Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Прдеставник позивача адвокат Гомельчук С.С. звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На теперішній час малолітні діти проживають з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За вказаних обставин, позивач просив стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини на утримання дітей, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відзиву на позов не надходило. В підготовче засідання сторони не з`явилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач - позов визнав. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймається судом. Судом встановлено, що відповідно до записів в свідоцтві про народження [PERSON] , народився [INFO] , [PERSON] , народилася [INFO] , їх батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 10, 12). Відповідно до виданої Зеленопідською сільською радою довідки від 20 березня 2019року, [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Між сторонами виникли правовідносини з утримання дітей, стягнення аліментів на їх утримання за рішенням суду. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Доказів надання батьком матеріальної допомоги на утримання дітей матеріали справи не містять. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню спільних із позивачем дітей, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. При цьому дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На теперішній час приписами ч. 2 ст. 182 СК України, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Таким чином суд вбачає, що відповідач має нормальний стан здоров`я, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, є працездатним, не має на утриманні інших дітей, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, може та погодився надавати матеріальну допомогу в розмірі, що заявлений позивачем. Враховуючи фактичні обставини справи та вимоги закону, а також працездатний вік відповідача, наявні у справі докази щодо його матеріального стану, обов`язку обох батьків утримувати дитину, фактичне приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання останніх з нею, суд вважає розумним, справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, бажання відповідача сплачувати аліменти в розмірі визначеному в позові, визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу),щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved