Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору CVE0AK10090042 від 05 квітня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 522, 33 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2014 року. У якості забезпечення повернення кредиту між Банком та відповідачкою [PERSON] 05 квітня 2007 року було укладено договір поруки № CVE0AK10090042. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 25 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 92 424,72 доларів США. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 424,72 доларів США, яка згідно курсу Національного банку України станом на 25 березня 2015 року, становить 2176602 грн. 16 коп., а також витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені в ньому обставини. Просила його задовольнити.. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Поляк П.П. заперечував щодо стягнення заборгованості з його довірительки. Пояснив, що [PERSON] жодного відношення до вказаного кредитного договору немає, оскільки договору поруки вона не підписувала. Справа слухалась у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON], які в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір CVE0AK10090042 (а.с.12-14). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит на купівлю автомобіля у розмірі 24522,33 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 04 квітня 2014 року. Пунктом 7.3 вказаного договору передбачено, що забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає застава - новий автомобіль Hyundai Tucson 2007 р.в., а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 05 квітня 2007 року укладено договір поруки CVE0AK10090042, за умовами якого поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.15). Крім того, умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2). У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п.4 Договору поруки). Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] у користування кредитні кошти. Разом з тим, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком, станом на 25 березня 2015 року становить 92424,72 доларів США, з яких 23 478,09 доларів США - заборгованість за кредитом; 9921,08 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1922,48 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 57103,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.3-5). Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, вказана заборгованість за кредитним договором, відповідно до курсу Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, тобто на 12 січня 2016 року становить 2 171 980 грн. 92 коп. (а.с.109). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 04 березня 2015 року надіслав відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі жодним чином на неї не відреагували (а.с.7-11). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст.625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст.1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст.543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. У зв'язку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом. Поряд із цим, суд вважає за необхідне спростувати посилання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Поляка П.П. з приводу того, що його довірителька не повинна нести відповідальність за кредитним договором, який укладений між Банком та відповідачем [PERSON], оскільки вона не підписувала договору поруки, виходячи з наступних підстав: Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог чи заперечень. Так, представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Поляком П.П. на підтвердження своїх доводів було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Втім, експертиза не була проведена, у зв'язку із не достатністю наданих на дослідження письмових доказів (вільних зразків підпису [PERSON].). У зв'язку з наведеними вище обставинами, суд при ухваленні рішення виходив із наявних в матеріалах цивільної справи письмових доказів.

Outcome: approved