overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернулася до суду з|із| позовом на обґрунтування позову зазначає, що 28.07.2006 року малолітня [PERSON] стала власницею 3/10 частин житлового будинку [ADDRESS]. 31.10.2008 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] - відповідачем у справі та зареєструвала його у будинку, який належить її малолітній донці [PERSON] 29.10.2012 року шлюб був розірваний в з того часу відповідач не проживає у будинку, посилаючись на ці обставини позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання у будинку. Позивачка просить розглядати позов на її відсутність та на його задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази|речі|, суд знаходить позов таким, що|находить| підлягає задоволенню частково. Встановлено|установлено|, що відповідач з 2008 року зареєстрований [ADDRESS], власницею якого є малолітня [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2012 року було встановлено, що відповідач з 2012 року не мешкає у будинку разом із родиною. Задовольняючи позов суд виходить з правил ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно якої, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням) і тому визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. Відтак зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зняття з реєстрації не ґрунтуються на законі, рішення про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації відповідним органом за рішенням суду, яке надасть позивачка. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 24.07.1999 року відділом РАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №316. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони мешкають разом. Подружнє життя з відповідачем не склалося через його ігроманію та алкоголь. Спільне господарство не ведеться. З цих причин вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явилася, направила суду письмову заяву від 10.11.2014 року, в якій просила провести судове засідання за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки у наданий судом для примирення строк вони не помирилися. Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 липня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 316. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що у наданий для примирення строк, подружжя не помирилося, позивач у своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодний на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 24.12.2003 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №845. На даний час вони з чоловіком разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб розриває вперше, спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити. Додатково пояснила, що неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Приблизно три роки тому вони не проживали разом рік, потім зійшлися, проте нічого з цього не вийшло. З квітня 2014 року вони не підтримують шлюбні стосунки. Відповідач повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 2003 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 854. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з квітня 2014 року остаточно припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надіслав своїх заперечень на позов, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач у травні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 28.08.2010 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають дитину, [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком разом не проживають, дитина мешкає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, підняття руки, гуляння та пияцтва зі сторони чоловіка. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб розриває вперше, спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, доповіла обставини, зазначені в ньому, просила задовольнити, оскільки шлюбні стосунки не підтримують з лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 426. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони з лютого 2014 року припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згодний на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач у травні 2015 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 16.08.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей на мають. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили, бо відсутні порозуміння та психологічна сумісність. Збереження сімї неможливе, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується телефонограмою суду на адресу відповідача та поштовим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обовязки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО № 327029, виданого 16.08.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупльського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2013 року року, актовий запис № 571. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, від шлюбу дітей у подружжя не має, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач у травні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1980 року. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначив, що з 2002 р. він з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, оскільки спільне проживання їх сім'ї стало неможливим через постійні сварки, у в зв'язку з чим просить шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб сторін розірвати, зазначила, що підстав для збереження сім'ї не має. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (а.с. 19, 21), причини неявки суду не повідомила, а тому суд на підстав ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.08.1980 р. (а.с. 10). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий період часу не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спірного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, при цьому позивач категорично зазначив, що не має наміру примиритися з відповідачкою, доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, які б спростовували б позовні вимоги, відповідачка суду не надала, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач у травні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2010 року. Від даного шлюбу сторони спільних непонолітніх дітей не мають. Позивач зазначив, що з лютого 2015 р. він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, проживають окремо, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між один одним та постійні скандали. Позивач вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, у зв'язку з чим просив шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав, а відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку та дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач у травні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року. Від даного шлюбу позивачка [INFO] р. народила сина [PERSON]. Позивач зазначив, що травня 2015 р. він з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим та заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачкою, у зв'язку з чим просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав, а відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач у травні 2015 року\~\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 01 жовтня 2004 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №720. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей доньку Діану, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились у січні 2013 року,\~у звязку з відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів, що призвело до втрати поваги та розпаду сімї.\~\~ В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач у травні 2015 року\~\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14 вересня 2012 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №676. Подружні відносини припинились з січня 2015 року,\~\~у звязку з відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів, що призвело до втрати поваги та розпаду сімї.\~\~ Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Позивач просив позов задовольнити, відповідач позов визнав в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідност.197 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вивчивши\~\~матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони шлюбні відносини припинили, однією сім'єю не мешкають і сукупність даних обставин дає підстави суду вважати, що сімя розпалася і її збереження не можливо, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач у травні 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.1979р. між сторонами зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, шлюбні відносини з липня 2001 року фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2015р. за заявою відповідача подружжю надано строк на примирення 1 місяць. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що відповідач постійно зловживав спиртними напоями у звязку з чим ніколи не цікавився її долею та долею їх повнолітніх дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 15.06.1979р. зареєстрований Амур-Нижньо-дніпровським відділом ЗАГС м.\~Дніпропетровськ, актовий запис №735. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на те, що наданий судом строк не привів подружжя до примирення, а також враховуючи, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки з 2001 року не підтримують, суд доходить висновку, що шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї позивач не бажає, а відтак, оскільки примирення між подружжям неможливе, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved