Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 20 616,00 грн. матеріальної шкоди та 20 000,00 грн. моральної, завданої залиттям. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . З вини відповідача 16 жовтня 2019 року була залита його квартира, в результаті чого завдано матеріальну шкоду - квартира потребує термінового поточного ремонту. В обґрунтування вини відповідача послався на акт, складений комісією ПРБП «Рембуд», згідно змісту якого причиною залиття є халатне відношення до санітарно-технічного обладнання власників квартири [ADDRESS] . Згідно висновку експерта вартість проведення ремонту становить 20616,00 грн. Внаслідок залиття квартири йому завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань, негативними змінами у звичайних умовах життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді. Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року заочне рішення у справі скасоване, справу призначено до розгляду на 20 вересня 2021 року. Копія вказаної ухвали була отримана представником відповідача 12 серпня 2021 року. Таким чином, про перебування справи на розгляді стороні відповідача було відомо. Судове засідання, призначене на 20 вересня 2021 року було відкладено за клопотанням [PERSON] , в наступні судові засідання відповідач не з`являлася, з заявами не зверталася. Від отримання судових повісток відповідач ухиляється, про що свідчать конверти, які повернулися до суду. Ані відповідач, ані її представник долею справи не цікавляться, жодних письмових пояснень суду не надали. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин суд вважає, що право позивача на вирішення справи в розумні строки переважає над поведінкою відповідача, спрямованою на затягування розгляду справи, а тому вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року заочне рішення у справі скасоване, справу призначено до розгляду на 20 вересня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 20 вересня 2021 року протокольною ухвалою головуючого від 12 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 12 жовтня 2021 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 12 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 25 жовтня 2021 року, у зв`язку з відсутністю доказів про сповіщення відповідача. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі продажу (а.с.33). Квартира [ADDRESS] в цьому будинку належить [PERSON] , що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи. 16 жовтня 2019 року в будинку [ADDRESS] трапилося залиття. Згідно акту комісії ПРБП «Рембуд» від 18 жовтня 2019 року у складі заступника директора Соцкої Г.П., свйстра технічної дільниці [PERSON] , начальника ВТВ Гордієнко Т.М., засвідчений факт залиття 16 жовтня 2019 року квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] . В результаті обстеження встановлено: при залитті квартири [ADDRESS] була пошкоджена електропроводка у кухні, залі та малій спальні, на час складання акту проводка знаходилася в неробочому стані; зал - на стелі та стінах поклеєні шпалери, у лівому куті спостерігається рижа полоса від стелі до підлоги шириною 0,5м; у правому куті від дверного блоку по простінку шпалери здуті від стелі до підлоги; Підлога у залі виконана з паркетного покриття, який пошкоджено. Паркет здувся і має почорнілий колір по всій площі; над дверима по всій правій стороні стіни шпалери відшаровані на стиках; по всій площі стелі шпалери відшаровані та мають розриви; коридор великий - на стелі та стінах спостерігається відшарування по стиках шпалер по всій площі; коридор малий - шпалери на стелі та стінах відклеєні по всім стикам; спальня мала - у лівому куті стіни та шпалерах видні розриви, шпалери на лівій стороні стіни пошкоджені плямами з повітрям; кухня - на всій площі стелі спостерігається відшарування шпалер від стелі. На правій стороні стіни стики шпалер відклеєні. Низ кухонної меблі виконаний із плити ДСП , плита пошкоджена залиттям і має набряклий вигляд. Комісія вважає, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося через халатне відношення до санітарно-технічного обладнання власників квартири [ADDRESS] . Пошкоджене майно підлягає повному відновленню (а.с.10). Згідно експертного висновку будівельно-технічного дослідження №1337 від 14 січня 2020 року, величина матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття квартири [ADDRESS] , за станом на січень 2020 року складає 20616.,00 грн. (а.с. 11-43). Таким чином, в процесі слухання справи підтверджено факт залиття квартири позивача з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно приписам статті 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті цих висновків та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Висновок експерта як доказ формується в результаті проведеного експертного дослідження окремих фактичних обставин особами, які мають спеціальні знання в галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо. З урахуванням наведеного, суд приймає в якості належного та допустимого доказу по цій справі експертний висновок будівельно-технічного дослідження №1337. Суд вважає встановленим розмір матеріальної шкоди з врахуванням висновку експертизи в межах заявлених позовних вимог. Відповідач жодних доказів на спростування факту залиття та розміру шкоди суду не надав. Відповідно до ст.13 Конституції України, ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вищезазначених норм законодавства, власник квартири [ADDRESS] , реалізуючи свої закріплені в ст. 317 ЦК України права, зобов`язана забезпечувати належне використання та експлуатацію цього майна, а у разі порушення внаслідок такого використання прав та інтересів третіх осіб, саме на власника покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду. На підставі наданих доказів суд вважає встановленим факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача, що об`єктивно свідчить про заподіяння йому майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що саме з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача у справі. Необхідність та вимушеність проведення ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття квартири та оплати їх вартості позивач довів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка визнає збитками витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Проведення латкового ремонту в даному випадку не приведе до відновлення стану приміщення до попереднього стану. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виникли створенням незручностей в користуванні квартирою, неприємних відчуттях, пов`язаних з пошкодженням квартири. Крім цього, позивач являється інвалідом 2 групи потерпілим від аварії на ЧАЕС, у зв`язку з переживаннями викликаними залиттям, стан здоров`я ще більше погіршився, що підтверджується медичною документацією (а.с.47-52). Враховуючи роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ступінь доведеності позивачем характеру і обсягу моральних страждань, передбачені ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає достатнім встановити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн. Як вбачається з квитанції від 10 січня 2020 року позивачем оплачена оцінка збитку від залиття кв. [ADDRESS] в розмірі 2 814,07 грн. (а.с.44). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 2 814,07 грн. за проведення оцінки збитку від залиття. У відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial