Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ « ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір №ML-800/002/2008, згідно з яким позичальник отримав у банку кредит в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч),00 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідачем не погашено суми кредити та не сплачено відсотки. Заборгованість за відповідачем становить 672676,76 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 282573,18 грн.; сума відсотків за користування кредитом 17107,68 грн.; сума пені 372995,90 грн. Розмір заборгованості визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року. Предметом договору іпотеки є домоволодіння, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] та [ADDRESS] земельна ділянка площею 0,2185 га. 30 червня 2009 року ЗАТ «ОПТ Банк» змінив назву на ПАТ «ОТП Банк». 26 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №б/н та договір відступлення права вимоги №б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло зобов`язання за Кредитним договором №МL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року та Договором іпотеки № РМL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року. Враховуючи наведене, представник позивача просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву якою просив розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № МL-800/002/2008. Згідно з Кредитним договором, банк надав відповідачу кредит в сумі 13 000,00 (тринадцять тисяч) доларів США 00 центів, а відповідач [PERSON] , в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами) (а.с. 4-8). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором МL-800/002/2008, 10 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № РМL-800/002/2008, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,2185 га. Згідно п.6.1 Договору іпотеки за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити всі не сплачені боргові зобов`язання, в тому числі заборгованість по овердрафту і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням зобов`язань за договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за договором. (а. с.9-13). Згідно витягу із статуту Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» (а.с.21). 26 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продало\~(переуступило), Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до боржників щодо сплати загальної суми заборгованості у тому числі і за кредитним договором № МL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 22-25). Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 26 жовтня 2012 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права іпотекодержателя за договором іпотеки МL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року (а.с. 26-28). В порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № МL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року в розмірі 672676,76 грн. (а.с. 14-20). Згідно ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ч. 1 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 536 ч.1, ч. 2 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом\~ст.\~33\~Закону України\~«Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] не виконує зобов`язання взяті на себе за Кредитним договором від 10 січня 2008 року, заборгованість за яким встановлена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року, а також забезпечення вищевказаного зобов`язання іпотекою, то суд вважає, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід задовольнити. Вирішуючи питання щодо частини вимог про передання в управління позивачу предмету іпотеки на період до його реалізації шляхом надання останньому права заміни замків, охоронних пристроїв та обладнання, отримання в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, нотаріусів, будь-яких документів, необхідних для здійснення управління предметом іпотеки за рішенням суду; укладення зміни, розірвання договорів найму (оренди) предмету іпотеки, управління майном, зберігання, охорони майна, отримання орендних, будь-яких інших платежів з управління предметом іпотеки з направленням їх на погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-800/002/2008 від 10 січня 2008 року, суд виходить з того, що позивачем не доведена необхідність вчинення таких дій, не надано доказів, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач буде вчиняти дії, які зроблять неможливим проведення дій для реалізації іпотечного майна, а тому відмовляє у їх задоволенні. На підставі наведеного,

Outcome: partial