Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач у лютому 2021 року звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.05.2021, у сумі 326 161,79 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по березень 2021 року в сумі 92 879,14 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.11.2013 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/15795/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку/доходу/ щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2013 і до їх повноліття. Відповідно довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.04.2021 станом на 01.04.2021 заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей за період з 06.06.2014 по 01.04.2021 становить 326 161,79 грн. Таким чином, відповідч не виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів, що дає підстави позивачу стягнути з нього суму заборгованості зі спліти аліментів та пеню за прострочення по спліті аліментів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2021 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького. районного суду м. Києва від 07.11.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання: дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2013 і до їх повноліття. Відповідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.04.2021 станом на 01.04.2021 заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей за період з 06.06.2014 по 01.04.2021 становить 326 161,79 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, з викладеного вбачається, що за відповідачем наявна заборгованість зі сплати аліментів на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2013, яка станом на 01.04.2021 становить 326 161,79 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. В порядку ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач за період з 06.06.2014 по 01.04.2021 не сплачував аліменти на утримання дітей на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2013. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача було надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 06.06.2014 по 01.04.2021 з виконання виконавчого листа № 753/15795/13-ц Дарницького районного суду м. Києва, що становить 92 879,14 грн. Вказаний розрахунок досліджено та перевірено судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів відповідачем за період за період з 06.06.2014 по 01.04.2021 з виконання виконавчого листа № 753/15795/13-ц Дарницького районного суду м. Києва, що становить 92 879,14 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу несплачених аліментів та пені. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у сумі 4190 грн. 41 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved