Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги під час судового розгляду справи, просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 8551 гривню 12 копійок та судові витрати по справі в розмірі 1378 гривень, посилаючись на те, що 02.03.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 13117 гривень 73 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Уклавши з ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.08.2016 року становить 8551 гривню 12 копійок. Не виконуючи належним чином зобовязання відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але надіслав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути із відповідача 8551 гривню 12 коп. заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 19.08.2016 року, судовий збір, та просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву позивача визнав, не заперечував проти розміру заборгованості за кредитом, а також пояснив суду, що заборгованість виникла в звязку із складним матеріальним становищем. Суд, заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.03.2015 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 13117 гривень 73 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 2.1 генеральної угоди від 02.03.2015 року, укладеної між позивачем та відповідачем, банк надав позичальнику кредит в сумі 13117,74 гривень на строк 36 місяців, з 02.03.2015 року по 31.03.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі сумі 13117,74 гривень, в обмін на обовязок позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані заяві, умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця в розмірі 475,91 гривень, дата кінцевого погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2018 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно уточненого розрахунку, наданого позивачем, відповідач [PERSON] станом на 19.08.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 8551 гривень 12 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8231,58 грн., заборгованість за відсотками 319,54 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №PROM8BBVKU від 08.06.2016 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем в розмірі 1378 гривень підлягають стягненню із відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved