Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], який мотивує тим, що відповідач є одинокою матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO].Сімя зареєстрована в [ADDRESS], а фактично проживає по [ADDRESS], у будинку, який перебуває у власності Товариства з додатковою відповідальністю «Маяк». Зі [PERSON] проживає її співмешканець [PERSON]. Родина з 07.04.2009 року перебуває на обліку у сільській раді як неблагополучна. За цей час сім'я багаторазово відвідувалась спеціалістами сільської ради, педагогами Боромлянського НВК, фахівцями Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, медичними працівниками Боромлянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Питання відібрання дитини від матері двічі розглядалось Тростянецьким районним судом (рішення суду від 29.05.2014 року та 10.03.2016 року). У задоволенні позовних заяв Боромлянської сільської ради було відмовлено. На думку позивача, відповідач ставлення до виховання сина [PERSON] не змінила, незважаючи на те, що з останнью проводились бесіди, не допущенн я зловживання алкоголю, необхідності зміни матеріально-побутових умов у будинку. Під час відвідування сім'ї у січні 2017 року відповідач та її співмешканець перебували у стані сильного алкогольного сп'яніння. У будинку повна антисанітарія та холод: плита не топилася вже декілька днів, дров немає зовсім, з їжі майже немає нічого, зварених страв немає, у помешканні перебував дворовий пес, результатами перебування якого були наявні фекалії на підлозі. Постіль настільки брудна, що не видно, якого вона кольору. Провести бесіду із [PERSON] не вдалось, сокільки вона навіть не змогла прокинутись. [PERSON] не відвідав школу, силів у своїй кімнаті у тоненькій кофтині, вхаті не топилось, їсти не було зовсім, що органом опіки та піклування було розцінено як катування дитини голодом і холодом. Про цю ситуацію було повідомлено брата відповідача [PERSON], який негайно забрав хлопця до себе на проживання до вирішення питання в суді. Після цього ситуація в родині не змінилась, відповідач зі співмешканцем продовжують зловживати алкоголем, на членів комісії лаялись нецензурною лайкою. Крім того, відповідача було звільнено з роботи з Товариства з товариства додатковою відповідальністю «Маяк» та з 01.04.2017 року буде виселено з будинку. Питання виховання [PERSON] сина розглядалось на засіданні Комісії у справах неповнолітніх при виокнавчому комітеті сілської ради, але віжповідач не з'явилась. Позивач розцінює поведінку відповідача як ухилення матері від виконання обовязків по вихованню дитини та небажання виправити ситуацію на краще. Посилаючись на указані обставини, уточнивши вимоги, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у утверій грошовій сумі 500 грн. щомісяця. Представник позивача Євтєєва Н.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вважала, що поведінка відповідача, яка навіть жодного разу не зявилась до суду, свідчить про її свідоме ухилення від виконання її батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була повідомлена належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання Надярна Я.О. в судовому засіданні позов підтрмала, просила задовольнити, ураховуючи думку дитини [PERSON], який вказав, що хоче продивати разом з дядьком [PERSON], який створив для нього всі умови проживання і піклується про нього. Представник Тростянецького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Логвиненко Ю.О. також позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, вважала, що залишення дитини з матірю загрожує здоровю та розвитку [PERSON] та не відповідає його інтересам. Соціальний супровід родини відповідача не дав незважаючи на вдити заходи, надані соціальні послуги, не дав позитивних результатів, відповідач не бажає змінюватись. Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], відомості про батька відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження було вказано відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с. 6,8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Боромлянської сільської ради [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], проте згідно з актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї фактично проживає по [ADDRESS], разом з нею проживає [PERSON], [INFO]. Будинок, в якому відповідач фактично проживає, остання орендує у ТДВ «Маяк». Відповідно до виписки з протоколу № 2 на засіданні комісії правління товариства з додатковою відповідальністю «Маяк» було вирішено звільнити відповідача з роботи на підставі пунку 4 статті 40 КЗпП, оскільки остання не виходила на роботу протягом двох місяців, а також виселити останню з будинку, який вона орендує, з 01.04.2017 року (а.с. 9, 19). Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 03.05.2016, 15.06.2016, 12.09.2016, 04.10.2016, 30.11.2016, 24.01.2017, 25.01.2017, 31.01.2017 у будинку по [ADDRESS], не побілено, по кімнатах розкидані речі, електрична розетка не відремонтована, у вікні відсутнє скло, у будинку антисанітарія, в період опалювального сезону у будинку холодно, дров не заготовлено, їжі обмаль або й взагалі немає, відповідачка та ії співмешканець [PERSON] часто перебувають у стані алкогольно сп'яніння, на зауваження реагують неадекватно, змін поліпшення матеріально-побутових умов не відбувається (а.с. 11-18). З досліджених світлин, на яких зображено внутрішні приміщенні будинку по [ADDRESS], в якому проживає відповідач з сином [PERSON] та співмешканцем вбачається неприпустимі антисанітарні умови, в яких не може проживати неповнолітня дитина, оскільки це очевидно загрожує її здоров'ю. Судом не установлено відомостей про те, що відповідач має будь-які перешкоди через стан здоров'я, фізичні вади чи інші обставини створити належні умови проживання, харчування та розвитку для сина. Крім того, протягом 2016 року за період роботи у ТДВ «Маяк» відповідач отримувала заробітну плату середній розмір якої склав 2630,93 грн., що свідчить про наявність матеріальних можливостей для належного забезпечення сина елементарними умовами для проживання (а.с.57). Рішеннями Тростянецького районного суду Сумської області від 29 травня 2014 року та від 10 березня 2016 року, які набрали законної сили, [PERSON] судом було двічі попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання сина та покладено на орган опіки та піклування Боромлянської сільської ради обов'язок по здійсненню контролю за виконанням батьківських обов'язків. Указаними рішеннями суду установлено, що [PERSON] та її родина перебуває під соціальним супроводом з 2012 року, але до цього часу ставлення матері до виховання сина в цілому не змінилось. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Згідно з висновком органу опіки та піклування Боромлянськоїсілської ради Тростянецького району Сумської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету сілької ради від 24.02.2017 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], оскільки незважаючи на вжиті заходи мати систематично не піклується про розвиток, виховання та здоров'я сина, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.21-24). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Допитана в судовому засідання як свідок [PERSON] суду показала, що є класним керівником [PERSON], який навчається у 8 класі Боромлянського навчально-виховного комплексу. Кожного навчального року відвідує родину 1-3 рази на рік. Мати ніколи не цікавиться навчанням сина, до школи не приходить, завжди обліковується заборгованість за харчування дитини у їдальні, іноді кошти за [PERSON] вносила вчитель. Мати не звертає увагу на здоров'я сина, коли він хворіє, то ніколи класного керівника мати не попереджає про причини неявки до школи. [PERSON] дуже скритна дитина, він намагається приховати ситуацію в родині, завжди серйозний не по роках, не посміхається. У січні цього року він не прийшов до школи, свідок зателефонувала до сілськьої ради, щоб відвідати родину. Коли приїхали, картина була жахлива, у хаті був сморід, фекалії собаки, було дуже холодно, [PERSON] зі співмешканцем були п'яні, [PERSON] сидів у своїй кімнаті, ненагодований, забився в куток. Після цього [PERSON] забрав до себе дядько - брат відповідача, який теж живе в с.Боромля. За час проживання [PERSON] у дядька він значно змінився, став посміхатись, у нього з'явилось почуття відповідальнсті, його привчають до обов'язків. Вся заборгованість за харчування в їдальні на цей час погашена, [PERSON] забезпечений всім необхідним, завжди школу повідомляють про причини неявки, [PERSON] також опікується дід, який разом з сином проживає. Мати [PERSON] не привчила його до елементарних речей, навіть до правил особистої гігієни, цьому зараз він навчається у родині дядька. [PERSON] вважала, що подальше проживання сина з матір'ю не відповідатиме його інтересам, перебування дитини з матір'ю негативно позначається на його розвитку. [PERSON] не бажає змінюватись, вона дуже агресивна, систематично вживає алкоголь, і взагалі не піклується про сина. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що є завідувачем соціально-гуманітарним відділом виконавчого комітету Боромлянської сілської ради. Родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом органу опіки та піклування вже досить тривалий час, двічі сільська рада зверталась до суду з позовом про відібрання у відповідача сина, проте суд ухвалював рішення про відмову у задоволенні позову, кожного разу [PERSON] попереджали про необхідінсть зміни ставлення до виховання сина. Відповідач вже тривалий час зловживає алкоголем зі своїм співмешканцем, проживають у орендованом будинку в жахливих умовах, часто агресивно налаштовані, при перевірці комісією умов проживання дитини не впускають. Якщо і бувають покращення, то на дуже нетривалий час. Дитині не створено жодних умов для проживання та розвитку, він не отримує належного харчування. [PERSON] звільнено з роботи, прийнято рішення виселити з орендованого у ТДВ «Маяк» будинку і це питання часу. На цей час відповідач доходу не має, майже весь час перебуває у нетверезому стані і з таким способом життя довго не проживе. [PERSON] з січня 2017 року опікується дядько [PERSON], який згоден взяти племінника у свою родину, облаштовує для нього кімнату в будинку, забезпечує всім необхідним, [PERSON] за ці місяці змінився. Відповідач у свою чергу сином не цікавиться, з братом у конфлікті, оскільки він намагається їй допомгти змінитись, але вона цього не бажає, не визнає своєї алкогольної залежності. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] суду показав, що є рідним братом відповідача та є дядьком [PERSON], який вже останній чотири місяці живе в його родині. [PERSON] вказав, що його сестра має алкогольну залежність, він неодноразово намагався з нею говорити, оскільки як жінка вона нормальна і коли не вживає алкоголь, то нормально ставиться до сина, проте на неї негативно впливає її співмешканець [PERSON], з яким вони разом п'ють і все, що заробляють, пропивають одразу, сином вона не цікавиться. Сама, щоб поспілкуватись з сином не приходить. [PERSON] до неї сам ходить. Такий спосіб життя матері травмує [PERSON], який є хорошим хлопцем, неагресивним. У січні цього року ситуація була критичною у будинку було холодно, їжі не було, і [PERSON] став жити у його родині, в якій він виховує чотирьох дітей, один син вже дорослий, працює з ним. [PERSON] залучає племінника також допомагати по господартсву, йому придбали все необхідне, облаштовують для нього кімнату, обстежили його в обласній дитячій лікарні у кардіолога, йому рекомендовано найближчим часом пройти стаціонарне лікування, щоб пройти повне кардіологічне обстеження, мати цим взагалі не займалась.[PERSON] поки був з матір'ю все це переживав в собі, але вже видно, що йому все набридло, він каже, що хоче продовжити жити у родини дядька, став веселіший. [PERSON] вказав, що бажає бути його опікуном і буде допомагати племіннику у всьому, щоб він здобув освіту, отримав професію, для цього у нього достатньо сил і доходів, оскільки працює та тримає велике господарство. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду показав, що проживає на цей час у дядька [PERSON], де йому дуже подобається і він надалі бажає залишитись у нього, оскільки у нього краще йому, проживати в будинку матері не хоче. У родині дядька також живе його дід - [PERSON], який дбає також про нього, брати та сестрички, а також тьотя [PERSON]. [PERSON] вказав, що у нього все є, до матері він ходить сам, як правило, у вечері, мати до нього в будинок дядька майже не приходить. З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи матір'ю [PERSON], через зловживання алкоголем не створила належних побутових умов для проживання сина, не цікавиться його здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не утримує його матеріально - не забезпечує збалансованим харчуванням, одягом відповідно до сезону, необхідними речами для розвитку та навчання. Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме та тривале (з 2014 року) ухилення матері від їх виконання. Така поведінка матері не змінюється тривалий час, незважаючи на попередження її про зміну ставлення до дитини рішеннями Тростянецького районного суду Сумської області від 29 травня 2014 року та від 10 березня 2016 року На переконання суду відповідач не в змозі справити позитивний вплив на розвиток особистості сина, сприяти засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, оскільки вона веде аморальний спосіб життя, який очевидно негативно позначається на моральному розвитку дитини. Суд розцінює поведінку [PERSON], яка усунулась від виховання сина, позбавивши його, крім того, єдиного законного представника, враховуючи, що відомості про батька [PERSON] відсутні, переклала тягар утримання та виховання сина протягом останніх чотирьох місяців на свого брата [PERSON], - як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх [PERSON], узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця суд виходить з таких мотивів. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому за змістом частини 1 статті 184 СК України визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за обставин, які мають істотне значення, зокрема у разі нерегулярного мінливого доходу платника аліментів, отримання ним доходу в натурі. Ураховуючи викладене, відповідач як мати, незважаючи не позбавлення її батьківських прав, зобов'язана утримувати сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до довідки з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб державної фіскальної служби України від 30.03.2017 року, [PERSON] рнокпп [NUMBER] у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року отримуала дохід у виді заробіної плати у ТДВ «Маяк», проте як установлено судом відповідач звільнена з указаного товариства з 15.02.2017 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП (а.с. 19, 57). Отже, станом на час розгляду справи відповідач не має регулярного офіційного заробітку, що дає правові підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатною особою, не визнана в установленому порядку інвалідом, не має інших дітей та осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів у заявленому позивачем розмірі у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 09 березня 2017 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. У зв'язку з тим, що позивачі за позовами про стягнення аліментів та за позовами про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб відповідно до статті 3 та 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від оплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн. (640 грн. х 2). На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved