Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 17 674,40 грн., та судові витрати у розмірі 2 102 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2017 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений договір позики № 206314 в електронній формі строком на 13 днів, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. В обумовлений договором позики строк грошові кошти [PERSON] не повернув, у зв`язку з цим виникла заборгованість в сумі 17 674,40 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. В суд сторони не з`явилися: представник позивача в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.2-5). Відповідач [PERSON] належно повідомлений про розгляд справи (а.с.51) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. ТОВ «Веллфін» є юридичною особою, яка зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії № 2606 від 27 жовтня 2015 року (а.с.7). Основним видом діяльності ТОВ «Веллфін» є інші види кредитування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6). Наказом директора ТОВ «Веллфін» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затверджено Правила надання грошових коштів у вигляді позики (далі - Правила) (а.с.8-14). Згідно із пунктами 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформляє заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, з розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики (пункт 6.3 Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4 Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (пункт 6.7 Правил). Пунктами 6.10, 6.11, 6.12 Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. На підставі поданої [PERSON] заявки про отримання позики (а.с.15-21), 13.06.2017 між ним та ТОВ «Веллфін» був укладений в електронній формі договір позики № 206314 (далі - Договір) (а.с.22-26). Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5. цього Договору. Відповідно до п. 1.3 Договору строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до договору) до 26.06.2017. Відповідно до п. 1.4 Договору, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідно до п. 1.5 Договору, строк та проценти за користування позикою за Договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,9 процентів від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору, при цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів (пп. 1.5.1 Договору). Відповідно до пп. 2.1.1.2 Договору, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення суми позики, процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором та Правилами надання грошових коштів у вигляді позики (далі - Правила), які є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з пп. 2.2.2.2., 2.2.2.4 Договору, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою, в порядку, визначеному цим Договором. У випадку прострочення сплати заборгованості за цим Договором у повному обсязі сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою. У п. 3.1 Договору вказано, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до Графіку розрахунків. Згідно з п. 3.3 Договору заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані основні проценти, додаткові проценти у разі несвоєчасного повернення заборгованості позичальником, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позикодавця у строк, встановлений Договором позики. Відповідно до п. 7.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Згідно з п. 7.2 Договору, уклавши цей Договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позичальника У розділі 8 Договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Згідно Графіку розрахунків до Договору позики № 206314 від 13.06.2017, повернення позики здійснюється одним платежем 26.06.2017 в сумі 521,20 грн., з яких: сума позики - 400 грн.; сума процентів - 121,20 грн. (а.с.26 зворотна сторона). У довідці щодо заборгованості за Договором позики № 206314 від 13.06.2017 вказано, що станом на 28.07.2020 загальна сума заборгованості позичальника складає 17 674,40 грн.: 400 грн. - заборгованість за основною сумою позики; 8 701,60 грн. - заборгованість за відсотками; 8 572,80 - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1 128 календарних днів (а.с.27). 18 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вей фор пей» (далі - ТОВ ФК «Вей фор пей») та ТОВ «Веллфін» укладений договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 (а.с.28-30). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Тобто, положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Тобто, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» перебувають у загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншою інформацією, необхідною для укладення договору. Судом встановлено, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням в сумі 521,20 грн., з яких: сума позики - 400 грн.; сума процентів - 121,20 грн. за користування позикою в межах строку кредитування за період з 13.06.2017 року по 26.06.2017. Щодо вимоги позивача в частині стягнення 8 701,60 грн. - заборгованості за відсотками та 8 572,80 грн. заборгованості за простроченими відсотками, суд приходить висновку, що позивач не довів обґрунтованість вимог пред`явленого позову стосовно визначення розміру заборгованості за процентами станом на 28.07.2020. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц сформовано наступний правовий висновок. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості самостійно визначити чи перевірити розмір заявленої ТОВ «Веллфін» заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку боргу разом з позовною заявою. Наявна в матеріалах справи довідка щодо заборгованості за спірним договором позики, підписана директором ТОВ «Веллфін», містить лише загальну суму заборгованості по відсоткам: в сумі 8 701,60 грн. та простроченим відсоткам в сумі 8 572,80 грн., перевірити порядок, умови та розмір нарахованих процентів з якої не вбачається за можливе. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 206314 від 13.06.2017 в сумі 521,20 грн., яка складається із суми позики - 400 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування - 121,20 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: виходячи з розрахунку: (521,20 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 2 102 грн. (розмір судових витрат) / 17 674,40 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 61,99 грн. На підставі ст.ст. 626, 638, 639, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: partial