Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб з відповідачем та залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 16 грудня 2011 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розлучення стала подружня зрада відповідача. З 06 січня 2014 року шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про те, що вона позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2011 року, оформивши його в Пересічанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис №62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Зберегти сім'ю сторін не уявляється можливим, тому що між ними відсутнє взаєморозуміння, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що за таких обставин, шлюб сторін існує формально, сім'я розпалася повністю та відновлена бути не може, оскільки подальше спільне проживання сторін стало неможливим, це суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог щодо залишення після розірвання шлюбу прізвища - «[PERSON]», суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.6 ст.15 Закону України про державну реєстрацію актів цивільного стану, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Таким чином, враховуючи, що справа розглядається в порядку позовного провадження, а не окремого провадження, у суду відсутні підстави вирішувати будь-які питання щодо прізвища сторін.

Outcome: partial