Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Хлібодар звернулось до суду з позовом [PERSON] та Фермерського господарства „[PERSON]П. про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами та визнання поновленим договору оренди з позивачем і визнання укладеною додаткової угоди до нього. Вказує, що товариство, як орендар земельної ділянки, на протязі всього строку дії зазначеного договору оренди землі належним чином виконувало умови договору, використовувало орендовану земельну ділянку виключно за цільовим призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва дотримуючись при цьому вимог земельного та екологічного законодавства та згідно з п. 5 договору оренди землі і положеннями ч. 6 ст. ст. 33 Закону України „Про оренду землі, повідомило відповідача про поновлення (продовження) дії договору оренди з наданням відповідних проектів додаткової угоди, яка має укладатись в обовязковому порядку, тому відмову [PERSON] в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, щодо його поновлення, вважає незаконною. Також, зазначає, що укладення договору оренди землі між відповідачами щодо земельної ділянки, яка вже знаходиться в орендному користуванні ТОВ „Агрофірма Хлібодар, є порушенням права товариства самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону України „Про оренду землі та ст. 410 Цивільного кодексу України. Вважає, що [PERSON] не мав права укладати оспорюваного договору ФГ „[PERSON]П., оскільки це призвело до порушення та невиконання вже існуючого Договору оренди з ТОВ „Агрофірма Хлібодар, що є порушенням ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки є укладеним з порушенням вимог ст.ст. 30, 319, 525, 526, 651 Цивільного кодексу України та ст. 15 Закону України „Про оренду землі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. [PERSON], його представник та представник ФГ „[PERSON]П. позов не визнали та надали суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначають, що позивач неналежно виконав положення ст. 33 Закону України „Про оренду землі, що стосуються реалізації преважного права орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк у звязку з чим вважають позовні вимоги безпідставними, крім того у відповідача відсутнє волевиявлення на продовження строку оренди землі позивачем та відповідачем надсилались повідомлення про небажання продовжити строк оренди. Також приукладанні договору оренди з ФГ Мороз перевірялись в державному реєстрі наявні обмеження та обтяження відповідної земельної ділянки, які були відсутні і перешкод для укладання догову між [PERSON] та ФГ Мороз не було. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 071214, [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,83 га, яка розташована на території Знамянської селищної ради Кіровоградської області (а.с.20,34), 17.03.2005 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Хлібодар» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, договір зареєстрований 07.06.2005 року (а.с.20-21). Листами-повідомленнями від 09.12.2014 року та від 08.05.2015 року, ТОВ „Агрофірма Хлібодар, в порядку визначеному п. 5 Договору оренди, повідомляло відповідача про поновлення Договору оренди та надсилало проекти відповідної додаткової угоди. В листопаді 2015 року, відповідач направив на адресу ТОВ „Агрофірма Хлібодар листа, яким повідомив товариство про те, що відмовляється від підписання вищезгаданих додаткових угод. 01.12.2015 року, ТОВ „Агрофірма „Хлібодар направило відповідь на лист відповідача від 18.11.2015 року, в якій зазначило про те, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та знову направило проекти відповідної додаткової угоди. [PERSON] додаткової угоди до договору оренди землі з ТОВ „Агрофірма „Хлібодар не уклав. Натомість, 12.02.2016 року, [PERSON] уклав договір оренди з ФГ „[PERSON]П.. Відносини щодо оренди земельної ділянки врегульовані Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі. Типовий договір оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3березня 2004 року № 220. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оренду землі, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ст. 13 Закону України „Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст. 14 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України). За ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Механізм поновлення договору оренди землі встановлено наступним. Ст. 764 Цивільного кодексу України передбачає продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найм та відсутності заперечення наймодавця протягом одного місяця. Ч. 6 ст. 33 Закон України „Про оренду землі, якою обґрунтовано позов передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В зазначеній нормі йдеться не про будь-яке повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі і в будь-який час, а виключно про заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договору. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували направлення чи вручення під розписку представнику ТОВ „Агрофірма Хлібодар заперечення відповідача у поновлені договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось [PERSON] та його представником, протягом місяця з моменту закінчення строку договору, останній будь-яких заперечень щодо поновлення договору оренди товариству не направляв. Водночас, проект додаткової угоди до Договору оренди землі щодо його поновлення підписувати відмовився та уклав новий договір оренди спірної земельної ділянки з іншим орендарем. При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (ч. 2 ст. 214 ЦПК України). Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України, 19 лютого 2014 року у справі № 6- 162ц13) висловлені наступні висновки: у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України „Про оренду землі фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій - пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України „Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Відповідно, договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ТОВ „Агрофірма „Хлібодар згідно з ч. 6 ст. 33 Закон України „Про оренду землі є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з ч. 1. ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Ст. 13 Цивільного кодексу України визначено межі здійснення цивільних прав. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Укладення договору оренди землі між відповідачами щодо земельної ділянки, яка вже знаходиться в орендному користуванні ТОВ „Агрофірма Хлібодар, є порушенням права товариства самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону України „Про оренду землі та ст. 410 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що станом на дату укладення оспорюваного договору земельна ділянка вже перебувала в оренді ТОВ „Агрофірма Хлібодар, [PERSON] не мав права повторно передавати її в оренду, тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки є укладеним з порушенням вимог ст.ст. 30, 319, 525, 526, 651 Цивільного кодексу України та ст. 15 Закону України „Про оренду землі. Водночас, оспорюваний договір став підставою для держаної реєстрації права ФГ „[PERSON]П. щодо оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку з тим, що оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним, то і запис про реєстрацію права оренди ФГ „[PERSON]П. щодо оренди земельної ділянки у Державному реєстрі прав підлягає скасуванню. Поряд з цим, судом враховано, що наряду з поновленням Договору оренди землі, в проекті додаткової угоди, ТОВ „Агрофірма „Хлібодар збільшило розмір орендної плати з 1,5 % до 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 (один) рік користування нею, тобто змінило умови договору на користь [PERSON] Враховуючи, що юридичні факти необхідні для поновлення договору оренди землі є встановленими, а послідуючі позовні вимоги є похідними від поновлення договору оренди землі, позов підлягає задоволенню. За змістом ст.ст. 81,88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved