Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № ML-019/047/2008. Кредитний договір складається із двох частини, які нероздільно повязані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 кредитного договору. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 200 000,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розмічені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Дата остаточного повернення кредиту 26 червня 2038 року. 15 березня 2010 року між відповідачем та позивачем було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким з 25 березня 2010 року до 24 червня 2010 року було встановлено розмір фіксованої процентної ставки в розмірі 6,50 % відсотків річних та з 25 червня 2010 року до 26 грудня 2010 року було встановлено розмірі фіксованої процентної ставки в розмірі 12,70 %. З 27 грудня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватись плаваюча ставка у розмірі 5,20 відсотків річних та FIDR. В свою чергу позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені кредитним договором. В зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем на підставі п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. А саме, позичальнику 15.04.2013 року було направлено досудову вимогу № 509 від 12.04.2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором. В строки передбачені кредитним договором, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1 частини № 2 кредитного договору. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов'язання викладені в п.п. 1.1., 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязався сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору. Станом на 02.06.2014 року у позичальника за кредитним договором № ML-019/047/2008 від 26 червня 2008 року існує заборгованість перед факторинговою компанією в сумі 197 995,14 доларів США, що еквівалентно 2 331 392,17 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 1 838 416,86 гривень, що складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 197 995,17 доларів США; та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1 838 416 гривень і 86 копійок. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26 червня 2008 року було укладено два договори поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договір поруки № SR-019/047/2008/1; та [PERSON] договір поруки № SR-019/047/2008. 15 березня 2010 року між відповідачем та поручителями було укладено додатковий договір до договору поруки, яким як були внесені відповідні зміни до договору поруки SR-019/047/2008/1 від 26 червня 2008 року та № SR-019/047/2008 від 26 червня 2008 року. За умовами Договорів поруки, а саме п. 1.1. поручитель зобовязався відповідати в повному обсязі по борговим зобовязанням [PERSON] що виникають з умов кредитного договору. У випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, відповідно до п. 3.2. Договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання здійснити виконання боргових зобовязань в повному обсязі, заявленому Банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідно письмової вимоги банку. На адресу [PERSON] та [PERSON] 16.04.2013 року було відправлено поштою рекомендованим листом з описом вкладення досудову вимогу .На сьогоднішній день зазначена вимога поручителями не виконана та відповідну суми банку не сплачені. Позовна заява подається ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що є новим кредитором за кредитним договором. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» Україна прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-019/047/2008/ від 26 червня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 197 995,14 США, що еквівалентно 2 331 392,17 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 1 838 416,86 гривень, що разом складає 4 169 809,03 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідачів заперечував в частині позову щодо стягнення пені, та просив зменшити неустойки у вигляді пені у зв'язку з її не співмірністю із сумою кредиту. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи за наступного. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 553 ЦК України визначає що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено в судовому засіданні, 26 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № ML-019/047/2008. Кредитний договір складається із двох частини, які нероздільно повязані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 кредитного договору. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 200 000,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розмічені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Дата остаточного повернення кредиту 26 червня 2038 року. 15 березня 2010 року між відповідачем та позивачем було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким з 25 березня 2010 року до 24 червня 2010 року було встановлено розмір фіксованої процентної ставки в розмірі 6,50 % відсотків річних та з 25 червня 2010 року до 26 грудня 2010 року було встановлено розмірі фіксованої процентної ставки в розмірі 12,70 %. З 27 грудня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватись плаваюча ставка у розмірі 5,20 відсотків річних та FIDR. В свою чергу позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені кредитним договором. В зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем на підставі п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. А саме, позичальнику 15.04.2013 року було направлено досудову вимогу № 509 від 12.04.2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором. В строки передбачені кредитним договором, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1 частини № 2 кредитного договору. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов'язання викладені в п.п. 1.1., 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязався сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору. Станом на 02.06.2014 року, згідно розрахунків наданих позивачем, у позичальника за кредитним договором № ML-019/047/2008 від 26 червня 2008 року існує заборгованість перед факторинговою компанією в сумі 197 995,14 доларів США, що еквівалентно 2 331 392,17 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 1 838 416,86 гривень, що складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 197 995,17 доларів США; та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1 838 416 гривень і 86 копійок. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26 червня 2008 року було укладено два договори поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договір поруки № SR-019/047/2008/1; та [PERSON] договір поруки № SR-019/047/2008. 15 березня 2010 року між відповідачем та поручителями було укладено додатковий договір до договору поруки, яким як були внесені відповідні зміни до договору поруки SR-019/047/2008/1 від 26 червня 2008 року та № SR-019/047/2008 від 26 червня 2008 року. За умовами Договорів поруки, а саме п. 1.1. поручитель зобовязався відповідати в повному обсязі по борговим зобовязанням [PERSON] що виникають з умов кредитного договору. У випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, відповідно до п. 3.2. Договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання здійснити виконання боргових зобовязань в повному обсязі, заявленому Банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідно письмової вимоги банку. На адресу [PERSON] та [PERSON] 16.04.2013 року було відправлено поштою рекомендованим листом з описом вкладення досудову вимогу .На сьогоднішній день зазначена вимога поручителями не виконана та відповідну суми банку не сплачені. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» Україна прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-019/047/2008/ від 26 червня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконує передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», які забезпечені порукою відповідачів [PERSON] та [PERSON], і які підлягають до захисту, шляхом солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Суд, приходить до висновку що розмір неустойки у вигляді пені не суперечить вимогам закону є меншим від основної суми заборгованості, а отже і зменшенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає пропорційно на відповідачів. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 551, 553, 554, 572, 575, 589, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved