан, а саме заповнюючи декларацію не повідомила про членів сім`ї зі складу домогосподарства, зокрема не вказала доходи чоловіка, що призвело до надміру нарахованих коштів у сумі 14839,45 грн., відповідачеві надсилалися вимоги № 207-1 від 11.03.2020 року та № 207 від 16.09.2019 року повернути надміру сплачені кошти, але вони залишилися без реагування, тому з метою захисту державних інтересів просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, а також надала суду квитанцію про часткову оплату відповідачем боргу на суму 4582,40 грн. Відповідач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала , позовні вимоги не визнала , вказала, що надала відомості про чоловіка в декларації та нічого не приховувала. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , [INFO] , адреса [ADDRESS] перебувала на обліку в управлінні як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг. Вона подала заяву про призначення житлової субсидії від 17.10.2016 року, [PERSON] , [INFO] , а також 17.10.2016 року подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. При оформленні субсидії [PERSON] , [INFO] подано недостовірні дані про доходи та майновий стан, а саме заповнюючи декларацію не повідомила про членів сім`ї зі складу домогосподарства, зокрема не вказала доходи чоловіка, тому суд не може взяти до уваги пояснення відповідача про те, що вона вказала всі відомості про чоловіка, адже з декларації, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 21) від 17.10.2016 року відсутні відомості про чоловіка відповідача, лише про неї та сина. На підставі проведеної перевірки було виявлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , надала недостовірну інформацію про доходи та майновий стан, а саме заповнюючи декларацію не повідомила про членів сім`ї зі складу домогосподарства, зокрема не вказала доходи чоловіка, що призвело до надміру нарахованих коштів у сумі 14839, 45 грн., за періоди з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року та з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року. Відповідачеві надсилалися вимоги № 207-1 від 11.03.2020 року та № 207 від 16.09.2019 року повернути надміру сплачені кошти. До суду представником позивача надано рахунок на суму 4582, 40 грн., який сплачено відповідачем в рахунок погашення надміру виплачених коштів. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказана стаття містить загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 5 березня 2018 року у справі № 541/1153/17. Оскільки відповідач надала недостовірні відомості про доходи та майновий стан, а саме заповнюючи декларацію вона не повідомила про членів сім`ї зі складу домогосподарства, зокрема не вказала доходи чоловіка, внаслідок чого, незаконно отримала соціальну допомогу (субсидію), яка відповідно до вимог закону підлягає поверненню, але добровільно сплатила суму боргу в розмірі 4582,40 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме на суму 10257,05 копійок. Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеної частини позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial