Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач Управління поліції охорони в м. Києві звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором . Позивач Управління поліції охорони в м. Києві свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 липня 2018 року між Управлінням поліції охорони в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено Договір № 486 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. За умовами договору Управління поліції охорони в м.Києві прийняло на себе зобов`язання перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в Управлінні поліції охорони в м.Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві 17 листопада 2018 року і відпрацювати не менше 2 (двох) років. 21.01.2020 поліцейський Голосіївського РВ УПО сержант поліції [PERSON] написав рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням у зв`язку зі зміною робочого місця. Наказом від 31.01.2020 № 15 о/с сержанта поліції [PERSON] , поліцейського взводу № 2 роти реагування Голосіївського районного відділу УПО, було звільнено з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Станом на день звільнення відповідачем не відпрацьовано два роки, тому стягненню підлягає 23943,48грн, відповідно до Довідки для відшкодування вартості початкової підготовки [PERSON] . У зв`язку вище викладеним позивач просить суду стягнути з [PERSON] на користь Управління поліції охорони в м. Києві кошти в розмірі 23943,48грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 03.04.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Однак, відповідач у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 17.07.2018 наказом Управління поліції охорони в м. Києві № 268 о/с рядового поліції [PERSON] , прийнятого за заявою, призначено поліцейським взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Голосіївського районного відділу УПО. 17.07.2018 [PERSON] уклав Контракт про проходження служби в поліції, строк дії якого з 18.07.2018 до 18.07.2020. 19.07.2018 наказом Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони № 227 [PERSON] було зараховано слухачем училища. 25.07.2018 між Управлінням поліції охорони в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено Договір № 486 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, за умовами договору Управління поліції охорони в м.Києві прийняло на себе зобов`язання перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в Управлінні поліції охорони в м.Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві 17 листопада 2018 року і відпрацювати не менше 2 (двох) років. Пунктом 4.5. Договору передбачено, що при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору : строкового відрахування з навчального закладу, де він проходив первинну професійну підготовку, через недисциплінованість, невиконання навчального плану, небажання продовжувати або проходити навчання, припинення служби з поліції до закінчення строку уперше укладеного контракту з підстав, визначених підпунктами 5-11 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», переведення до інших органів поліції до закінчення строку, визначеного договором, у порядку встановленому чинним законодавством України компенсувати всі витрати, понесені Підрозділом у зв`язку з проведенням навчання та утримання Поліцейського в навчальному закладі. 21.01.2020 поліцейський Голосіївського РВ УПО сержант поліції [PERSON] написав рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням у зв`язку зі зміною робочого місця. 31.01.2020 Наказом № 15 о/с сержанта поліції [PERSON] , поліцейського взводу № 2 роти реагування Голосіївського районного відділу УПО, було звільнено з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно довідки про відшкодування вартості початкової підготовки [PERSON] у Вінницькому вищому професійному училищі з 18.07.2018 по 16.11.2018, становить 23943,48 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно положень частин 1, 2 ст.11 ЦК України, - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 525 Цивільного кодексу України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.1ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором в розмірі 23943,48грн обґрунтовані, і тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Outcome: approved