Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року в розмірі 507 171 грн. 59 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 19 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 33 000 доларів США строком до 19.12.2022 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно до умов вищезазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору позивачем відповідачу були надані грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а взяті відповідачем на себе договірні зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує. У зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Представник позивача Жила П.С. до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причину своєї не явки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 33 000 доларів США строком до 19.12.2022 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі (а.с.7, 8-10). Згідно до п. 1.1 ч. 2 кредитного договору № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року [PERSON] зобов'язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до п. 4.1.1 ч. 2 кредитного договору № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Також, п.п. 4.1.2, 4.1.3 кредитного договору № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року встановлено, що за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник крім пені, передбаченої п. 4.1.1 кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25 грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1 та 4.1.2 кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. Додатковим договором до кредитного договору № 1 від 15.04.2009 року до кредитного договору № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року було внесено зміни та доповнення до кредитного договору, а саме на період з 15.04.2009 року по 30.11.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка (1,0 % річних + FIDR), а з 01.12.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватись плаваюча процентна ставка (3,49 % річних + FIDR) (а.с. 12-13). 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно до умов вищезазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 18-24, 25). В результаті неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору та станом на 10.08.2015 року вона має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 19 411,15 доларів США, що згідно курсу (1 долар США - 21,089882 грн.) становить 409 378,86 грн., а також пеня згідно п. 3.1.1 частини 2 кредитного договору в розмірі 97 792,73 грн., а всього заборгованість в розмірі 507 171,59 грн. (а.с. 5,6). Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимо. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплати неустойки. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобов'язання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № МL 702/521/2007 від 19.12.2007 року в розмірі 507 717,59 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved