Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору Е/V062995 від 20.12.2006 року та додаткової угоди до кредитного договору Е/V062995 від 23.11.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 711,39 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 22.11.2019 року. В якості забезпечення повернення кредиту, між Банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 20.12.2006 року було укладено договори поруки та 23 листопада 2009 року додаткові угоди до договорів поруки. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 24 вересня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 22 671,27 євро, яка згідно офіційного курсу Національного банку України становить 378156,81 грн. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 378156,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача - Зюлковська Л.І. позов підтримала та підтвердила викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Під час розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та не заперечували щодо його задоволення. Справа слухалась у відсутність відповідачів [PERSON] , [PERSON], які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір Е/V062995 (а.с.12-15) та 23 листопада 2009 року додаткову угоду до кредитного договору Е/V062995 (а.с.16-21). Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору та додаткової угоди, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 26 711, 39 євро зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном погашення до 22.11.2019 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки Е/V062995 та 23 листопада 2009 року додаткові угоди, за умовами яких поручителі взяли на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.22-25). Крім того, умовами договорів поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2). Однак, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, позичальник повністю припинив сплату платежів згідно кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 24 вересня 2014 року становить 22671,27 євро, з яких 19179, 52 євро - заборгованість за кредитом, 2140,47 євро - заборгованість по процентам; 214,60 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань; 59,95 євро - штраф (фіксована частина); 1076,73 євро - штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Вказана заборгованість за кредитним договором, згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 24 вересня 2014 року становить 378156 грн. 81 коп. (а.с.8). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач надіслав відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі жодним чином на неї не відреагували (а.с.10-11). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON]. не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають солідарному стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved