Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі за текстом - Банк) звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2010 року між Банком та відповідачем укладено договір № б/н, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 22383 гривні 92 копійок, з яких: 1762 гривні 04 копійки - заборгованість за кредитом, 16079 гривень 79 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3000 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2042 гривні 09 копійок - штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22383 гривні 92 копійки, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача Сафір Ф.О., належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявс належним чином. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 лютого 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. На підставі п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду щодо зміни кредитного ліміту за рішенням Банка та погодився з тим, що Банк має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В подальшому кредитний ліміт було збільшено. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого перед позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 31 жовтня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 22383 гривні 92 копійок, з яких: 1762 гривні 04 копійки - заборгованість за кредитом, 16079 гривень 79 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3000 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2042 гривні 09 копійок - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 611 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved