Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частини майна у спільній сумісній власності набутої під час шлюбу, виділення такої частки в натурі та звернення стягнення на неї, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.10.2008р. за №2-2741/08 позовні вимоги ПАТ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору №395 від 07.09.2006р. та стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, розірвано кредитний договір та стягнуто на користь банку 496153,98 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700,00 грн. заборгованості за державним митом та 30,00 грн. за оплату послуг інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Відділом державної виконавчої служби Красноармійського районного управління юстиції за весь час знаходження виконавчого документа на виконанні (з 28.11.2008р. по 11.10.2013р.) заборгованість на користь банку не стягнуто, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Починаючи з 01.11.2013р. виконавче провадження по стягненню з відповідача перебуває на виконанні ВДВС Київського районного управління юстиції м.Донецька. Державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення з пенсії боржника, яку він отримує в УПФУ Київському районі м.Донецька. Запропоновано проводити утримання з доходу у розмірі 20% до повного стягнення суми основного боргу. На сьогоднішній день банком 08.04.2014р. отримано одне відрахування у розмірі 172,72 грн. Відсутність майна, належного боржнику, робить неможливим виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання на всій території України. Враховуючи те, що Державною виконавчою службою в процесі здійснення примусового виконання рішення не виявлено іншого майна відповідача на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог банку на адресу ВДВС Київського РУЮ м.Донецька неодноразово були направлені листи №18.015/1930 від 18.02.2014р. та №18.015/4083 від 09.04.2014р. з проханням вчинити певні дії по розшуку додаткового майна відповідача. Повідомлено ВДВС Київського РУЮ м.Донецька про те, що згідно паспортних даних відповідача, він на час укладання кредитного договору перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а також додано до даних листів копії паспорту відповідачів з відміткою про зареєстрований шлюб та листа-згоди відповідача [PERSON] на укладання договору застави транспортного засобу від 07.09.2006 року за №1589 відповідачем [PERSON] На теперішній час запити не зроблені, банк не повідомлено про хід розгляду звернень. Позивачу відомо, що під час перебування у шлюбі між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] - спільно придбане наступне майно: будинок, 24.12.2003 року за договором купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; квартира, 24.12.2005 року за договором купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], 1/3; земельна ділянка, 29.09.2004 року за договором купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи наявну інформацію, яка міститься у паспорті відповідача [PERSON] з відміткою про те, що він з 15.04.1981 року перебуває у сімейних відносинах з [PERSON] та факту залишення у сімейних відносинах на дату укладання кредитного договору, перевіреного та засвідченого 07.09.2006 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] під час шлюбу спільно набув зазначене вище нерухоме майно. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частини майна у спільній сумісній власності набутої під час шлюбу з [PERSON], виділити таку частку в натурі та звернути стягнення на неї з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Укрбізнесбанк», а саме: ? частини будинку [ADDRESS]; ? частини квартири [ADDRESS]; ? частини земельної ділянки [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] здійснити державну реєстрацію ? частини вищевказаного майна та стягнути на користь ПАТ «Укрбізнесбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог не заперечував проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.10.2008р. за №2-2741/08 позовні вимоги ПАТ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору №395 від 07.09.2006р. та стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, розірвано кредитний договір та стягнуто на користь банку 496153,98 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700,00 грн. заборгованості за державним митом та 30,00 грн. за оплату послуг інформаційно-технічного забезпечення судового процесу (а.с. 7,8). Згідно відповіді КП «БТІ» до 01. Січня 2013 року, будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області від 24.12.2005 р. реєстр 7709 Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Красноаомійського міського нотаріального округу Донецької області від 24.12.2005 р. реєстр 9624. Вбудоване приміщення за адресою [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Красноармійської міської ради від 29.05.2007 р. (а.с. 54) Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування, тощо.. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Що не було доведено представником позивача в судовому засіданні. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно п. 22 ППВСУ № 11, вартість майна, що підлягає розподілу, визначається за погодженням між подружжя, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином представником позивача в судовому засіданні не було вказано, які ж права банку порушені через те що не розподілено спільне майно відповідачів по справі, та хто надав право Публічному акціонерному товариству «Український Бізнес Банк» право на звернення до суду з позовом від імені та в інтересах [PERSON], [PERSON] та висувати позовні вимоги в тому числі і від їх імені без їх особистої згоди на поділ спільного майна подружжя в порушення вимог СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed