Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 25 квітня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 197. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з березня 2012 року, сторони проживають окремо, примирення між сторонами не є можливим, у зв'язку із чим позивач просив суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст.\~169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з 25 квітня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 197 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з березня 2012 року, примирення між сторонами не є можливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України\~визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2\~ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання. Як встановлено судом, сторони фактичні сімейно-шлюбні відносини припинили. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. При цьому суд враховує, що в силу приписів\~ст. 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5\~ст. 191 ЦПК України\~може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 16 листопада 2016 року сторонам було надано строк для примирення два місяці, але оскільки сторони взаєморозуміння між собою та примирення не досягли, позивач підтримує заявлені позовні вимоги і не заявив про відмову від позову або залишення його без розгляду, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно позовної заяви позивач просить суд покласти судові витрати на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved