Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач- Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Енергобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа-товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Нестандартна Реклама» про стягнення заборгованості в сумі 515790,45 грн. , посилаючись на те, що позивачем і ТОВ «Нестандартна Реклама» укладено договір про надання кредитної лінії № 18/2013 від 05.09.2013 р. зі змінами та доповненнями, внесеними згідно додаткового договору № 1 від 18.02.2014 р.,з лімітом 800000 грн. строком до 04.09.2015 р. Взяті на себе зобовязання за цим договором Банк виконав своєчасно і повністю, надавши кредит, а ТОВ «Нестандартна Реклама» до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов?язання. Відповідно до договору поруки від 05.09.2013 р., укладеного між Банком та [PERSON], остання зобовязувалася солідарно відповідати перед кредитором за виконання ТОВ «Нестандартна Реклама» взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, виплату відсотків, виконання інших умов основного зобовязання та відшкодування збитків, завданих кредитору у звязку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов основного зобовязання. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. За таких обставин , згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 05.09.2013 р. між ПАТ «Енергобанк» і ОВ «Нестандартна Реклама» укладено договір № 18/2013 про надання кредитної лінії, із змінами та доповненнями, внесеними в договір на підставі додаткового договору № 1 від 18.02.2014 р., згідно з яким позивач надав ТОВ «Нестандартна Реклама-позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді відкличної не відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 800000 грн. терміном до 07.09.2015 р., зі сплатою відсотків за використання кредитом у розмірі 23 % річних. Згідно з вимогами ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. ТОВ «Нестандартна реклама» узяті на себе зобов'язання не виконує, в результаті чого станом на 26.08.2015 р. має заборгованість за кредитом ( прострочена)-305305 грн., заборгованість за відсотками-106365,37 грн., заборгованість по комісії-9600 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Непогашення боржником заборгованості перед Банком свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки. Пунктом 9.1 кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, Банк має право нарахувати позичальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. За наданим позивачем розрахунком пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить 62716,02 грн., за прострочення сплати відсотків-27899,89 грн., за прострочення сплати комісії-3904,18 грн. У забезпечення виконання зобовязань, 05.09.2013 р. між Банком і [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до п. 1 договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником договору № 18/2013 від 05.09.2013 р. щодо повернення основної суми боргу, оплату процентів, інших умов основного зобовязання та відшкодування збитків. Як вбачається з додаткового договору № 1 від 18.02.2014 р. до договору про надання кредитної лінії № 18/2013 від 05.09.2013 р., укладеного між ПАТ «Енергобанк» і ТОВ «Нестандартна Реклама» в особі директора [PERSON], зобовязання позичальника за цим договором забезпечуються іпотекою нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-1-13 загальною площею 253,5 кв.м. по вул.Шекспіра, 9 в м.Харкові, які належать майновому поручителю. Статтею 554 ЦК України визначено, що у випадку порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За нормами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Поручителю було направлено претензію від 07.08.2015 р. щодо повернення заборгованості по кредиту, відсотків. Таким чином, позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження при розгляді справи, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. При зверненні до суду позивач судовий збір не сплачував згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved