Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2015 він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 1200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 43,20 відсотків річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач кошти не повертає, у звязку з чим станом на 28.02.2018 має заборгованість у сумі 12 864 грн. 75 коп. Тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.03.2018 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судові засідання призначалися 25.04.2018 та 30.05.2018. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному провадженні. Відповідач не зявився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 13.02.2015 відповідач на відповідному бланку заповнив і подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім'я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв'язку, інформацію про місце роботи тощо. Також в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна», зарплатна картка, картка «Gold», преміальна картка та ідентифікація з паспортом. В анкеті-заяві передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold». 13.02.2015 у звязку з подачею зазначеної заяви позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. /а.с.6/ Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, сторони дійшли згоди, щодо повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі 7 відсотків від суми заборгованості та сплату процентів за використання в розмірі 3,6 відсотків у місяць на суму залишку, які вираховуються з 360 днів у році. Також встановлено, що 26.08.2015 відповідач скористався послугами позивача, скористався коштами на суму 300 грн., але кредит не повернув та не сплатив відсотки за його користування. За підрахунками позивача станом на 28.02.2018 заборгованість відповідача становить 12 864 грн. 75 коп. та складається: із заборгованості за кредитом в сумі\~300 грн., - по відсоткам за користування кредитними коштами\~8 475 грн. 95 коп., за пенею та комісією 3 000 грн. 70 коп., штрафу - 500 грн. (фіксована частина), штрафу\~588 грн. 80 коп. (процентна складова). Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлені факти та положення закону у сукупності вказують на те, що між позивачем і відповідачем склалися кредитні правовідносини. Відповідач з звертаючись до позивача і заповнюючи анкету-заяву, користуючись коштами, повертаючи кредит і сплачуючи відсотки вочевидь діяв як споживач послуг банку. Розрахунок позивача ціни позову є необґрунтованим. Так за період з 26.08.2015 і по 28.02.2018 пройшло 917 днів. За цей період сума процентів з заборгованості становить 330 грн. 12 коп., яка вирахувана відповідно до умов договору з 43,2 відсотків річних, що становить 0,12 відсотка у день, які вираховуються з 360 днів у році(43,2/360). Відповідно за 917 днів відповідач повинний сплатити 330 грн. 12 коп.( 300*0,12/100*917). Тому з відповідача підлягають стягненню заявлена заборгованість по тілу кредиту та встановлені судом відсотки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст.\~547\~ЦК України\~правочин щодо\~забезпечення виконання\~зобов'язання\~вчиняється у\~письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Позивач всупереч положенням ст.ст. 77, 78, 81-83 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів на підтвердження укладення правочину щодо забезпечення зобовязання у виді неустойки. Ураховуючи зазначене позов про стягнення штрафів не підлягає задоволенню. Згідно п.п. 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку\~з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так,\~що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час\~укладення, так і виконання такого договору. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року по справі\~№ 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168,\~банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь\~(ведення справи,\~та сукупну вартість кредиту,\~договору, облік заборгованості споживача тощо),\~або за дії, які споживач\~здійснює на користь банку\~(прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За положеннями абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із\~цим Законом послуга це діяльність\~виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Ураховуючи наведене у слід відмовити у задоволенні позову у частині стягнення комісії у сумі 3\~000 грн.. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути з відповідача суму боргу по тілу кредиту 300 грн., борг по процентах проценти по 28.02.2018 у сумі 330 грн. 12 коп., а всього 630 грн. 12 коп.. У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеному, тобто у розмірі 86 грн. 34 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: partial