overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.09.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 14 931, 76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, щомісячні платежі у встановлений договором строк не вносить, просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 971 грн. 39 коп. та судові витрати. Відповідач повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, але до суду не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходила. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення він не заперечує. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 14 931, 76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 7-31). Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися відповідачем щомісячними платежами. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Станом на 25.01.2017 року заборгованість відповідача за договором складає 15\~971 грн. 39 коп., з яких: заборгованість за кредитом 11\~399, 16 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1\~343, 79 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2\~279, 80 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 948, 64 грн. ( а.с. 5) На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~600, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.10.2013 року та 15.04.2014 року він позичив відповідачу гроші в сумі 2 000 доларів США та 3 000 дол. США. Відповідачка написала боргові розписки, в яких зобовязався повернути гроші до 01.01.2014 року та до 15.08.2014 року відповідно. Незважаючи на предявлені вимоги про повернення боргу, до цього часу гроші позивачу не повернуті. Просить стягнути на свою користь з відповідача борг з урахуванням рівня інфляції та 3% річних в загальній сумі 223 430 грн. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.10.2013 року та 15.04.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого позивач передав відповідачу гроші в сумі 2 000 доларів США та 3000 дол. США, а відповідачка зобовязалась до 01.01.2014 року та 15.04.2014 року повернути позивачу зазначену суму. Даний факт підтверджується розписками (а.с. 4, 5). На даний час відповідачка борг позивачеві не повернула. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Станом на 08.04.2016 борг відповідача за договором позики склав, згідно з курсом НБУ 1 долар США 25, 801 грн., за розпискою від 04.10.2013 року : 2000 дол. США, що еквівалентно 51\~602 грн.; борг з урахуванням індексу інфляції 92\~367 грн.; 3% річних від простроченої суми 3\~524, 48 грн. Борг за розпискою від 15.04.2014 року склав : 3000 дол. США, що еквівалентно 77 403 грн.; борг з урахуванням індексу інфляції 123\~689, 99 грн.; 3% річних від простроченої суми 3\~848, 94 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає 223\~430, 41 грн. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 405 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі між ними зявилися непорозуміння, відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 04.11.2005 року, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 2105, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 5. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6,7) На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, сімя розпалася і спільного господарства вони не ведуть тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі між ними зявилися непорозуміння, відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 04.11.2011 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1724 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 7. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, сімя розпалася і спільного господарства вони не ведуть тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04 березня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2006 року народження. Їх сім`я фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 04 березня 2006 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 335 (а.с. 10). Від спільних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявилася, направивши заяву про згоду з позовом та слухання справи у її відсутність. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 04 липня 2015 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 05 (а.с. 6). Від спільних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають. В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04 червня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних стосунків, так як втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. На даний час вони живуть кожен своїм життям. Вважає, що поновити нормальні сімейні відносини неможливо, а тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. В судове засідання відповідач також не зявилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечувала. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 04 червня 1999 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради , за актовим записом № 393, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6). Від спільних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). В звязку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сімю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2011 року банк уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути кредит, та відсотки за користування ним та комісію. Однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. Станом на 11.09.2014 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 1329,25 грн.. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь 1329,25 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 05.01.2011 року уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит. За умовами договору відповідач мав у встановлений строк погасити кредит, сплати відсотки та комісію. Вказані обставини підтверджуються копією договору та анкетою клієнта - фізичної особи. В порушення вимог Договору відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і вчасно не виконав своє зобов'язання Станом на року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 1329,25 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту - 1329,25 грн.. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором між сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1329,25 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2008 року він уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 22,80 % річних на суму залишку. Однак відповідач кошти не повертає, у зв'язку з чим станом на 30.11.2014 року має заборгованість у сумі 13 090 грн. 70 коп. Тому позивач просить стягнути вказані кошти та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 05.02.2008 року позивач уклав з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого надав кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання в розмірі 22,80 % річних на суму залишку. /а.с.14-20/ При укладенні договору відповідач погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та правилами користування платіжною карткою. Положеннями п. 6.5, 8.6 Умов передбачений обов'язок позичальника сплачувати заборгованість та відсотки за її користування, встановлена відповідальність у разі порушення строків повернення у виді штрафу. /а.с.11-17/ Відповідач користувався коштами у межах кредитного ліміту, однак належним чином кошти не повертав та не сплачував за користування. В результаті цього станом на 30.11.2014 року заборгованість становить 13 090 грн. 70 коп.., з яких 5 009 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом, 5 432 грн. 03 коп. - заборгованість по процентам, 1 550 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії, 500 грн. 00 коп. та 599 грн. 56 коп. - штрафи. /а.с.6-10/ Із викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобов'язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2013 року уклав з відповідачем договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0244/82/0462069, відповідно до якого надав кредит в сумі 16 522 грн. 02 коп. на строк до 05.06.2019 року зі сплатою 41,1 % річних. Однак відповідач своїх обов'язків не виконує, у зв'язку з чим станом на 05.03.2014 року має заборгованість в сумі 28 214 грн. 91 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.06.2013 року позивач уклав з відповідачем договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0244/82/0462069, відповідно до якого надав кредит в сумі 16 522 грн. 02 коп. на строк до 05.06.2019 року зі сплатою 41,1 % річних. /а.с.7-12/. Однак відповідач кошти не повертає, у зв'язку з чим станом на 05.03.2014 року має заборгованість у сумі 28 214 грн. 91 коп., з яких 16 475 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом, 5 068 грн. 02 коп. - заборгованість по відсоткам, 6 671 грн. 15 коп. - пеня. /а.с.5-6/ Відповідачу направлялася вимога з роз'ясненням суми боргу та обов'язку сплатити заборгованість у строк до 28.02.2014 року, втім заборгованість не погашена./а.с.15/ Із викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За невиконання зобов'язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 282 грн. 14 коп.

Outcome: approved