Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач у червні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що сторони з 12.12.2014 року перебували у шлюбі, у період якого у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду від 16.10.2015 року з позивача було стягнуто на користь відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 30 % з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Дитина з часу розірвання шлюбу між подружжям проживає з відповідачем. [PERSON] посилається на те, що на цей час не в змозі платити визначений рішенням суду розмір аліментів через труднощі з отриманням стабільних доходів, часто перебуває у пошуках роботи. З кінця 2019 року по І квартал 2020 року позивач не мав доходів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів. У червні 2020 року позивач влашутвався на роботу у ТОВ «АТБ-маркет», але доходи позивача залишаються незначними. Позивач вважав, що аліменти у розмірі ј частини його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатніми для задоволення розумних потреб дитини. Посилаючись на указані обставини, [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16.10.2015 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30 % з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на аліменти у розмірі ј від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач та його представник адвокат Сумцов Є.С. у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечила повністю, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки у сімейному та матеріальному становищі позивача нічого не змінилось. Він як працював на час стягнення аліментів у ТОВ «АТБ-маркет», так і працює, розмір його заробітної плати не зменшився. У період коли позивач допускав заборгованість відповідач йшла йому назустріч, нічого не вимагала, за стягненням пені за несвоєчасну сплату аліментів не зверталась. Відповідач вказала, що аліменти, які сплачує позивач витрачає на утримання сина, він всім забезпечений, відповідач не заперечує проти перевірки позивачем разом з представника служби у справах дітей цільового використання коштів. Син сторін досяг 5 років, відвідує садочок, для задоволення мінімальних потреб, не враховуючи відвідування парків та розважальних центрів, відповідачу з дитиною на місць необхідно 6000 грн. Відповідач постійної роботи не має, наразі не працює, має власні накопичення та проживає з чоловіком без реєстрації шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.10.2015 року у справі №588/1429/15-ц, яке набрало законної сили, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30 % з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Позивач у період з 4 кварталу 2019 по І квартал 2020 року доходів не мав (а.с.9). За даними Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) станом на 04.06.2020 заборгованість [PERSON] за період з 01.05.2020 по 03.06.2020 складає 3355,11 грн. (а.с.10). З 28 травня 2020 року [PERSON] проацює у ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» продавцем консультантом магазину Продукти 488, його заробітна плата за червень 2020 року склала 8738,67 грн., з яких утримано 3517,32 грн. аліментів, а за липень 2020 року - 8850, 94 грн., з якої утримано 3562,51 грн. аліментів. [PERSON] проживає разом батьками [PERSON] , 1973 року народження та [PERSON] , 1979 року народження, та сестрою [PERSON] , 2002 року народження, яка є інвалідом з дитинства. Позивач не має на праві приватної власності нерухомого майна. Відповідач доказів про розмір доходів не надала, подала копії рахунків та накладних на придбання будівельних матеріалів у зв`язку з ремонтом у квартирі, в якій проживає з дитиною, квитанцію про витрати на оплату дитячого садочку (421 грн. на місяць), наявність кредитних зобов`язань з оплати пральної машини в сумі 10999 грн. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Спірні правовідносини врегульовані статтею 192 СК України, згідно приписів якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, або виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо) або відбулась зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. По-друге, зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Позивач як на підставу зменшення аліментів посилався на погіршення матеріального стану. Проте всупереч положенням частини 3 статті 12 ЦПК, статті 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, [PERSON] не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні статей 77-80 ЦПК України, які б підтверджували зміну його матеріального стану в бік погіршення після ухвалення рішення про стягнення аліментів і як наслідок слугували підставою для зменшення розміру аліментів. На час розгляду судом справи позивач працює, отримує заробітну плату, визнав, що заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилась через те, що він тимчасово не працював, він вже погасив. Позивач не надав доказів того, що у порівнянні з квітнем 2015 року (час ухвалення рішенням судуу справі №588/1429/15-ц) наразі суттєво зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів. Доказів несення істотних витрат, крім аліментів, наявності кредитних зобов`язань, наявність інших утриманців позивач не надав. Суд відхиляє доводи позивача в обґрунтування необхідності зменшення розміру аліментів на утримання сина стосовно того, що він бере участь в утриманні сестри, яка є особою з інвалідністю. Відповідно до статті 267 Сімейного кодексу України, ураховуючи наявність працездатних батьків, [PERSON] не має обов`язку утримувати сестру,на відміну від обов`язку утримання сина [PERSON] . Відтак, вирішуючи позов у межах заявлених позивачем вимог та підстав, у суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Оскільки підстави для задоволення позову відсутні, сплачений позивачем судовий збір також компенсації не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed