overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2006 року ПАТ КБ „Приватбанк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у формі встановлення кредитного ліміту у розмірі 4000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 12.06.2015 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 27369,34 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 15.09.2006 року уклали договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 4000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами в порядку та розмірах визначених Умовами та правилами надання банківських послуг. За умовами договору відповідач мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Вказані обставини підтверджуються копією заяви та Умовами та правилами надання банківських послуг. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови договору . Станом на 12.06.2015 року відповідач має перед банком заборгованість з повернення тіла кредиту 14408,60 грн., 7155,68 грн. заборгованості зі сплати відсотків, 6246,57 грн. заборгованості зі сплати пені, а також має сплатити штраф в розмірі 1000 грн. Також, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач має сплатити позивачу штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1279,49 грн. (процентна складова). Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 27369,34 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеною позивачем. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором, ст. 526, 530, 536 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 27369,34 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2008 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 2 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 36 % річних на суму залишку. Однак відповідач кошти не повертає, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року має заборгованість у сумі 7 138 грн. 86 коп. Тому позивач просить стягнути вказані кошти та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не зявився за повісткою, про причини неявки суду не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на, що згодний представник позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.09.2008 року позивач уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 2 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 36 % річних на суму залишку. /а.с.6, 7-12/ Також обумовлений порядок повернення заборгованості щомісячними платежами. При укладенні договору відповідач погодився на користування послугами позивача відповідно до «Условий и правил предоставления банковских услуг». Відповідно до п. 6.5 «Условий и правил предоставления банковских услуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування , за перевитрати платіжного ліміту , а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Зокрема зазначеними Умовами передбачені наслідки порушення зобовязань, а саме штрафи. /а.с.7-12/ Відповідач користувався наданими коштами, частково повертав кредит та сплачував відсотки. 08.08.2012 року він останній раз сплатив заборгованість. В результаті цього станом на 30.06.2015 року заборгованість становить 7 138 грн. 86 коп., з яких 2 478 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 3 844 грн. 71 коп. заборгованість по процентам, 816 грн. 14 коп. штрафи. /а.с.4-5/ Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобовязання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі між ними зявилися непорозуміння, вони втратили почуття поваги та довіри один до одного, спільного господарства не ведуть. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Судом встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 15.11.2001 року, який зареєстровано у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції за актовим записом № 1421, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 6. Від даного шлюбу сторони мають дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 7) На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сімя розпалася тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2007 року банк уклав з відповідачем кредитний договір у формі відкриття кредитної лінії, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5928,09 грн. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит, та відсотки за користування ним та комісію. Однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Станом на 26.10.2013 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 5928,09 грн.. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 5928,09 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 15.11.2007 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5928,09 грн.. За умовами договору відповідач мав у встановлений строк погасити кредит, сплати відсотки та комісію. Вказані обставини підтверджуються копією договору та анкетою клієнта - фізичної особи. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і вчасно не виконав своє зобов'язання Станом на року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 5928,09 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту - 5928,09 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором між сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5928,09 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 15 липня 2011 року, який зареєстровано у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 802 (а.с. 6). Від спільних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 15 липня 2011 року, який зареєстровано у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 802 (а.с. 6). Від спільних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 травня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. В судове засідання відповідач також не зявилася, хоч про час та місце розгляду направивши заяву про розгляд справи була повідомлена належним чином через офіційний сайт «Судова влада України». Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 15 травня 1999 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 07, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Від спільних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають. В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.01.1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Позивач вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому він просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідачка не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була усвідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 16.01.1992 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міськвиконкому за актовим записом № 64, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В зв'язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, вони вважають, що їх сім'ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.01.2013 року відповідачу згідно укладеного договору № б/н надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Так як відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 14589,83 грн. та судові витрати . Від представника позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність,проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2013 року відповідачу згідно укладеного договору № б/н надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.43-69/. У звязку з порушенням взятих на себе зобовязань за відповідачем станом на 31.01.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 14589,83 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 7883,06 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 5235,83 грн., 300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи у відповідності до п. 2.1.1.7.6. умов та привал надання банківських послуг : 500,00 грн. ( фіксована частина), 670, 94 грн.- штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.40). Тобто сума заборгованості складає 14 589,83 грн. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Таким чином суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved