Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позиція сторін у справі У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ АКБ «Аркада» про стягнення відсотків за користування депозитним (пенсійним) вкладом у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям. На виконання рішення суду основну суму вкладу отримано представником за довіреністю [PERSON] 09 липня 2019 року, а тому нарахування процентів повинно відбуватись саме до цієї дати. Представник АТ АКБ «Аркада» подав відзив на позов, в якому зазначив, що з дати смерті вкладника банк не повинен нараховувати проценти на вклад, оскільки зобов`язання банку на спадкоємців вкладника не поширюються, що свідчить про безпідставність позовних вимог та відповідає умовам Договору пенсійного вкладу, законодавству, позиції Верховного Суду (постанова від 03 жовтня 2018 року). Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач не вказує, що проценти на вклад мали б нараховуватись тільки з дня смерті вкладника і до моменту повернення коштів спадкоємців. Позивач заявляє вимоги щодо процентів, які нараховувалися з дня внесення вкладу у 2000 році і до дня смерті. Представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що під час здійснення ліквідації АТ АКБ «АРКАДА» не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, тому вимоги про стягнення відсотків за користування депозитним (пенсійним) вкладом в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Оскільки розпочата процедура ліквідації банку, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином, представники подали до суду заяви про вирішення спору за їх відсутності. Процесуальні дії Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 січня 2020 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази у АТ АКБ «АРКАДА». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази у АТ АКБ «АРКАДА». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року у справі № 761/26072/17 визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на грошові кошти у сумі 510 709, 78 грн, які належать [PERSON] та зберігаються у Акціонерному комерційному банку «Аркада», згідно договору пенсійного вкладу № 498 від 27 квітня 2000 року, у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . У частині четвертій статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням суду встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] , та грошових коштів у сумі 510 709,78 грн., що зберігаються в Акціонерному комерційному банку «Аркада», згідно з договором пенсійного вкладу №498 від 27.04.2000 року. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідна сестра [PERSON] . Як зазначає позивач та не заперечується стороною відповідача, 09 липня 2019 року позивачем отримано суму вкладу та нараховані проценти на такий вклад за період з 27 квітня 2000 року (дата внесення вкладу) по [INFO] (дата смерті вкладника). Проте, на думку позивача, недоотриманими залишились проценти, які нараховувались від дня смерті вкладника по дату отримання вкладу, за період 64 місяців. Позиція суду та оцінка аргументів сторін За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, -у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові. Сторони за домовленістю можуть визначити порядок здійснення повернення коштів за строковим вкладом - шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, шляхом видачі готівкою через касу банку або іншим шляхом. Зазначені вище норми не містять обмежень при виборі сторонами такого договору способу виконання зобов`язання з повернення коштів банку перед вкладником. У разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої статті 1058 ЦК України. Така трансформація означає, що вкладник має право отримати готівкою повернуті банком на поточний рахунок кошти за вкладом, але до правовідносин між ними вже не можуть застосовуватись положення договору строкового банківського вкладу у зв`язку з тим, що строк його дії закінчився. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року по справі № 761/26293/16-ц, провадження № 14-64цс19. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Матеріали справи не містять доказів того, що договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, а відтак в даному випадку не відбулась трансформації правовідносин із договору банківського вкладу у договір банківського рахунка. Судом встановлено, що відповідно до пункту 12.1 додаткової угоди № 1 до договору житлового ощадного вкладу № 498 від 27 квітня 2000 року в разі смерті вкладника зобов`язання банку перед ним припиняються з дня смерті. Після смерті вкладника зобов`язання банку за цим договором на спадкоємців вкладника не поширюються. Таким чином умовами договору сторони на власний розсуд визначили підставу припинення зобов`язання банку перед вкладником, а відтак відсутні підстави стверджувати про те, що обов`язок банку сплачувати проценти за договором вкладу після смерті вкладника не припинився. Крім того, сформовані позивачем позовні вимоги не містять чіткої суми, яка на її думку підлягає стягненню з відповідача, суд згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства не може визначити розмір позовних вимог на власний розсуд.

Outcome: dismissed