Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позовна заява з урахуванням уточнення позовних вимог обґрунтована зокрема тим, що 01 травня 2012 року начебто між їхньою матір`ю [PERSON] , та Агрофірмою «Вересень», було укладено Договір оренди земельної ділянки №175, яка розташована на території Гориславської сільської ради а після об`єднання територіальних громад - на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району загальною площею 3,32 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030. Договір оренди зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що 13.09.2012 року, зроблено запис за №532240004001792. Термін дії договору з врахуванням дати реєстрації - до 2022 року. Після смерті [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтв про право власності за заповітом, виданих 02.10.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волощиною Н.А., ми, [PERSON] та [PERSON] , прийняли кожна по 1/2 частки у спадщині після померлої, в тому числі орендовану земельну ділянку. [PERSON] та [PERSON] , є власниками вищезазначеної земельної ділянки, про що свідчать Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140441622 та №140441313 від 5.10.2018 року, відповідно. Після смерті їхньої матері, в лютому 2018 року, їм стало відомо, що 01.05.2012 року між нею та Агрофірмою «Вересень» було укладено договір оренди (без номеру) земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 3,32 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030, терміном на 10 років. Даний договір (право оренди) відповідачем було зареєстровано 13.09.2012 року. Позивачі вважають, що їхня матір [PERSON] договір оренди від 01.05.2012 року земельної ділянки, з агрофірмою «Вересень» не укладала, та його від свого імені не підписувала; також, вона не підписувала акту прийому-передачі земельної ділянки а відтак - і не передавала її в оренду. Нам також відомо, що мати не надавала будь-якій особі доручення на укладення спірного договору оренди та на вчинення інших дій, пов`язаних з його виконанням. В спірному договорі, в розділі «Підписи Сторін», в графі «Орендодавець», та в акті приймання-передачі земельної ділянки, підпис виконано, як ми впевнені, не матір`ю [PERSON] , а іншою особою. Так, в спірному договорі та в акті приймання-передачі земельної ділянки від 1.05.2012 року, підписи від імені Орендодавця [PERSON] виконано рукописним способом у вигляді графічних рисок, ліній різної конфігурації, а мати завжди виконувала підпис, позначаючи повністю своє прізвище прописом, і протягом життя свій підпис не змінювала. В даний час земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача; він вважає договір чинним, укладеним належним чином, і передавати їм (повертати) земельну ділянку не збирається. Таким чином, спірна земельна ділянка перебуває у володінні та користуванні відповідача без достатніх правових підстав. На підставі вищевикладеного просили суд ухвалити рішення, яким: - витребувати від Агрофірми «Вересень» земельну ділянку, що розташована на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030, загальною площею 3,32 га, та передати її [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати по справі. Позивачі в судове засідання не з`явилися. Їх представники в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 01 травня 2012 року начебто між матір`ю позивачів [PERSON] , та Агрофірмою «Вересень», було укладено Договір оренди земельної ділянки №175, яка розташована на території Гориславської сільської ради а після об`єднання територіальних громад - на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району загальною площею 3,32 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030. Договір оренди зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що 13.09.2012 року, зроблено запис за №532240004001792. Термін дії договору з врахуванням дати реєстрації - до 2022 року. Після смерті [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтв про право власності за заповітом, виданих 02.10.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волощиною Н.А., ми, [PERSON] та [PERSON] , прийняли кожна по 1/2 частки у спадщині після померлої, в тому числі орендовану земельну ділянку. [PERSON] та [PERSON] , є власниками вищезазначеної земельної ділянки, про що свідчать Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140441622 та №140441313 від 5.10.2018 року, відповідно. Після смерті їхньої матері, в лютому 2018 року, їм стало відомо, що 01.05.2012 року між нею та Агрофірмою «Вересень» було укладено договір оренди (без номеру) земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 3,32 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030, терміном на 10 років. Даний договір (право оренди) відповідачем було зареєстровано 13.09.2012 року. Позивачі вважають, що їхня матір [PERSON] договір оренди від 01.05.2012 року земельної ділянки, з агрофірмою «Вересень» не укладала, та його від свого імені не підписувала. На підтвердження цієї позиції по справі проведено судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої, договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0030, загальною площею 3,32 га, укладений 01.05.2012 року між [PERSON] , та Агрофірмою «Вересень», підписаний не орендодавцем [PERSON] , а невстановленою особою. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), проте сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає у згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення має бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним відповідно до припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення: під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи наведене, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 01 травня 2012 року є неукладеним, а тому майно належне позивачам перебуває у користування відповідача незаконно, без відповідної правової підстави.

Outcome: approved