Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний виконавець Кузь Олександр Родіонович, про звільнення майна з-під арешту, в якому просив звільнити з під арешту майно, а саме: однокімнатну квартиру в будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 24, 90 кв.м., кв. № 134 , накладеного на підставі Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 615555795, виданої 17 листопада 2020, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кузь О.Р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 грудня 2007 року між громадянином України [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 183/П/29/2007-840. В якості забезпечення виконання Відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором № 183/П/29/2007-840від 14.12.2007 року, між Банком та Відповідачем був укладений договір іпотеки, предметом якого є належне Відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира в будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., жилою площею 24, 90 кв.м., кв. № 134. 21.04.2020 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та КБ «Надра» було укладено відступлення прав вимог. Таким чином, позивач являється новим кредитором [PERSON] та за кредитним договором 183/П/29/2007-840 та новим іпотекодерждателем. В подальшому, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» дізналася, що 17 листопада 2020 року приватним виконавцем Кузь О.В. було накладено арешт на іпотечне майно. Зазначений арешт на майно перешкоджає та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, тому позивач звернувся з даним позовом. 02 лютого 2021 року приватним виконавцем Кузь О.Р. було подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне. Так, приватним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-862/12 виданого 118 жовтня 2012 року було вчинено ряд виконавчих дій, в тому числі накладено арешт на вище вказану квартиру. Таким чином, приватний виконавець Кузь О.Р. діяв в рамках закону України «Про виконавче провадження». Щодо зазначення приватного виконавця як відповідача по справі, то останній зазначив, що в даній категорії справи належними відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив розгляд справи здійснювати за відсутності приватного виконавця Кузь О.Р. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 17 січня 2020, постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року клопотання представника позивача про заміну відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до приватного виконавця Кузь Олександра Родіоновича, третя особа: [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту задоволено. Замінено у цивільний справі № 755/287/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до приватного виконавця Кузь Олександра Родіоновича, третя особа: [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту відповідача приватного виконавця Кузь Олександра Родіоновича належним відповідачем [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2007 року між громадянином України [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 183/П/29/2007-840, відповідно за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 198 001,00 доларів США. В якості забезпечення виконання Відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором № 183/П/29/2007-840 від 14.12.2007 року, між Банком та Відповідачем був укладений договір іпотеки, предметом якого є належне Відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру в будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., жилою площею 24, 90 кв.м., кв. № 134. 21.04.2020 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та КБ «Надра» було укладено відступлення прав вимог. Відповідно до інформаційної довідки; 236234972 від 09 грудня 2020 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 17 листопада 2020 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] , та оголошено заборону на її відчуження. Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у Розділі 7 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до статті 51 «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року по справі № 338/1118/16-ц. Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги до [PERSON] за рахунок іпотечного майна - однокімнатної квартири в будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., жилою площею 24, 90 кв.м., кв. № 134. Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини п`ятої якої у інших випадках виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оскільки їхні права як нового іпотекодержателя порушуються, а в досудовому порядку зняти такий арешт не вбачається можливим. Враховуючи наведене та

Outcome: approved