Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, просив про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в сумі 39 922.78 грн., а також просив стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 08.04.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Шевроле», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортним засобом марки «ВАЗ 2115», н/з [NUMBER] , що належить [PERSON] у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року. Крім того, зазначеною постановою суду відповідача визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні відповідач свою причетність до вказаної ДТП визнав в повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле» д/н [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «Галицька» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ1808547. Згідно звіту №4549 від 03.05.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту ТЗ складеного спеціалістом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» СК «Галицька» складено свій страховий акт та проведено розрахунок на виплату страхового відшкодування відповідно до укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності за збиток нанесений пошкодженому ТЗ, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ» становить 39922 грн. 78 коп. Завдана шкода відповідачем у справі відшкодована не була. Потерпіла особа звернулася до позивача з заявою про страхове відшкодування і позивачем на підставі ремонтної калькуляції і страхового акту та розрахунку до нього було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 39 922.78 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Оскільки позивачем було відшкодовано шкоду потерпілій особі, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Разом з цим, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач просив суд проводити судовий розгляд без його участі. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як було встановлено при розгляді справи, 08.04.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Шевроле», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортним засобом марки «ВАЗ 2115», н/з [NUMBER] , що належить [PERSON] у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року. Крім того, зазначеною постановою суду відповідача визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні відповідач свою причетність до вказаної ДТП визнав в повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле» д/н [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «Галицька» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ1808547. Згідно звіту №4549 від 03.05.2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту ТЗ складеного спеціалістом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» СК «Галицька» складено свій страховий акт та проведено розрахунок на виплату страхового відшкодування відповідно до укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності за збиток нанесений пошкодженому ТЗ, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ» становить 39922 грн. 78 коп. Завдана шкода відповідачем у справі відшкодована не була. Потерпіла особа звернулася до позивача з заявою про страхове відшкодування і позивачем на підставі ремонтної калькуляції і страхового акту та розрахунку до нього було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 39 922.78 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Оскільки позивачем було відшкодовано шкоду потерпілій особі, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.п.в) 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за цього участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Наразі, приймаючи до уваги те, що позивачем було відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій стороні, відповідач, як винна особа в ДТП та особа яка під час скоєння ДТП керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, повинна відшкодувати страховику завдану шкоду. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача майнової шкоди підлягають задоволенню, оскільки є доведеними представником позивача в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача 1 762.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved