Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач у лютому 2017 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в період з 14.06.2013 р. по 17.06.2014 р. працював у ДП «Український науково - дослідний інститут нафтопереробної промисловості «Масма». У зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати при звільненні та за рішенням суду, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з 07.01.2016 по 04.12.2016 р. (229 робочих дні), що становить 183 827,46 грн. та розмір компенсації по заробітній платі в сумі 63 073,47 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 37). Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 20, 33), причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає неявку останнього без поважних причини та вважає можливим, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Встановлено, що на підставі наказу ДП «Український науково - дослідний інститут нафтопереробної промисловості «Масма» від 14.06.2013 р. №63к, [PERSON] звільнено з посади виконувача обов'язків заступника директора з науково-технічного розвитку за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 7). Заборгованість по заробітній платі склала 62 697,31 грн. (а.с. 8). 06.12.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі (а.с. 9). Рішенням суду від 18.12.2014 р. з відповідача стягнуто середній заробіток у розмірі 270 523,38 грн. (а.с. 36). Відповідно до виписки за картковим рахунком від 05.12.2016 р., на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 61 797,31 грн. (а.с. 12). Рішенням суду від 09.03.2016 р., з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.10.2014 р. по 06.01.2016 р. (а.с. 35). У зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, позивач зазначає, що має право на виплату середнього заробітку за період з 07.01.2016 р. по 04.12.2016 р. та компенсацію по заробітній платі. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організації повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заборгованість по заробітній платі на підставі судового наказу від 06.12.2013 р., була виплачена позивачу лише 02.12.2016 р. в сумі 61 797,31 грн., за період по 06.01.2016 р. з відповідача стягнуто середні заробіток. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку за період з 07.01.2016 р. по 04.12.2016 р. складає 229 робочих днів, а тому суд вважає за необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку виходячи з наступного розрахунку. Середня заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи позивача квітень - травень 2013 р. в сукупності складає 32 912,62 грн., кількість робочих днів складає 41 робочий день, отже середньоденна заробітна плата становить 32 912,64 : 41 = 802,74, грн. Тому сума середнього заробітку становитиме 229 робо. днів * 802,74 грн. = 183 827,46 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, як компенсація за затримку заробітної плати за період з 07.01.2016 р. по 04.12.2016 р. Стаття 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон) зобов'язує підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо) (ч. 3 зазначеного Порядку). Отже, заробітна плата, як грошові доходи, підпадає під дію Закону, а тому відповідач зобов'язаний здійснити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків здійснення вказаної виплати. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (ст. 3 Закону). Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (ст. 6 Закону). Позивач надав розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати, згідно якого сума компенсації становить 63 073,41 грн. Вказаний розрахунок здійснений відповідно до Закону (ст. 3), він відповідає фактичним обставинам справи та не заперечується відповідачем, а тому на підставі ст. ст. 1, 3 Закону вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позивачем відповідно ст. 60 ЦПК України, доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved