Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2008 року вона уклала з відповідачем кредитний договір за яким отримала кредит в розмірі 67350 доларів США, що на час укладення договору становило 291\~000 грн. Даний договір було укладено в умовах стабільної державної економіки та грошово-фінансової системи. В подальшому економічна ситуація змінилася та курс долара виріс в 5 разів, але її доходи залишилися не змінними. Зазначила, що у весь час дії договору укладеного з відповідачем вона намагалася справно сплачувати кошти. Посилаючись на наявність підстав для зміни умов договору відповідно до ст. 652 ЦК України, просить доповнити розділ «Предмет договору» п. 1.1.2 в наступній редакції «Валюта кредиту долар США, або гривневий еквівалент, за курсом НБУ на момент укладення договору, а саме 1 долар США дорівнює 4,85 грн.» та п. 1.1.3 «Сплата боргу здійснюється за курсом долара США на момент укладення договору, а саме 1 долар США дорівнює 4,85 грн.» В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача позов заперечив, посилаючись на його безпідставність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини у справі та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 3 ЦК України передбачає, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вказані норми законів, а також ст. 6 ЦК України, передбачають добровільність в укладенні угод. Ст. 628 ЦК визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 13.02.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір. За умовами договору кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 67350 доларів США на наступні цілі: 60000 доларів США на споживчі цілі та 7350 доларів США на сплату страхових платежів. Кінцевий строк виконання зобовязання за вказаним договором визначено сторонами 13.02.2018 року. За користування кредитом встановлена плата в розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.. Як встановлено судом з пояснень представників сторін, укладаючи кредитний договір від 13.02.2008 року, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, погодили, що з його укладенням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Крім того, з огляду на зміст підписаних позивачем як позичальником договору та анкети - заяви, він своїм підписом в них засвідчив своє волевиявлення на їх укладення та отримання кредиту саме в іноземній валюті в доларах США. Вільне волевиявлення позивача на укладення договору, крім надання йому права на свідомий і правильний вибір умов при укладенні договору, покладало на нього і обовязок,в тому числі, враховувати можливу зміну його фінансового стану, зокрема, і в звязку з можливим знеціненням національної валюти України. З кредитного договору не випливає, що ризик зміни певних обставин, які склалися на момент укладення договору, несе банк. Більш того, з Додатку 1 до договору вбачається, що валютні ризики під час виконання зобовязаннями за кредитним договором несе позичальник. Ст. 651 ЦК України передбачає підстави для зміни або розірвання договору, а саме: 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Положеннями ст. 652 ЦК України передбачені зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин: 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Правові наслідки зміни або розірвання договору застережені ст. 653 ЦК України. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, відповідно до частини другої статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно чотирьох умов, передбачених п. п. 1-4 вказаної норми закону. Частина четверта цієї статті визначає, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Позивачем не доведений факт одночасного існування всіх чотирьох умов, необхідних для внесення змін до спірного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору, передбачених частинами другою та четвертою статті 652 ЦК України, та наявності додаткової умови, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для змін умов кредитного договору укладеного між сторонами. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 36 Закону України Про [PERSON] України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється [PERSON] Банком України. Валютні курси, як зазначено в ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання та валютного контролю, встановлюється [PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління [PERSON] Банку України від 12.11.2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена і таким чином не є непереборною, непередбачуваною силою. В момент укладання кредитного договору сторони повинні були та могли передбачити коливання курсу валют, виходячи із загальної ситуації в Україні. Так, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті (доларах США) в 2008 році з остаточною датою повернення кредиту у 2018 році, тобто строком на 10 років. Очевидним є той факт, що протягом 10 років можливе коливання курсів валют, а нехтування цим фактом (чи незважання на цей факт) є серйозною необачністю (легковажністю) з боку сторін договору, зокрема з боку позивача (адже, такі обставини повинні завжди враховуватися при укладанні довготривалих договорів/угод, особливо, коли мова йде про фінансові складові). Наведене свідчить, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а відтак у їх задоволенні належить відмовити з необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed