Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього 28 850,01 грн. суми страхового відшкодування. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.01.2020 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Форд Мондео (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Шкода Фабіа (д.р.н. [NUMBER] ). Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 30.01.2020, по справі №757/1998/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» згідно полісу №АО/1302795. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на підставі страхового акту №20.1302795-465 від 31.01.2020, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів здійснила виплату власнику автомобіля Шкода Фабіа (д.р.н. [NUMBER] ) страхового відшкодування у розмірі 28 850,01 грн. У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотньої вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 28 850,01 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.02.2021 року справу скеровано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіною О.О. від 01 червня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом до участі у справі залучено правонаступника позивача - ФОП [PERSON] . На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Суд розглядає справу на підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.01.2020 року в м. Києвісталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Форд Мондео (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Шкода Фабіа (д.р.н. [NUMBER] ). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Шкода Фабіа (д.р.н. [NUMBER] ). Як встановлено судом, відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 30.01.2020, по справі №757/1998/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124КУпАП. Після скоєння ДТП водій [PERSON] залишив місце пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» згідно полісу №АО/1302795. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на підставі страхового акту №20.1302795-465 від 31.01.2020, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів здійснила виплату власнику ТЗ Шкода Фабіа (д.р.н. [NUMBER] ) страхового відшкодування у розмірі 28 850,01 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п38.1.1. ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригодуякщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача - компенсації матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. 14.05.2021 р. між Товариством з додаткою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги № 1/АК, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників, у т.ч. до відповідача, перейшло до ФОП [PERSON] . Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved