Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН КАРД ЦЕНТР» (далі по тексту ТОВ «ГРІН КАРД ЦЕНТР») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 112812 грн. боргу за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг і 217727 грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2013 р. позивач і відповідач уклали договір № ДВ2012/01-05-2013/1 про надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно цього договору позивач на договірній основі зобов'язався сприяти отриманню відповідачем імміграційного статусу від посольства США, при цьому позивач зобов'язався повідомляти відповідачеві інформацію щодо імміграційних вимог, а відповідач зобов'язався виконувати всі вимоги щодо імміграційної процедури, обумовлені в цьому договорі. Свої зобов'язання з цього договору позивач перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідно до розділу 5 відповідач зобов'язався оплатити повну вартість договору в розмірі 68 460 грн., що становило 8 400 доларів США на день укладення цього договору. В п. 4.1. вказано, що при суттєвій зміні курсу гривні до долара США (+/- 5%) ціна договору підлягає індексації. Отож, індексована ціна договору з урахуванням курсу 13,43 долара США до гривні становить 112 812 гривень. 20.08.2014 р. після кількох звернень телефоном, відповідачеві було надіслано претензію з вимогою виконати зобов'язання щодо оплати за надані інформаційно-консультаційні послуги. Однак на сьогоднішній день відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань згідно вищезазначеного договору. У розділі 5 зазначено, що Клієнт (відповідач) несе матеріальну відповідальність перед Консультантом (позивачем) за несвоєчасну оплату послуг згідно Договору у розмірі 1% від суми контракту за кожен день затримки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить позов задоволити, розгляд справи провести на підставі доказів, доданих до позовної заяви, і без участі представника позивача. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с. 23-25), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні не подавав. У зв'язку з цим, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у зв'язку із неповідомлення відповідачем суду про причини неявки в судове засідання, наявністю згоди представника позивача на заочний розгляд справи, з метою розгляду справи в розумні строки, як того вимагає ст. 157 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми діючого законодавства приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Частиною 2 статті 527 ЦК України визначено, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 1 та 3 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Судом встановлено, що 25.06.2013 р. ТОВ «ГРІН КАРД ЦЕНТР» (далі - «Консультант») і [PERSON] (надалі - «Клієнт») уклали договір № ДВ2012/01-05-2013/1 про надання інформаційно-консультаційних послуг (а.с. 5-6) згідно якого Клієнт отримує, а консультант на договірній основі зобов'язується сприяти отриманню Клієнтом імміграційної візи від посольства США, шляхом здійснення консультування (надання інформаційно-консультаційних послуг). Розділами 2 і 3 цього договору визначені права і обов'язки сторін, розділами 4 і 5 договору визначено ціну договору, порядок і терміни проведення розрахунків. Відповідно до п. 2.1.3 договору консультант зобов'язаний після закінчення терміну або припинення дії цього договору скласти та передати Клієнту акт приймання-передачі інформаційно-консультаційних послуг Згідно п 3.1.5 договору Клієнт зобовязаний у повному обсязі та своєчасно оплатити Консультантові вартість інформаційно-консультаційних послуг за ціною, що встановлена у розділі 4 цього договору, під час підписання акта приймання-передачі інформаційно-консультаційних послуг. Часом завершення надання інформаційно-консультаційних послуг щодо імміграційного процесу Клієнта вважається момент підписання Клієнтом та Консультантом акту приймання-передачі наданих послуг, який є невід'ємною частиною цього Договору - п 8.2 договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу претензію про стягнення суми боргу за невиконання договірних зобовязань (а.с 7-8), яку останнім було отримано (а.с. 9), проте, позивачем не подано до суду акту приймання-передачі інформаційно-консультаційних послуг, який би був підписаний сторонами договору. Позивачем не надано суду доказів того, що своє зобов'язання перед відповідачем він виконав належним чином, тобто належним чином надав відповідачу послуги щодо сприяння в отриманні імміграційної візи від Посольства США. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 509, 524, 526, 527, 615 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed