Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Представника позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] про, що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі за №2-1075, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 37106988 від 05.05.2015. Згідно довідки виконавчого комітету Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 12.05.2021 № 363, відповідач [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Відповідач не проживає в даному будинку з 2006 року, не сплачує комунальних послуг в утриманні житла участі не бере, його особисті речі в будинку відсутні про, що свідчать довідки виконавчого комітету Зайцівської сільської ради від 12.05.2021 №363. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном, він позбавлений можливості оформити наприклад субсидію та інші документи. Просить усунути перешкоди в здійсненні права користування майном та визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлені належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, та надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. 05.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за №2-1075, належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки виданою виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, старостою Майського старостату Омельченко Д.В. 12.05.2021 за №363 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрований, але не проживає. З акту про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, який складений комісією у складі старости Майського старостату Омельченко Д.В. , депутата Зайцівської сільської ради Ус С.О. та в присутності сусідів [PERSON] , та [PERSON] 11.06.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, але фактично не проживає більше 10 років. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ,оскільки відповідач не проживає у даному будинку більше одного року без поважної причини. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved