Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Яківчик С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом, яка складає на 30.04.2020 року 13 539,20 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.), а саме: тіло кредиту 9 540,16 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3 080,01 грн., комісія 6,00 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 136,44 грн., три проценти за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 220,66 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 555,93 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 березня 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» з заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи на суму 20 000,00 грн. На підставі даної заяви між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано додатковий договір № 2 до Договору № 290/02-ДК-29340 від 14.03.2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою, відповідно до якого сторони домовились про наступне. Банк встановлює клієнту кредит у сумі 20 000 гривень (двадцять тисяч гривень). Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит продовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Так, позивачем встановлено кредитну лінію відповідачу у сумі 20 000 гривень. Строк дії кредиту встановлений на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 24 % річних. В порушення норм закону та умов договору Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Розмір заборгованості підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача та розрахунком заборгованості. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 20 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 17.06.2020 року о 10-30 год. та 15.07.2020 року о 10-30 год. не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно зі ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з Розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», справи підсудні Старобешевському районному суду Донецької області на теперішній час підсудні Токмацькому районному суду Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII, ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. 26 березня 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» з заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи на суму 20 000,00 грн. (а.п. 8). У зв`язку з чим між позивачем та відповідачем був підписаний додатковий договір № 2 до договору № 290/02-ДК-29340 від 14 березня 2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. Відповідно до якого сторони домовились внести до договору наступні зміни та доповнення, а саме: - назву договору змінено на «Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 290/02-ДК-29340 від 14.03.2012 року; - за пунктом 1.1.4 Договору відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001 процентів річних. Всі інші умови договору, що не змінені цим додатковим договором залишаються чинними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення відбитком печатки банку, є невід`ємною частиною договору та діє протягом строку дії Договору (а.п.11). [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з усіма наявними в установі АТ «Ощадбанк» умовами кредитування по картрахунку з дебетово-кредитною схемою обслуговування, з коротким описом витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, отримав всі необхідні роз`яснення, зобов`язується використовувати кредитні кошти, які можливо надасть банк, на зазначені в повідомленні цілі, тобто споживчі потреби, що підтверджується повідомленням про умови кредитування (а.п. 12). Відповідно до п. 1.1.4 Договору відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 20 000,00 грн. з відсотковою ставкою 24 % річних, строком дії встановлено строк дії банківської платіжної картки. Позивачем зобов`язання за кредитним договором виконані належним чином, що підтверджується виписками за рахунками (а.п. 19-29). Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 30.04.2020 року, має заборгованість за кредитним договором, яка складає 13 539,20 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.), а саме: тіло кредиту 9 540,16 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3 080,01 грн., комісія 6,00 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 136,44 грн., три проценти за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 220,66 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 555,93 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.п. 4-6). Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору, відповідно до ст. 628 ЦК становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Стаття 599 ЦК передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1054 ЦК позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 26 березня 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» з заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи на суму 20 000,00 грн. У зв`язку з чим між позивачем та відповідачем був підписаний додатковий договір № 2 до договору № 290/02-ДК-29340 від 14.03.2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. Відповідно до якого сторони домовились внести до договору наступні зміни та доповнення, а саме: - назву договору змінено на «Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 290/02-ДК-29340 від 14.03.2012 року; - за пунктом 1.1.4 Договору відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Згідно Правил надання банківських послуг в АТ «Ощадбанк» відповідач отримав в АТ «Ощадбанк» картку з кредитним лімітом, ознайомився з додатком до договору, до його укладення та згоден з його умовами. Відповідно до п. 1.1.4 Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000,00 грн. з відсотковою ставкою 24 % річних, строком дії встановлено строк дії банківської платіжної картки. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином. Відповідачу був наданий кредит в розмірі 20 000,00грн., що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за договором та вимоги зазначених норм закону належним чином не виконав, допустивши заборгованість у сумі 13 539,20 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.), а саме: тіло кредиту 9 540,16 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3 080,01 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 136,44 грн., три проценти за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 220,66 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 555,93 грн., комісія 6,00 грн. Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції яка діяла на час укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічні позиції ВС висловлені в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 716/179/15-ц, в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 695/3474/17 (провадження № 61-21827 св 18), в постанові 06 листопада 2019 року по справі № 333/3118/15-ц (провадження № 61-33603св18). В даному випадку, крім вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків, трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за користування кредитом, втрат від інфляції, банк заявляв вимоги про стягнення заборгованості з комісії. Проте, враховуючи наведені правові висновки, у задоволенні цих вимог слід відмовити, з тих підстав, що вони є необґрунтованими. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 13\~533,20 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять три гривні 20 коп.), а саме: тіло кредиту 9\~540,16 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3\~080,01 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 136,44 грн., три проценти за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 220,66 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 555,93 грн. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 грн. Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Outcome: partial