Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, посилалась на те, що 08 квітня 2016 року уклав з відповідачем нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким передав йому 50900000 грн., що еквівалентно 1972868 доларів США. Відповідно до договору відповідач повинен повернути гроші до 01.10.2016 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Просив стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 53585948,90 грн., штраф за неналежне виконання зобов'язання у розмірі 5358594,90 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 19.09.2017 року позовну заяву було повернуто позивачу. Позивач у вересні 2017 року подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 19.09.2017 року заяву [PERSON] було залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 року про повернення позовної заяви була скасована та направлено справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. У квітні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 19.04.2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Ухвалою суду від 22.06.2018 року визнано явку позивача та його представника обов'язковою. У червні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 22.06.2018 року заяву представника позивача було повернуто заявнику. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. 08 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики (а. с. 70-73), згідно з яким [PERSON] передав [PERSON] 50900000 грн., що еквівалентно 1972868 доларів США. Зазначену суму відповідач зобов'язувався повернути у строк до 01 жовтня 2016 року. Сума позики повинна бути повернута у сумі еквівалентній доларам США виходячи із курсу НБУ, який існує на дату повернення позичальником коштів позикодавцеві. 22.04.2016 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики (а. с. 75), за яким було збільшено розмір грошових коштів, що передані у якості позики, на суму 2900000 грн., що еквівалентно 113000 доларів США та передані у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 53000000 грн. на строк до 01.10.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов'язання не виконав. 27.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було передано відповідачу заяву [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за договором позики, що підтверджується Свідоцтвом від 05.10.2016 року (а. с. 76). Враховуючи викладене, сума боргу у розмірі 53585948,90 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно п. 3.1. договору позики при простроченні терміну повернення позики (її частини) позичальник сплачує позикодавцеві штраф у розмірі 10% від неповерненої суми. За таких умов підлягає стягненню з відповідача на користь позивача штраф за неналежне виконання зобов'язання по поверненню позики у розмірі 5358594,90 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у розмірі 8000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved