Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за договором позики № 380213406 від 07 грудня 2013 року в розмірі 3140,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 грудня 2013 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 380213406 на суму 1000,00 гривень зі сплатою відсотків та комісії строком на 10 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язувався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою 2% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 гривень. 18 грудня 2013 року термін платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. Станом на 01 квітня 2014 року, заборгованість за договором позики відповідача склала: сума позики - 1000,00 гривень, проценти за користування позикою - 2000,00 гривень, штраф - 100,00 гривень, комісія за обслуговування договору позики - 40,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2013 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 380213406, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов'язувалося надати [PERSON] грошові кошти в позику в сумі 1000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов'язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2,00 відсотків від суми позики за кожний день користування позикою. Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. п. 1 даного договору, тип процентної ставки - фіксована. Процента ставка за цим договором встановлюється в загальному порядку. Позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику на споживчі цілі. Згідно п.п. 1.6. п. 1 договору, дата перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника є датою укладання договору позику між позикодавцем і позичальником. Датою повернення позики, так само як і датою сплати заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови договору в частині надання відповідачу позики у сумі 1000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 44 від 07 грудня 2013 року (а.с. 14). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. п. 3 договору, сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти за користування позикою нараховуються у відсотках від суми позики з наступного дня після дня надання позики позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до дня повного погашення заборгованості за позикою (зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2 договору, позичальник зобов'язаний: вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та комісію за обслуговування договору позики в порядку визначеному цим договором. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 1.5 п. 1 договору, строк дії договору 10 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування позикодавцем процентів за користування позикою. Позика надається строком на 10 днів. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, з боку відповідача позивачу не було здійснено повернення суми грошових коштів, отриманих за договором позики. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.п. 3.3. п. 3 договору, сума позики, проценти за користування позикою, комісія за обслуговування договору позики складають заборгованість за договором позики. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором позики. Відповідно до п.п. 5.7. п. 5 договору, при порушенні виконання зобов'язань за договором позики, укладеним на умовах програми лояльності, програма лояльності припиняє свою дію щодо позичальника. У цьому випадку перерахунок процентів за користування позикою не здійснюється, але позичальник зобов'язаний додатково сплатити штраф в розмірі 100 гривень 00 копійок та три відсотки від суми несвоєчасно повернутої в строк позики та несвоєчасно сплачений процентів за користування позикою. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем відповідачу було розраховано до сплати 3140,00 гривень заборгованості за договором, яка складається з: сума позики - 1000 гривень; проценти за користування позикою - 200 гривень 00 копійок (1000,00 * 2% = 20,00 гривень в день, за період з 08 грудня 2013 року по 18 грудня 2013 року (10 днів) = 10 * 20,00 гривень); прострочені проценти - 1800,00 гривень (1000,00 * 3% = 30,00 гривень в день, за період з 21 грудня 2013 року по 16 лютого 2014 року (60 днів) - 60 *30); штраф - 100,00 гривень; комісія за обслуговування договору позики - 40,00 гривень. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем заперечень на позовну заяву подано не було, доказів, щодо спростування вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики, суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу у розмірі 3140,00 гривень. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved