Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Представник [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до [PERSON] відповідно до якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012 р. у розмірі 481137,89 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2012. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50005171, який складається з Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 287258,40 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35454,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VW, модель Passat B7, кузов №WVWZZZ3CZCP080802, обєм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п. 1.1. умов договору, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. В забезпечення\~виконання зобов'язань\~за кредитним\~договором, 11.07.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу транспортний засіб - VW, модель Passat B7, кузов №WVWZZZ3CZCP080802, обєм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п.1.1 договору застави, сторони визначили в договорі, що вартість предмету застави складає 359073,00 грн. Відповідно до п.1.4 договору застави, у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. Крім того, 26.06.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якого позивач надав додатковий кредит у сумі 78086,41 грн., що є еквівалентом 9575,28 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням оплата страхових платежів згідно з договором страхування, а відповідач зобовязався належним чином використовувати і повернути додатковий кредит, сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 умов договору, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.1. умов договору, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. Відповідач належним чином не виконував свої зобовязання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв`язку з чим станом на 12.09.2016 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 481137,89 грн., яка складається із заборгованості за щомісячними платежами з повернення кредиту за період з серпня 2015 р. по лютий 2016 р. на загальну суму 84063,50 грн.; суми тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 243915,87 грн.; процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13442,93 грн.; заборгованості зі сплати додаткового кредиту у розмірі 63588,07 грн.; штрафу в розмірі 57451,68 грн.; пені у розмірі 9656,65 грн.; 3% річних в розмірі 2909,29 грн.; інфляційних втрат в розмірі 6 109,90 грн. Просив, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012 р. у розмірі 481137,89 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль VW, модель Passat B7, кузов №WVWZZZ3CZCP080802, обєм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, згідно договору застави № 50005171 від 11.07.2012 р. року, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник ТОВ «Порше Мобіліті» не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав суду пояснення по справі, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) забов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник забовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Для належного виконання забов`язань ст.546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання забов`язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, завдаток. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 09.07.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50005171, який складається з Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 287258,40 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35454,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VW, модель Passat B7, кузов №WVWZZZ3CZCP080802, обєм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п. 1.1. умов договору, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до п.1.3.1. загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі. Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту . Згідно п. 1.6. умов кредитування, виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується договором застави транспортного засобу, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу позивачу транспортний засіб - VW, модель Passat B7, кузов №WVWZZZ3CZCP080802, обєм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п. 3.2.1. умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв`язку з чим станом на 12.09.2016 року за ним утворилася заборгованість в сумі 481137,89 грн., яка складається із заборгованості за щомісячними платежами з повернення кредиту на загальну суму 84063,50 грн.; суми тіла кредиту в розмірі 243915,87 грн.; процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13442,93 грн.; заборгованості зі сплати додаткового кредиту у розмірі 63588,07 грн.; штрафу в розмірі 57451,68 грн.; пені у розмірі 9656,65 грн.; 3% річних в розмірі 2909,29 грн.; інфляційних втрат в розмірі 6109,90 грн., що підтверджено розрахунком позивача, який відповідач не спростував. Вказаний розрахунок заборгованості проведений відповідно до умов договору. Листом № 5005171 від 04.03.2016 року позивачу було направлено вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012 року з вимогою повернути суму кредиту, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про відстеження пересилання поштового відправлення № 0430600742447, та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. яке було отримано 15.03.2016 року особисто [PERSON]. Згідно із умовами кредитного договору, а саме п. 3.3. відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення та протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з буд-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статті 19, 20 Закону України «Про заставу» встановлюють, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч. 1-2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 2.1.1. договору застави у разі невиконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. Відповідно п. 5.4. договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1. ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень п. 1.3.1. Умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі. Враховуючи викладене, суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати додаткового кредиту у розмірі 63588,07 грн. Згідно із п.3 ч.1. ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст.549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 8.2. договору, у випадку порушення терміну повернення кредиту, визначеного в статті 3.3. (до 30 (тридцятого) календарного дня з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачу), відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми кредиту. Відповідно до п. 8.1. Умов кредитування, у разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 10% (десяти відсотків) річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 574 ЦК України заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Згідно ч.1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 2.1.1 договору застави у випадку невиконання заставодавцем зобовязань за договором, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст.20 Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше пятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст.ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. З огляду на викладене враховуючи, що позичальником було порушено умови кредитного договору, враховуючи суму боргу відповідача яка станом на 12.09.2016 р. становить 481137,89 грн. у позивача наявне право на звернення стягнення на предмет застави. За цих обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем до позову не було надано доказів укладення між ним та адвокатом договорів про надання юридичних послуг, щодо надання позивачу правничої допомоги адвокатом. За таких обставин відсутні підстави для стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правовому допомогу в сумі 12000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 7217,07 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial