Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому та його дружині на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS]. В зазначеному будинку, крім власників, зареєстрована теща позивача [PERSON]. Остання в спірному будинку не проживає, не здійснює оплату за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла, не приймає участі у веденні спільного побуту. Мешкає за межами території України. Через вказані обставини позивач несе зайві витрати по утриманню власності. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятися не бажає. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач надала письмову заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позову. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Бурда Б.В. від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27 вересня 2018 року. Згідно розпорядження №235 від 05 вересня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. прийнято справу до розгляду, призначено судове засідання на 1 жовтня 2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина), що підтверджується довідкою департаменту забезпечення ресурсних платежів від 26 червня 2018 року, договором міни квартири та будинку, договором купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на майно (а.с.10). В спірному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою №14.03-08/9962 від 23 червня 2018 (а.с.9). В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач з 2008 року у спірному будинку фактично не проживає, перешкод в користуванні житлом їй ніхто не чинить, її особисті речі в будинку відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає. Відповідач в письмовій заяві позов визнала. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідач мешкає поза межами України. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved