Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг України» звернувся до суду з вказаним позовом, просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2006556761 від 04.11.2013 року в розмірі 21 962,89 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. Позивач зазначає, що 04.11.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006556761. Представник позивача зазначає, за умовами вищевказаного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит та відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, та інші платежі, визначені договором. Також позивач зазначає, що 22.12.2014 р. відповідно до умов договору факторингу ПАТ «ОТП Банк» передало ТОВ «ОТП Факторинг України» право вимоги, що випливають із умов кредитного договору. Представник позивача вказує, що відповідач порушує зобов'язання по договору, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 21 962,89 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 16 940,92 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1,35 грн. та комісія за обслуговування кредиту в розмірі 5 020,62 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, наддав суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, повторно не з'явився в судове засідання, причин невки до суду, які могли б бути визнані судом поважними та заперечень не надав. У зв'язку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову повністю виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 04.11.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006556761. Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору відповідачу наданий споживчий кредит у сумі 19030,00 грн. з розміром процентної ставки 0,01 % річних та строком дії з 04.11.2013 р. по 04.11.2016 р. Відповідно до п.1.4.1 вищевказаного договору відповідач зобов'язаний повернуто позивачу суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені цім договором не пізніше 04.11.2016 р. Відповідно до п.1.5.4. вищевказаного договору в разі порушення відповідачем строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань за цим договором. Згідно розрахунків, наданих позивачем, у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 21 962,89 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 16 940,92 грн., суми відсотків за користування кредитом 1,35 грн. та суми комісії в розмірі 5020,62 грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивачем дійсно було надано відповідачу кредит, якій відповідач не сплатив та внаслідок цього утворилась заборгованість. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved