Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Представник [PERSON] подав до суду позов від імені позивача [PERSON] до Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, третя особа: Уманська районна державна нотаріальна контора. В позовній заяві зазначено, що 08.07.1992 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-СР № 420231, виданим 09.07.1992 року Родниківською сільською радою Уманського району Черкаської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами, який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 23 в с. Родниківка Уманського району Черкаської області, тому позивач в позові вказує, що вона, як єдиний його спадкоємець фактично прийняла вказану спадщину та почала нею користуватися. В жовтні 2017 року, через свого представника позивач звернулася до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 25.10.2017 року державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами, який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 23 в с. Родниківка Уманського району Черкаської області. Враховуючи те, що за життя, з невідомих позивачу причин, її батько належним чином не зареєстрував своє право власності на нерухоме майно, а на даний час іншим шляхом дане питання вирішити неможливо, то вона вимушена звернутися з позовом до суду, адже не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У заяві також вказала, що вона просить розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача сільський голова с. Родниківка Уманського району Черкаської області [PERSON], в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду він подав заяву, в якій вказано, що він просить провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради та проти задоволення позову не заперечує. Від представника третьої особи державного нотаріуса [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати у її відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.07.1992 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-СР № 420231, виданим 09.07.1992 року Родниківською сільською радою Уманського району Черкаської області(а.с.44) Відповідно до довідки № 400/02-34 від 05.09.2017 року, виданої виконкомом Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, в селі Родниківка Уманського району Черкаської області по вулиці Чуйоква, 23 (згідно розпорядження сільського голови від 19.02.2016 року № 26-КП, вулицю перейменовано у [PERSON]) за померлим [PERSON] рахується земельна ділянка, яка надавалась для будівництва житлового будинку та господарчих будівель та збудований житловий будинок з надвірними спорудами. Вказана довідка видана на підставі погосподарської книги №48(а.с.57). Факт належності житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами, який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 23 в с. Родниківка Уманського району Черкаської області підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику (а.с.46-52) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 23 по вул. Богдана Хмельницького в с. Родниківка Уманського району Черкаської області (а.с.54-56). Відповідно до довідки № 1897 від 17.11.2017 року, виданої начальником Уманського відділку КП «ЧООБТІ», станом на 01.01.2013 року в Уманському відділку Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації на житловий будинок №23 по вул. Богдана Хмельницького в с. Родниківка Уманського району Черкаської області право власності не зареєстровано(а.с.58). Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер 08.07.1992 року, оскільки є його дочкою. Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбне прізвище позивача було «Кравець», яке вона змінила на «Клименко» після реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] (а.с.45). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-СР № 494850, виданого 21.07.1990 року Уманським міським відділом РАЦС Черкаської області, після повторної реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON], вона отримала прізвище «Мартинюк» (а.с.43). За життя [PERSON] ніякого розпорядження своїм майном не зробив, тому позивач як його спадкоємець, через свого представника [PERSON], звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтво про право спадщину за законом, проте, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.10.2017 року, виданою державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкодавцю було відмовлено в оформленні спадкових прав, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.59). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] фактично прийняла спадщину на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами, який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 23 в с. Родниківка Уманського району Черкаської області. Однак, у звязку з тим, що за життя батько позивача належним чином не зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно, вона на даний час позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою 25.10.2017 року державним Звенигородської районної державної нотаріальної контори [PERSON]В.(а.с.59). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа: Уманська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - підлягають задоволенню.

Outcome: approved