Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона зі [PERSON] має спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO]. З 10.02.2010 р. позивач разом із сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. З 2008 р. відповідач проживає окремо від позивача та сина, не підтримує з ними жодних стосунків. Як зазначає позивач, вона матеріально утримує та піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу окремого проживання відповідач участі у вихованні та догляді дитини не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить позивачці перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за кордон для відпочинку та оздоровлення. Син часто хворіє застудними захворюваннями для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, тимчасовий виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Не зважаючи на те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитині за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивач вважає, що така позиція відповідача і батька сина шкодить його інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку, порушує права їхньої дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Тому позивач просить: надати [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON], до повноліття дитини; дозволити [PERSON] або офіційному представникові [PERSON] без згоди батька, [PERSON], оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи сповіщений через оголошення у газеті. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради надав суду заяву про розгляд справи без участі її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити повністю. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.02.2010 р. був розірваний (а. с. 11). Від спільного проживання у сторін є син, [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Позивач разом із сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). Згідно довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області [PERSON] 08.06.2010 р. вибув в АР Крим (а. с. 14). З часу окремого проживання відповідач участі у вихованні та догляді дитини не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить позивачці перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за кордон для відпочинку та оздоровлення. Згідно ст. 141 СК України, - батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами), визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог, а саме: надати [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON], до повноліття дитини; дозволити [PERSON] або офіційному представникові [PERSON] без згоди батька, [PERSON], оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved