Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач у квітні 2019 року звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що у період з 03.08.2001 року перебувала у трудових відносинах з ДП «УКРЖИТЛОСЕРВІС». Наказом № 6 від 11.01.2019 року була звільнена за згодою сторін. Проте, у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку.. На підставі чого, позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.09.2019 року, просить стягнути з ДП «УКРЖИТЛОСЕРВІС» заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2018 року по січень 2019 року в сумі 9707,21 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 10 809,15 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 17 687,31 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 27.06.2019 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надавав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З урахуванням позиції позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 03.08.2001 року перебувала у трудових відносинах з ДП «УКРЖИТЛОСЕРВІС». Наказом №100 від 09.08.2001 року була зарахована на посаду пробиральниці, що вбачається із трудової книжки позивача. Наказом № 6 від 11.01.2019 року позивач була звільнена з посади за згодою сторін (ст.36 п.2 КЗпП України). Однак, в день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку. Встановлено, що на час розгляду справи існує заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2018 року по січень 2019 року в сумі 9707,21 грн. та не виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 10 809,15 грн. За змістом ст. 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, підлягає стягненню заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 687,31 грн. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, за змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved