Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 22.02.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11303390000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 100 000,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 22.02.2029 року або достроково зі сплатою 12,40 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями: місце знаходження предмета застави: м. Дергачі, Харківська область, [ADDRESS], загальна площа: 97,40 кв. м.; житлова площа:68,10кв. м., що підтверджується Договором іпотеки (нерухомого майна) від 22.02.2008р., укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстровим № 299. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 167 202,58 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1 336 450,23 грн., яка складається з: -98 388,50 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 786 419,28 грн. - заборгованість за кредитом; - 68814,08 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 550030,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0.00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель, має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет Іпотеки. Позивач вважає, що зареєстроване за Іпотекодавцем право власності на предмет Іпотеки, яке не припинено, може стати підставою для відмови у реєстрації права власності за Іпотекодержателем, що вбачається із змісту ст.. 19, п. 6 ч. І ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». З метою захисту прав та інтересів Позивача, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, існують всі підстави для припинення права власності Іпотекодавця (в т. ч. право володіння, користування і розпорядження) на предмет іпотеки. За умови Договору Іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права іпотекодержателя. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів Позивача існують всі підстави для витребування від Іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати). Також через неможливість реалізувати права Іпотекодавця за відсутності ключів від квартири, існують всі підстави для їх витребування у Відповідача та передачі Позивачу. Крім того, мешканці спірного будинку чинять перешкоду у доступі до предмету іпотеки, використовують будинок для проживання, що є порушенням та обмеженням прав Іпотекодержателя. Відповідно до вимог законодавства Позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців (у зв'язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення Іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами. Однак, вимоги Позивача не виконано, що є підставою для виселення мешканців та задоволення позову у повному обсязі з урахуванням викладеного. Позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 167 202,58 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1 336 450,23 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11303390000 від 22.02.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Дергачі, Харківська область, [ADDRESS], загальна площа: 97,40 кв. м.; житлова площа: 68,10 кв. м. (на підставі Договору іпотеки від 22.02.2008 року) шляхом передачі Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно, визнати за Позивачем право власності на предмет Іпотеки, припинити право власності Іпотекодавця - Відповідача на зазначений будинок, в тому числі право володіння, користування, та розпорядження вказаним будинком, виселити з будинку Відповідача та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, витребувати від Відповідача та передати Позивачу технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на будинок, який розташований за адресою: м. Дергачі, Харківська область, [ADDRESS], стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи за відсутністю його представника. Відповідач про судовий розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Слобідський край» від 19.07.2014р.,але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв»язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення суду, проти чого представник позивача не заперечував, що вбачається із поданої заяви. Представник третьої особи Вітюк Р.О. в судове засідання не з»явився, згідно заяви прохає розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за моживе. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 22.02.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11303390000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 100 000,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 22.02.2029 року або достроково зі сплатою 12,40 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями- місце знаходження предмета застави: Харківська обл., м. Дергачі, [ADDRESS], загальна площа: 97,40 кв. м.; житлова площа:68,10 кв. м., що підтверджується Договором іпотеки нерухомого майна від 22.02.2008р., укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] (а. с. ). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстровим № 299. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно довідки через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 167 202,58 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1 336 450,23 грн., яка складається з: - 98 388,50 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 786 419,28 грн. - заборгованість за кредитом; - 68814,08 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 550030,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0.00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом (а. с. ). Відповідно до вимог законодавства Позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців (у зв'язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення Іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами (а. с. ). Однак, вимоги Позивача не виконано. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Законом України «Про іпотеку», а саме: статтями 33,36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем на нього права власності за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності. Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього. Так, відповідно до ст. 317 ЦК України змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у Іпотекодержателя та перебувають у Іпотекодавця. Необхідний перелік документів передбачено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року № 703 та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, відповідно до п. 26, п. 27 вказаного Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід, або припинення права власності, а саме:укладений в установленому законом порядку договір, предметом, якого є нерухоме майно права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою. Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотеко держателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими підставами та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Проте, позивачем не надані докази того, хто з фізичних осіб, крім відповідача, проживає у даному будинку, що тягне хза собою відмову в задоволенні позову в частині виселення інших осіб. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 р. суди мають виходити з того, що не виключають можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотеко держателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України мають право вимагати застосування його судом. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Таким чином, суд вважає, що у зв'язку з порушенням Відповідачем умов кредитного договору є підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за Позивачем права власності на предмет іпотеки, припинення права власності Відповідача на предмет іпотеки та виселення Відповідача з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, та витребування від Відповідача правовстановлюючих документів на жиле приміщення. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial