Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу КМР (КМДА) 08.12.2017 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 98428,73 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач посилається на наступне. Так, наказом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Ритуальна служба СКП «Київський крематорій») № 104-к від 06.04.2015 р. було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» [PERSON] за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до п. 1 вищезазначеного наказу [PERSON] нараховано заробітну плату за квітень 2015 р. в сумі 1916,85 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 92773,80 грн. та вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124611,13 грн., загальна сума нарахувань склала 219301,78 грн., з них утримано: ЄСВ 3,6% - 745,42 грн., військовий збір 1,5% - 1420,36 грн., ПДФО 15% - 20% - 41227,02 грн., проф. внески 1% - 946,91 грн., а всього 44339,71 грн. На підставі платіжної відомості № -00491 за квітень 2015 р. [PERSON] сплачено 174962,07 грн. Вихідна допомога у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124611,13 грн. включає в себе: військовий збір - 1869,17 грн. та ПДФО - 24313,23 грн., тому сума сплаченої [PERSON] вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців за вирахуванням ПДФО та військового збору складає 98428,73 грн. Позивач зазначає, що не погодившись із зазначеним наказом у травні 2015 р. [PERSON] звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про визнання наказу Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» № 104-к від 06.04.2015 р. про звільнення незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди (цивільна справа № 760/9269/15). Рішеням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив визнати незаконним наказ № 104-к від 06.04.15 р. про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» та поновив [PERSON] на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» з 06.04.2015р. Стягнув з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 125164,90 грн., моральну шкоду 2000,00 грн., 2000,00 грн. судових витрат, а всього стягнуто 129164,90 грн. Стягнув з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» на користь держави судовий збір в сумі 512,34 грн. В решті позову відмовлено. Допущено негайне виконання в частині поновлення на роботі. Постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ВП №49372088 від 16.11.2015 р. відкрито виконавче провадження щодо поновлення [PERSON] на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» з 06.04.2015 р. На виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 р., наказом Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» № 279-к від 17.11.2015 р., наказ № 104-к від 06.04.2015 р. «Про звільнення [PERSON].» скасовано. Поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» з 06.04.2015 р. з посадовим окладом 6709 грн. на місяць. 30.11.2015 р. Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено додаткове рішення по справі, яким допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в сумі 17170 грн. 85 коп. В іншій частині відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016 р., рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - змінено в частині розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим, резолютивну частину рішення про вирішення зазначених позовних вимог викладено в наступній редакції: Суд вирішив стягнути з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 114528 грн. 97 коп., з утриманням із цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, в частині стягнення судового збору - скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, суд вирішив стягнути з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» на користь держави судовий збір у розмірі 2119,69 грн. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - залишено без змін. Додаткове рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року - змінено в частині розміру середнього заробітку за один місяць та визначено його в сумі 15 169,47 грн. Позивач зазначає, що Ритуальною службою СКП «Київський крематорій» вказані судові рішення виконано в повному обсязі, а саме: платіжним дорученням № 3686 від 29.02.2016 р. [PERSON] перераховано кошти в сумі 17170,85 грн. та сплачено податки: військовий збір - 257,56 грн. та ПДФО - 3090,75 грн., згідно видаткових ордерів № 485 від 03.11.2017 та № 488 від 06.11.2017 р. [PERSON] перераховано кошти в сумі 75024,98 грн.; платіжними дорученнями №№ 1886, 1887 від 08.11.2017 р. - 4000 грн. та сплачено податки в сумі 18984,83 грн. В зв'язку з тим, що наказ Ритуальної служба СКП «Київський крематорій» № 104-к від 06.04.2015 р., на підставі якого [PERSON] сплачено вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців - скасовано, за вказаний період прийнято рішення стягнути на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, [PERSON] двічі оплачено один і той самий період. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В зв'язку з тим, що наказ № 104-к від 06.04.2015 р. про звільнення [PERSON], на підставі якого було сплачено 98428,73 грн. скасовано, а тому позивач вважає, що кошти отримані на підставі вказаного наказу, підлягають поверненню, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 19.01.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.06.2018 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про повернення безпідставно утримуваних документів, визнання недійсними правочинів. Ухвалою суду від 19.06.2018 р., відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON]. про прийняття зустрічного позову [PERSON] до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про повернення безпідставно утримуваних документів, визнання недійсними правочинів до спільного розгляду з первісним позовом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про повернення безпідставно утримуваних документів, визнання недійсними правочинів повернуто заявнику. Представник позивача Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 21.01.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник просить провести розгляд справи без участі представника Ритуальної служби СКП «Київський крематорій». Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність та безпідставність позовних вимог. Заявлені позивачем кошти, які він просить повернути (стягнути з відповідача) в сумі 98428,73 грн., були сплачені позивачем добровільно як вихідна допомога, а в діях працівника відсутні ознаки недобросовісності, тому відсутні передбачені статтею 1215 ЦК України підстави для їх повернення, а тому не можуть вважатися такими, що безпідставно набуті відповідачем на підставі статті 1212 ЦК України. При цьому, представники відповідача посилались на підстави та обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, наданому суду 21.01.2019 р. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні просив не розглядати подане до суду 19.06.2018 р. клопотання про залишення позову без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез'явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, також враховуючи подане до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у ній даних чи доказів, проти чого не заперечували представники відповідача в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що наказом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Ритуальна служба СКП «Київський крематорій») № 104-к від 06.04.2015 р. було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» [PERSON] за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб. Згідно ч. 1 ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Встановлено, що підповідно до п. 1 вищезазначеного наказу № 104-к від 06.04.2015 р. за квітень 2015 р. [PERSON] нараховано заробітну плату в сумі 1916,85 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 92773,80 грн. та вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124611,13 грн., загальна сума нарахувань склала 219301,78 грн., з них утримано: ЄСВ 3,6% - 745,42 грн., військовий збір 1,5% - 1420,36 грн., ПДФО 15% - 20% - 41227,02 грн., проф. внески 1% - 946,91 грн., а всього 44339,71 грн. На підставі платіжної відомості № -00491 за квітень 2015 р. [PERSON] сплачено 174962,07 грн. Вихідна допомога у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124611,13 грн. включає в себе: військовий збір - 1869,17 грн. та ПДФО - 24313,23 грн., тому сума сплаченої [PERSON] вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців за вирахуванням ПДФО та військового збору складає 98428,73 грн. З матеріалів справи вбачається, що не погодившись із зазначеним наказом № 104-к від 06.04.2015 р. у травні 2015 р. [PERSON] звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про визнання наказу Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» № 104-к від 06.04.2015 р. про звільнення незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди (цивільна справа № 760/9269/15). Рішеням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 104-к від 06.04.15 р. про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА). Поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) з 06.04.2015р. Стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 125164,90 грн., моральну шкоду 2000,00 грн., 2000,00 грн. судових витрат, а всього стягнуто 129164,90 грн. Стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» на користь держави судовий збір в сумі 512,34 грн. В решті позову відмовлено. Допущено негайне виконання в частині поновлення на роботі. На виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 р., наказом Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» № 279-к від 17.11.2015 р., наказ № 104-к від 06.04.2015 р. «Про звільнення [PERSON].» скасовано. Поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» з 06.04.2015 р. з посадовим окладом 6709 грн. на місяць. 30.11.2015 р. Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення по справі, яким допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в сумі 17170 грн. 85 коп. В іншій частині відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016 р., рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - змінено в частині розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим, резолютивну частину рішення про вирішення зазначених позовних вимог викладено в наступній редакції: Стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 114528 грн. 97 коп., з утриманням із цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, в частині стягнення судового збору - скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення наступного змісту: Стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь держави судовий збір у розмірі 2119,69 грн. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року - залишено без змін. Додаткове рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року - змінено в частині розміру середнього заробітку за один місяць та визначено його в сумі 15169,47 грн. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач посилається на те, що в зв'язку з тим, що наказ Ритуальної служба СКП «Київський крематорій» № 104-к від 06.04.2015 р., на підставі якого [PERSON] сплачено вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців - скасовано, за вказаний період прийнято рішення стягнути на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, [PERSON] двічі оплачено один і той самий період. В зв'язку з тим, що наказ № 104-к від 06.04.2015 р. про звільнення [PERSON], на підставі якого було сплачено 98428,73 грн. скасовано, а тому позивач вважає, що кошти отримані на підставі вказаного наказу, підлягають поверненню, як безпідставно набуті. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Так, позивач Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вважає, що виплата в сумі 98428,73 грн. є безпідставно набутою відповідачем і такою, що підлягає поверненню відповідно до положень статті 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов'язання у зв'язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності сукупності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. У статті 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила. Тобто відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін. Грошова виплата (мінімальний розмір вихідної допомоги, передбачений статтею 44 КЗпП України), що є предметом спору, відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, не відноситься до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, однак є допомогою, а отже на неї поширюються дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України. Тому вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок розрахункової помилки з її боку або недобросовісності з боку набувача. При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов'язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. У правовідносинах, що склалися між сторонами, вбачається, що відповідача [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі наказу Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Ритуальна служба СКП «Київський крематорій») № 104-к від 06.04.2015 р. Така підстава звільнення вказує на неможливість відповідача жодним чином впливати (діями чи бездіяльністю) на прийняття роботодавцем відповідного рішення (на противагу такій причині звільнення). Вихідна допомога була нарахована відповідачу автоматично у зв'язку із звільненням та не потребувала від працівника якихось додаткових дій, які можна було б вважати недобросовісними. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрала спосіб захисту порушеного права та розпорядилася своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи викладене, судом приходить до висновку, що грошові кошти [PERSON] виплачені роботодавцем (позивачем у справі - Ритуальною службою Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) добровільно як вихідна допомога, а в діях працівника відсутні ознаки недобросовісності, тому відсутні передбачені статтею 1251 ЦК України підстави для їх повернення. А тому суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed