Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

позивач, третя особа на стороні позивача [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «ПОЛЬОВА 3» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим привішенням шляхом примусового виселення особи без надання іншого житлового приміщення. Свій позов мотивує тим, що квартира на вул. Польова, 3/18 в м.Луцьку є обєктом державного житлового фонду Луцької міської ради. Основним квартиронаймачем даної квартири згідно копії особового рахунку була [PERSON], яка померла у 2014 році. Інших членів сімї або зареєстрованих осіб за цією адресою немає. В березні 2015 року позивачу стало відомо про те, що в комунальній квартирі № 18 на вул. Польовій, 3 проживає [PERSON], яка із заявою до позивача щодо вселення у вищезазначену квартиру не зверталась, рішення щодо надання їй вказаного житла не приймалось, ордера на вселення їй не видавалось. Враховуючи те, що [PERSON] без будь яких правових підстав займає комунальне жиле приміщення, позивач, просить суд, усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності, шляхом виселення відповідача із самовільно зайнятого житлового приміщення, що знаходиться на вул. Польова, 3/18 в м. Луцьку без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала/, просила їх задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «ПОЛЬОВА 3» в судове засідання не зявився проте належним чином повідомлений про розгляд справи, попередньо в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на письмові заперечення. Вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно рішення Луцької міської ради від 28.09.2011р. № 14/4 «Про прийняття у міську комунальну власність будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Луцьк вул. Польова, 3» гуртожиток, що знаходиться на вул. Польовій, 3 в м.Луцьку прийнятий в комунальну власність (а.с. 66 ). Спірне житлове приміщення на вул. Польовій, 3/18 в м. Луцьку є обєктом державного житлового фонду, що перебуває у розпорядженні Луцької міської ради. З матеріалів справи вбачається, що основним квартиронаймачем вищезазначеного приміщення була [PERSON], яка 16.12.2014 року померла (а.с. 104 ). З рішення апеляційного суду Волинської області від 24.07.2013 року по справі за позовом Луцької міської ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням встановлено, що реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою: вул. Польова, 3/18 в м. Луцьку проведена у відповідності до вимог закону, при цьому квартиронаймач [PERSON] надала добровільну згоду на таку реєстрацію (а.с.171). Перевіркою прокуратури міста Луцька встановлено, що станом на 03.05.2012 року [PERSON] не здійснює догляд за [PERSON] (а.с.105). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03 липня 2013 року в цивільній справі №161/7293/13ц провадження 2/161/26633 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виконанні обовязків помічника іншої особи та за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького МВ УМВС України у Волинській області, [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Польова 3» про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстрації, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року залишено в силі, [PERSON] визнано такою, що втратила право на користування квартирою № 18 будинку № 3 по вул. Польова в м. Луцьку та встановлено, що відповідач не є членом сімї та не перебуває в родинних стосунках з квартиронаймачем [PERSON], не повязана з нею спільним побутом. Зазначене рішення набрало законної сили. Цим рішенням було встановлено, що встановлено, що [PERSON] не є членом сімї та не перебуває в родинних стосунках з квартиронаймачем [PERSON] Подавши суду письмові заперечення проти позову, відповідач не надала жодних доказів перебування її з [PERSON] в сімейних стосунках в розумінні ст. 3 СК України. А саме, про те, що вони повязані спільним побутом і мають взаємні права та обовязки. Що [PERSON] відмовилася виконувати обовязки помічника, здійснювати догляд за позивачем та навпаки замість того без згоди позивача подала заяву на приватизацію даної квартири, відправивши останню у психіатричну лікарню. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року по зазначеній справі, було встановлено, що [PERSON] перереєструвалась із своєї квартири №1 в квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-16 ). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 16.12.2014 року [PERSON] померла (а.с. 37). З відповіді Управління державної міграційної служби України у Волинській області від 07.07.2015 року № 22115, вбачається, що [PERSON] була знята з реєстрації 1 лютого 2014 року відповідно до рішення суду №161/7293/13ц провадження 2/161/26633(а.с.19) тобто ще за життя [PERSON] З повідомлення Управління державної міграційної служби України у Волинській області від 03.05.2015 року № 0701/3712 , повідомлення Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 03.06.2015р. № 3/10238 вбачається, що згідно даних відділу адресно довідкової роботи УДМС України у Волинській області, станом на 10.04.2015 року за адресою: вул. Польова, 3/18 м.Луцьк зареєстрованих осіб не значиться та [PERSON] за адресою: м.Луцьк, вул. Польова, 3/18 проживає незаконно (а.с. 8, 10). Листом від 13.03.20156 року головою правління «Польва 3» [PERSON] повідомлено заступника голови Луцької міської ради про те, що на наданий час в квартирі по вул. Польова, 3 проживає [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. ст. 51, 58, 106 Житлового кодексу Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає виконавчий комітет міської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадянського житлового фонду. Виходячи з вимог ч.3\~статті 116 ЖК УРСР\~, суд приходить до висновку, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин вбачається, що відповідач [PERSON] відповідно до рішення по справі за позовом [PERSON] з 19.12.2013 року втратила право користування квартирою № 18 будинку № 3 по вул. Польова в м. Луцьку, з 01.02.2014 року була знята з реєстрації (а.с.14-16, 19) та з зазначеного часу відповідач самоправно (син. самовільно, свавільно ) - порушуючи встановлений законом порядок користується спірним житлом. Судом встановлено, що позивач, як власник майна, фактично позбавлений права користуватись спірним приміщенням направив вимогу відповідачу від 05.05.2014 року з пропозицією добровільного звільненні квартири №18 на вул.. Польова,3 у м. Луцьк, але відповідач добровільно не бажає його звільнити. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що 25.03.2015 року позивач надсилав Голові правління ОСББ «Польова3» [PERSON] лист про виселення [PERSON] (а.с. 107). Голова правління ОСББ «Польова3» [PERSON] відмовила в наданні попередження про виселення без зазначення в попередженні іншої адреси для її переселення, зазначену відповідь складав [PERSON], який був представником відповідача (а. с. 31,182,183). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 червня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Польова 3», виконкому Луцької міської ради про зміну умов договору житлового найму залишено без розгляду та оскаржений не був. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід усунути перешкоди Луцькій міській раді у користуванні жилим приміщенням , шляхом виселення [PERSON] з житлового приміщення, що знаходиться на вул. Польова, 3/18 в м.Луцьку без надання іншого житлового приміщення. Суд критично відноситься до доводів представника відповідача в судовому засіданні, що відповідач не була знята з реєстрації по вул. Польова, 3/18 в м. Луцьку, оскільки зазначене спростовується дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами: листом Управління державної міграційної служби України у Волинській області від 03.05.2015 року № 0701/3712, відповідю Управління державної міграційної служби України у Волинській області від 07.07.2015 року № 22115 (а.с 10, 19), що узгоджується абз.2 п.п. 3.1 порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України\~ 22.11.2012\~ № 1077. Крім того, суд не погоджується з доводами представника відповідача в судовому засіданні стосовно необхідності при виселенні надання іншого житла, оскільки ч.3 статті 116 ЖК УРСР, що є підставою позову, не передбачено надання іншого жилого приміщення. Що стосується посилання представника відповідача на рішення апеляційного суду Волинської області від 24.07.2013 року, яким в позові Луцької міської ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено, суд вважає безпідставним, оскільки предметом доказування в зазначеному спорі було саме не проживання в спірному привішенні по вул. Польова, 3/18 в м.Луцьку [PERSON] більше 6 місяців, що не було доведено Луцькою міською радою.

Outcome: approved