Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, мають спільну доньку Ольгу, яка мешкає з позивачем. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття. У звязку з внесенням змін до ч. 2 ст. 182 СК України просить збільшити розмір аліментів до 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 21 січня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 21 січня 2019 року відкладено розгляд до 15 лютого 2019 року у звязку з неявкою відповідача, відсутністю доказів сповіщення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони мають доньку Ольгу, [INFO], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є відповідач (а.с.8). Дитина проживає з матірю. На виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2011 року, 12 вересня 2011 року виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки Ольги у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 червня 2011 року до повноліття дитина на користь [PERSON] (а.с.9-10). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Доводи позивача на те, що у звязку зі змінами в законодавстві мінімальних розмір на дитину не може бути меншим 50% не заслуговують на уваги, з огляду на наступне. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України\~\~від 15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.\~\~ Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~\~суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~\~ Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 61-37114св18. Таким чином, судом встановлено відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed