Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач через свого уповноваженого представника 27.07.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в позові зазначив, що 01.12.2006 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобовязань за договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 17187,59 доларів США. [PERSON] зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку, встановленим кредитним договором. Однак своїх обовязків відповідач не виконує, у звязку з чим у нього станом на 24.06.2016 року виникла заборгованість перед банком в розмірі 68957, 22 доларів США. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 21867,37 доларів США, що за курсом 24,88 відповідно до службового розпорядження складає 544060,17 грн. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 544060,17 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 01.12.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір на отримання кредиту у розмірі 17187,59 доларів США. Як встановлено, ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 17187,59 доларів США. Однак, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов»язання за Кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, відповідач ухиляється від виконання зобовязання і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашає. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3 даного договору, [PERSON] має нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дану сплати. Станом на 24.06.2016 року відповідач [PERSON] має невиконані зобов'язання перед Банком, заборгованість складає 68957,22 доларів США з яких: заборгованість за кредитом 7046,43 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 12792,45 доларів США, заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 47089,85 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом 2028,49 доларів США. В позовній заяві позивач звертав увагу на те, що законодавцем не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 21867,37 доларів США, що за курсом 24,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.06.2016 року складає 544060,17 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7046,43 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 12792,45 доларів США, та заборгованість по комісії за користування кредитом 2028,49 доларів США. Таким чином, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором від 01.12.2006 року та ухилення від їх виконання призвело до виникнення заборгованості, котра відповідно до умов Кредитного договору підлягає поверненню. В забезпечення виконання зобовязань за договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ст.ст. 610 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5. Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Згідно зі ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов'язки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved