Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ - БАНК» , звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 147182 гривень 96 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що 18 серпня 2008 року між ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 4558,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних із кінцевим терміном сплати до 18 серпня 2009 року. Уклавши з ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] належним чином не виконала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 06.05.2015 року становить 160657 гривень 20 коп. З огляду на те, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року із [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 06 грудня 2012 року в сумі 20959,14 грн., то залишок заборгованості становить 139698,06 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 6984,90 грн. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві адресованій суду представник ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» просить справу розглянути без його участі, а також зазначив що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2008 року між ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» і відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 4558,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних із кінцевим терміном сплати до 18 серпня 2009 року. Уклавши з ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] належним чином не виконувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 06.12.2012 року становила 20959 гривень 14 коп. 09.01.2013 року ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» звернувся до Богуславського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року було задоволено вимоги позивача і стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 06 грудня 2012 року в сумі 20959 гривень 14 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1044 гривень 41 коп., а всього 22003 гривні 55 коп. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» в п. 17 роз'яснив судам, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Тобто, незважаючи на наявність судового рішення, позивач має право відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України вимагати сплати боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Натомість, позивач в своєму позові не обґрунтовує можливість застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, не наводить розрахунок грошових сум які підлягають стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд позбавлений можливості застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом (нарахування процентів, пені), яка виникла після постановлення судового рішення про стягнення заборгованості за вказаним кредитом, заявлена без відповідного правового обгрунтування, а тому даний позов необхідно залишити без задоволення. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed