Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з листопада1993 року до теперішнього часу перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом проживали та мали взаємні права та обов'язки. Мають спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Квартира [ADDRESS], була придбана в грудні 2002 року за їх спільні з відповідачем кошти, оформлена за договором купівлі-продажу лише на [PERSON] Просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 1993 року по теперішній час, визнати за нею право власності на ? частку цієї квартири, як частку у спільному майні подружжя. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З листопада1993 року до теперішнього часу перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом проживали та мали взаємні права та обов'язки. Ці обставини не заперечуються сторонами в судовому засіданні. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] (а.с.49). Згідно з договором купівлі-продажу від 10.12.2002 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за ціною 28 099 грн. (а.с.12). Як вбачається з довідки ДПІ в м. Сумах, [PERSON] зареєстрована як приватний підприємець з 28.03.2001 року та отримала доход з 01.01.2002 р. по 31.12.20012 р. в сумі 63 181 грн. 45 коп. (а.с.5). Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року, Закону України «Про власність». Відповідно до ст. ст. 17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Угоди щодо вказаного майна між сторонами не укладалися, частки в квартирі не визначалися. Згідно з ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР 1963 року сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Таким чином, майно, яке набуте під час спільного проживання особами, що не перебувають у шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо воно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї, та якщо інше не встановлено угодою між ними. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постановах від 25.12.2013 року у справі № 6-135-цс-13, від 18.09.2013 р. у справі № 6-66-цс-13. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує законних прав сторін у справі та інших осіб, тому необхідно задовольнити позовні вимоги, встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 1993 року по теперішній час; визнати квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частку в спільному майні, а саме: в квартирі [ADDRESS]; залишити у власності [PERSON] ? частку в цій квартирі.

Outcome: approved