Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено 20.02.2006 року договір позики. Рішенням Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 14.06.2010 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.09.2010 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики 151500 грн., витрати по сплаті судового збору 1515 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 250 грн., всього 153265 грн. Рішення суду не виконано. Просив в межах строку позовної давності нарахувати відповідачу до сплати проценти на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 55108,64 грн., інфляційні витрати у розмірі 113943,15 грн. та три проценти річних на суму боргу у розмірі 13635 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 20.02.2006 року було укладено договір позики, за яким відповідач отримав 151500 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2010 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 231000 грн., витрати по оплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.09.2010 року рішення Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2010 року було змінено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 151500 грн., витрати по оплаті судового збору у розмірі 1515 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. Постановою державного виконавця від 28.07.2014 року було повернуто виконавчий лист про стягнення суми боргу з [PERSON] на користь [PERSON] без виконання через відсутність майна боржника. 20.10.2015 року позивачем буо подано повторно заяву про відкриття виконавчого провадження. Стаття 625 ЦК України та стаття 1048 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та статей 625 та 1048 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача не сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1826 грн. 68 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: approved