Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна » звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-707/121/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 48 107,00 USD, з кінцевим строком повернення 03 липня 2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Договорі. 12.11.2010 pоку між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-707/121/2008, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань за кредитним договором № CL-707/121/2008, в повному обсязі таких зобов'язань. Згідно статті 1 договору поруки № SR-707/121/2008, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно. У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по тілу кредиту в розмірі 46 760,09 USD, заборгованість по не сплаченим відсоткам в розмірі 9 327,33 USD, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 636 319,61 гривен та судові витрати до суду у розмірі 3654,00 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 15 798,29 гривень. В судове засідання представник позивача з'явився, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував в повному обсязі , посилаючись на те, що Московським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області порушене кримінальне провадження за його заявою з приводу незаконного заволодіння автомобіля та на даний час триває досудове слідство . Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала в повному обсязі , посилаючись на те, що вона не може бути поручителем за вказаним кредитним договором , так як додатковий договір до кредитного договору про змінення порядку підвищення процентної ставки по кредиту був укладений без згоди поручителя. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено ,що 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-707/121/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 48 107,00 USD, з кінцевим строком повернення 03 липня 2014 року, зі сплатою процентів у порідку та розмірах, встановлених в Договорі. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором кредиту виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2014 року складає 2 084 626,36гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п.3.1.1. ст.3 ч.2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином за несвоєчасне повернення кредиту [PERSON] нарахована пеня в розмірі 1 636 319,61 гривень. Відповідно до п. 1 ст. 553, п. 1 та п.2 ст. 554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідачі порушили прийняті ними на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі та Договорі поруки. Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст.ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені кредитним договором не виконав ,суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення, яке містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3654 гривен, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved