Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогами про стягнення заборгованості на користь позивача за наступними договорами: № 7151/370 -13 в розмірі 1100000,00 грн.; №29776/12-13 в розмірі 150000,00 доларів США; № 34995/370-13 в розмірі 1200000,00 грн.; № 300131/5180/3-14 в розмірі 1000000,00 грн.; №300131/6412/3-14 в розмірі 52000,00 доларів США. Позов мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем були укладені вищевказані договори на виконання умов яких позивачем були внесені грошові кошти в національній та іноземній валюті у вищевказаних розмірах і строк дії всіх договорів закінчився ще в 2014 році. Разом з тим, по закінченню строку дії договорів, позивач неодноразово звертався до адміністрації відповідача з проханням повернути належну йому суму банківських вкладів, однак відповідач належні кошти позивачу так і не повернув. На підставі зазначеного, позивач вважає дані дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як споживача та умови укладеного між сторонами договорів, а тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав письмові заперечення в яких посилався на те, що банк визнано неплатоспроможним, відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку, а позивачу була здійснена виплата суми гарантованого відшкодування у розмірі 200000,00 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 24 травня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 7151/370-13. На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 1100000,00 грн. на строк з 24.05.2013 по 29.05.2014, при цьому банк нараховує і сплачує вкладнику 21,00 % річних. Також, 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» № 29776/12-13 та додаткову угоду від 15.11.2013 визначення номеру карткового рахунку. На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 150000,00 доларів США на строк з 10.10.2013 по 10.10.2014, при цьому визначено, що банк нараховує і сплачує вкладнику 11,00 % річних. Крім того, 15 листопада 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 34995/370-13. На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 1200000,00 грн. на строк з 15.11.2013 по 20.11.2014, при цьому визначено, що банк нараховує і сплачує вкладнику 20,50 % річних. Також, 29 січня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» № 300131/5180/3-14 та додаткову угоду від 29.01.2014 про визначення номеру карткового рахунку. На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 1000000,00 грн. на строк з 29. 01.2014 по 29.04.2014, при цьому визначено, що банк нараховує і сплачує вкладнику 23,00 % річних. До того ж, 3 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/6412/3-14. На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 52000,00 доларів США на строк з 3.02.2014 по 3.05.2014, при цьому визначено, що банк нараховує і сплачує вкладнику 9,50 % річних. Також встановлено, що після закінчення строку дії вищевказаних договорів, а саме: 6.11.2014, 9.10.2015 сторона позивача зверталась до відповідача з заявами про повернення (видачу) належної суми вкладу та відсотків. Однак, відповідач вимогу позивача про повернення вкладу станом на день звернення до суду не виконав. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З іншого боку на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» від 17 вересня 2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, згідно з яким з 18 вересня 2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит». Вимоги ч. 1 ст. 1074 ЦК України передбачають, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Так, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, через застосування спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, до вказаних правовідносин застосовується Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В даному випадку, не залежно від того звертався позивач щодо отримання сум вкладу до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою. Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.. 52 Закону України «Про систему систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Отже, відшкодування решту коштів позивачу здійснюється у відповідності до процедури, яка передбачена спеціальним Законом. Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги є передчасними. Оскільки з 18 вересня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, а строк дії Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, закінчився, позивач скористалась своїм правом та отримала належну їй суму виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку, а саме: [PERSON] від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно реєстру боргових зобов»язань відповідача отримано 200000,00 грн. Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 3, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК Українист.ст. 525, 526, 1058, 1074 ЦК України, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

Outcome: dismissed