Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач ТОВ «ВК Комунальник» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на праві власності ТОВ «ВК Комунальник» належить гуртожиток, що знаходиться за адресою: 03062, [ADDRESS] ТОВ «ВК Комунальник» встановило, що в гуртожитку прописаний - [PERSON], разом з тим, позивач зазначив, що більше шести місяців відповідач не з`являвся в гуртожитку та не сплачував плату за проживання. Крім того, ТОВ «ВК Комунальник» зазначає, що відповідач був поселений до гуртожитку без належного оформлення, а саме спеціального ордера. Таким чином, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4, 6-7). В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлявся про дату за адресою місця реєстрації Поштові повідомлення повернулися без вручення з причини закінчення встановленого строку зберігання (а.с.49, 50, 58). Враховуючи, що предмет вказаного позову безпосередньо пов'язаний з визнанням відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців, а також, на виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 78 (5698) від 23.04.2016 року (а.с.50). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.13). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновновку. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що на праві власності ТОВ «ВК Комунальник» належить гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (приміщення 3-5 поверхів) (а. с.13-18). Приміщення 1-2 поверхів за адресою: [ADDRESS] є нежилими приміщеннями та належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОСТИЛЬ» (а.с. 10, 60-65). Судовим розглядом встановлено, що в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], (а .с. 4, 22). Як вбачається з Акту про не проживання, комісія у складі охоронників гуртожитку ТОВ «ВК Комунальник» засвідчила факт того, що [PERSON] з 2013 року не проживає у гуртожитку (а.с.6). Відповідно до довідки № 04-03-2016 з дати придбання гуртожитку, тобто з 31.08.2009 року [PERSON] не сплачує плату за проживання в гуртожитку, або будь-які інші платежі на користь товариства. Окрім того, факт несплати підтверджується відомостям оборотно-сальдової відомості по рахунку [NUMBER] за 01.11.2015 - 09.12.2015 (а.с.7-9). Відповідно до додатку №2 до акту від 09.07.2011 року [PERSON] зареєстрований, однак не проживає у вказаному гуртожитку (а.с.11-12). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона працює на посаді директора гуртожитка ТОВ «ВК Комунальник», і такий мешканець як [PERSON] за цей період не з'являвся, у ТОВ «ВК Комунальник» не працює та за цей час не проживав у гуртожитку. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України. Згідно ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані позивачем пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, допитаний свідок, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, що підтверджено письмовими доказами, а тому вимоги позивача є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами, показами свідка, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved