Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позовна заява ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості надійшла до суду 07 грудня .2016 року.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З позову вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 6 вересня 2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої зобовязання перед Банком, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 6 вересня 2006 року, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість в сумі 18471 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по кредиту 1170 грн. 33 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 12945 грн. 23 коп., заборгованість по пені та комісії 3000 грн. штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 855 грн. 78 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача ПАТ КБ Приватбанк [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 6 вересня 2006 року в сумі 18471 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по кредиту 1170 грн. 33 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 12945 грн. 23 коп., заборгованість по пені та комісії 3000 грн.., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 855 грн. 78 коп. та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 15 грудня 2016 року відкрито провадження по справі. В попереднє судове засідання 22 грудня 2016 року представник позивача ПАТ КБ Приватбанк не зявився, в матеріалах справи є клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ Приватбанк , позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 22 грудня 2016 року розгляд справи призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 17 травня 2017 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування документів та зобовязано \~ПАТ КБ Приватбанк надати суду: розрахунок (довідку), в якій зазначити\~ розмежування\~ пені, комісії, штрафів за прострочення платежу і часу їх виникнення ( станом на 31.10.2016 року) та вказати, яка частина кредиту була погашена платежами\~ від 7 листопада 2013 року в сумі 196 грн., 15 січня 2014 року в сумі 500 грн., 23 січня 2014 року в сумі 27 грн. 35 коп., 22 квітня 2014 року в сумі 500 грн. (тіло кредиту, відсотки, пеня, комісія, штрафи) з вказівкою зарахованих\~\~ коштів\~ по кожному виду платежу\~ та вказати окремо суму неустойки (пені та штрафів) за час з 4 грудня 2015 року по 31 жовтня 2016 року. В судові засідання 11 січня, 15 лютого, 23 березня, 25 квітня, 17 травня, 30 травня, 19 червня, 30 червня та 26 липня 2017 року представник позивача ПАТ КБ Приватбанк не\~зявився, в матеріалах справи є клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ Приватбанк, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. З повідомлень, отриманих на неодноразові запити суду вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості та тарифів, доданих до позовної заяви, нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці комісія та пеня відображається нарахування тільки пені. Згідно Наказу № СП -2013-6500941 від 28 січня 2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі не уплати щомісячного платежу на суму від 100 грн., а згідно Наказу № СП -2013-6776448 від 19 вересня 2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 100 грн. у разі не уплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль.У відповіді зазначено, що надати суду окремий розрахунок заборгованості з пені не виявляється можливим з технічних причин. Представник відповідача [PERSON] 25.04.2017 року подала до суду клопотання про застосування строку давності (а.с.76), в судових засіданнях відповідач та його представник позов ПАТ КБ Приватбанк \~визнали частково та просили суд застосувати строк позовної давності зокрема відносно пені та врахувати, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, знаходиться на диспансерному обліку в поліклінiчному відділенні, постійно лікується, має скрутний матеріальний стан, так як ніде не працює, а лише отримує пенсію по інвалідності. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 6 вересня 2006 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ Приватбанк із заявою, в якій просив надати йому кредитний ліміт в сумі 1500 грн. з базовою процентною ставкою 36 відсотків із розрахунку 36 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення засобів на карту клієнтом, так і списанням Банком засобів з Дебетної карти № 4627081731578832 (a.c.7). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов в разі невиконання зобовязань за Договором позичальник зобовязаний на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі Простроченного кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Позивач надав суду довідку № 447 від 29 березня 2017 року, що видана Великобагачанською ЦРЛ, з якої вбачається, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в поліклінічному відділенні з діагнозом: анкілозуючий сконділоартрит (хвороба Бехтерєва) активність ІІ ступеня, центральна форма двобічний сакроілеіт Ro- ст. ІУ; спонділоартрит Ro ст. ІІІ СФН ІІІ ст. Хронічна хвороба нирок І ст. Вторинна нефропатія (на фоні анклозуючого спонділоартриту). Сечовий синдром. Сольовий діатез. ХННо. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ступені, ризик ІІІ. Ангіпатія судин очного дна. Хронічний бронхіт в стадії ремісії Дн 0-І ст. Розповсюджений остеохондроз хребта з значно вираженим больовим та мязово тонічним синдромом, значно вираженим порушенням статико динамічної функції хребта. Хворий має ІІІ групу інвалідності, постійно приймає амбулаторне лікування, стаціонарно лікується 1-2 рази на рік. Потребує планового стаціонарного та реабілітаційного лікування (а.с.101). Згідно п. 8.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. а.с. 8-13). В розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 31 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 18471 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по кредиту 1170 грн. 33 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 12945 грн. 23 коп. (в тому числі заборгованість за несплаченими процентами на поточну заборгованість 62 грн. 29 коп., заборгованість за несплаченими процентами на прострочену заборгованість 12882 грн. 94 коп.), заборгованість по комісії 3000 грн. 00 коп., заборгованість по судовим штрафам 1355 грн. 78 коп. (а.с а.с. .4-6). Судом встановлено, що частина кредиту була погашена платежами\~ від 15 січня 2014 року в сумі 500 грн., 23 січня 2014 року в сумі 27 грн. 35 коп., 22 квітня 2014 року в сумі 500 грн., з яких платежі по 500 грн. 15 січня 2014 року та 22 квітня 2014 року внесені особисто позивачем, що свідчить про визнання ним боргу. Виходячи з цього, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності щодо тіла кредиту та відсотків. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладене є підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості відповідно до укладеного договору № б/н від 6 вересня 2006 року в сумі 15471 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по кредиту 1170 грн. 33 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 12945 грн. 23 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. штраф (процентна складова) 855 грн. 78 коп. Що стосується позовної вимоги ПАТ КБ Приватбанк щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по пені та комісії в сумі 3000 грн. 00 коп., суд приходить до висновку, що в цій частині позовної вимоги позивачу слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України \~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В данному спору є передбачені законом підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦПК України щодо пені. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 2 п.1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В позовних вимогах ПАТ КБ Приватбанк просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за пенею та комісією в сумі 3000 грн. але на неодноразові запити позивачем не надано суду окремий розрахунок заборгованості з пені. Зазначаючи в позові, що 3000 грн. пеня і комісія, в подальшому на запити суду позивач зазначив, що це лише пеня. У відповідях на запити суду речення «згідно Тарифів діючих на дату підписання договору розмір пені складає …» незакінчено, а в подальшому зазначено, «що надати суду окремий розрахунок заборгованості з пені не виявляється можливим з технічних причин», отже з цих підстав суд не має можливості зробити розрахунок пені в межах річного строку позовної давності, а отже в стягненні заборгованості за пенею позивачу належить відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов предявлено на суму 18471 грн. 34 коп., \~підлягає задоволенню на суму 15471 грн. 34 коп., тобто \~на 83,76 % від заявлених позовних вимог, отже з відповідача [PERSON]\~підлягає стягненню судовий \~збір \~в сумі \~1154 грн. 21 коп. (83,76 % від 1378 грн. 00 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial