Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» 22.05.2018 року звернулося до Києво-Святошинського суду Київської області суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та відсотків річних за надані послуги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №468 від 15.11.2016 року ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресами: вулиця Райдужна [ADDRESS] з 01.12.2016 року про що громадскість була повідомлена шляхом розміщення Рішення №468 у засобах масової інформації - газеті «Новий день» №47 (9265) від 03.12.2016 року. Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №491 від 15.11.2016 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» в с. Софіївська Борщагівка, зокрема для споживачів в будинку [ADDRESS] в розмірі 4,20 грн. за 1 кв.м. Так, позивач розпочав надання вищевказаних послуг з грудня 2016 року. Споживачем вказаних вище послуг є віповідач [PERSON] , який на праві власності володіє житловим приміщенням - квартирою у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. За весь період надання послуг позивачем з боку відповідача не надходило жодних претензій стосовно якості наданих послуг, що підтверджує факт того, що послуги надавались належним чином та в повному обсязі. Водночас, всупереч факту належного та повного виконання зобов`язань позивачем надання вищевказаних послуг, відповідач всупереч ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не уклав з позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових теритоорій, не виконує свого обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг. В зв`язку з цим, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив про стягнення з відповідача на його користь суму боргу за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 2808.96 грн., 3% річних в розмірі 56.17 грн. та інфляційні витрати у розмірі 236.42 грн., а також судові витрати. Ухвалою сідді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено проводити ролзгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.08.2018 року від відповідача [PERSON] до суду подано письмовий відзив на позовну заяву в якій він зазначає про те, що він не проживає у будинку 165 , а в іншому, який знаходиться поряд і в якому він винаймає квартиру, тому жодних послуг від позивача не отримував зав адресою: квартира [ADDRESS] . Крім того, вважає, що ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» не є суб`єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Вважає, що позивач не надає будь-яких послуг мешканцям багатоквартирного будинку, а здійснює господарче забезпечення не господарюючого суб`єкта, крім того незаконно застосовує тарифи на житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій. 20.09.2018 року від представика позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.10.2018 року дану цивільну справу передано до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2019 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.10.2018 року залишено без змін. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 06.03.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 09.04.2019 року представником позивача до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. 21.01.2020 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про призначення розгляду справи за правилами загального позовного проваадження, а також клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб. Ухвалою суду від 21.01.2020 року розгляд даної цивільної справи вирішено проводити за правилами загального позовного повадження, призначено підготовче засідання. 14.02.2020 року представником позивача до суду подано заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 13.03.2020 року закрито підготовчий розгляд, призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, що викладені у письмових поясненнях, а також відзиві на позов. Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили про те, що являються мешканцями кварталу будинків по [ADDRESS] . З 2016 по 2019 року ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» надавалися послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які вони сплачували, в парадних будинку постійно прибирається, сміття вивозиться, на території кварталу зелені насадження, чисто та прибрано. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житллво-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1/ комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води,водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем), газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2/ послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3/ послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору, тощо); 4/ послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкції та мереж, їх реконсрукція). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 15.11.2016 року визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинків на [ADDRESS], [ADDRESS] ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя». Вказане рішення оприлюднено в місцевому засобі масової інформації. Обслуговування та утримання мешканців у вказаних вище будинках здійснює ТОВ «Райдужна Оселя» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприжмців та громадських формувань, в яких вказано, що основним видом діяльності ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» є комплексне обслуговування об`єктів. Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 15.11.2016 року за №491 встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» в с. Софіївська Борщагівка, зокрема для споживачів будівлі №165 в розмірі 4.20 грн. за 1 кв.м. Відповідач зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню квартири та придомової території, повинен вчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію та ремонт будинку, прибудинкової території та плату за спожиті комунальні послуги. Свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач виконує належним чином, проте відповідач не в повному обсязі виконує свої обов`язкі по сплаті за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, за період з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року заборгованість складає 2808 грн. 96 коп., за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року заборгованість складає 1 404 грн. 48 грн. Даних, які вказували б про відсутність надання відповідачу послуг та/або їх надання іншою особою ніж ТОВ «ЖЕК Райдужна Оселя» суду представлено не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі не звертався до позивача з заявами саме про неякісне та неналежне надання йому послуг, не відмовлявся від їх отримання, навпаки отримував і користувався ними, проте вчасно за них не сплачував, в зв`язку з чим утворився борг, а тому позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Представником позивача надано розрахунок суми 3% річних з урахуванням індексу інфляції за порушення грошового зобов`язання відповідача, згідно якого 3% річних складають 56 грн. 17 коп., сума інфляційних витрат складає 236 грн. 42 коп., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, доводи відповідача про те, що позивачем не доведено свого права, як учасника відносин у сфері надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на укладення такого договору з ним не заслуговують на увагу. Крім того, хоча у ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, прооте відповідно доп. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач, як споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений також у постанові ВСУ від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц. Оскільки відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовує наявність договірних відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову згідно ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved