overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 27.12.2011 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб, від якого мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні цінності. Спільне господарство не ведеться, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ спільного майна немає, шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, оскільки відповідач після звільнення у січні 2014 року з місць позбавлення волі, уїхав до Автономної республіки Крим до іншої жінки. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, направив суду заяву від 03.04.2014 року, в якій просив розглянути справу без його присутності, на розірвання шлюбу згодний. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 грудня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 44. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодний на його розірвання, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначила, що 11.11.2011 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб, про що зроблено актовий запис №722. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час вони з чоловіком разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття поваги та кохання. Позивач у судовому засіданні підтримала позов повністю, просила його задовольнити та змінити їй прізвище на дівоче «[PERSON]», додатково пояснивши, що фактично з березня 2014 року вона має іншу сім'ю. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 722. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом з'ясовано, що сторони з березня 2014 року не підтримують шлюбні стосунки та відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Відповідач, ухиляється від виконання сімейних обов'язків, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Просила стягнути із відповідача аліменти на її та дітей утримання. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON] [INFO] (а.с.4), які знаходяться на утриманні позивача (а.с.8). Відповідач, ухиляється від виконання сімейних обов'язків, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] та іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Відповідач, як батько малолітніх, кошти на їх та Позивача утримання не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливо стягнути з Відповідача аліменти на утримання Позивача та її малолітніх дітей. На підставі ст. ст. 84, 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті послуги з опалення та постачання гарячої води у розмірі 3 566,19 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, протягом опалювальних сезонів з жовтня 2012 року по квітень 2014 року надавав теплову енергію за адресою: [ADDRESS], власником якого на зазначений час був [PERSON], який на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER] повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно. Втім, відповідач свої зобов'язання протягом опалювального періоду щодо оплати отриманих послуг виконував неналежним чином, у зв'язку з чим його заборгованість за зазначений період становить 3 566,19 грн. Представником позивача надана заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а. с. 34). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач з 06 червня 2012 року по 26 вересня 2014 року [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] (а. с. 11), а отже згідно відкритому особовому рахунку [NUMBER] за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року був споживачем послуг з теплопостачання зазначеної квартири. Оскільки зобов'язання відповідача як користувача послуг теплопостачання в частині їх оплати виконувалися відповідачем неналежним чином за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року його заборгованість перед позивачем склала 3 566,19 грн., яка погашена не була відповідно до наданого позивачем розрахунку. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1\~169\~345,33 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNL0A800000368 від 19.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 15\~132,70 дол. США на термін до 11.01.2013 року зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 21\~169\~345,33 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNL0A800000368 від 19.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 15\~132,70 дол. США на термін до 11.01.2013 року зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.01.2015 року за ним склала 1\~169\~345,33 грн., у тому числі: -заборгованість за кредитом 13\~600,03 дол. США; -заборгованість по процентам за користування кредитом 3\~021,51 дол. США; -заборгованість по комісії за користуванням кредитом 4\~449,20 дол. США; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 47\~871,92 дол. США; -штраф (фіксована частина) -15,48 дол. США; -штраф (процентна складова) 3\~447,13 дол. США. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначав, що 17.01.2014 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №18. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на життя та те, що він фактично мешкає в іншій державі. З лютого 2014 року вони разом не проживають, стосунків не підтримують. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе, оскільки він має намір укласти шлюб у своїй країні. У судове засідання позивач не з'явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності у зв'язку з тим, що проживає на території Турецької Республіки і не має можливості за характером роботи вчасно прибути на судове засідання. У разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явилася, причину неявки не повідомила, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за згодою позивача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 січня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 18. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, не надіслала суду заперечень проти позову. На переконання суду, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки, як вбачається з позову, він бажає укласти шлюб у своїй країні, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначав, що 29.04.2006 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб, від якого мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з дружиною. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. На даний час вони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає, шлюб розриває вперше. У судове засідання позивач не з'явився, разом з позовом направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю, просила строк на примирення не надавати, посилаючись на те, що вони не підтримують подружні стосунки з чоловіком близько одного року. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 квітня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 182. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодна на його розірвання, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначив, що 05 серпня 1987 року у Палаці одруження №1 м. Ленінграда був зареєстрований їх шлюб, про що зроблено актовий запис №5048. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час вони з дружиною разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Дорослий син проживає окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, шлюб розриває вперше. Позивач у судовому засіданні підтримав позов повністю, просив його задовольнити, додатково пояснивши, що шлюбні стосунки з дружиною не підтримують з 2007 року. Відповідач позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердивши, що, дійсно, подружні стосунки припинені з 2007 року, проте вважає, що спір про поділ майна є. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 серпня 1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого палацом одруження м.Ленінграда, актовий запис № 5048. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом з'ясовано, що сторони з 2007 року не підтримують шлюбні стосунки та відновляти їх не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5859239, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 44500 доларів США. Відповідачка порушила умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 04.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 42078,65 доларів США, а саме: 39265,64 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 2813,01 доларів США заборгованість за процентами по користуванню кредитом. Просив стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 42078,65 доларів США та сплачені судові витрати в розмірі 3654 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] 16.11.2007 року уклала з Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» кредитний договір № 5859239, згідно якого відповідачка отримала споживчий кредит в розмірі 44500 доларів США зі сплатою 11,90% на рік на строк до 28.08.2026 року. Протягом дії терміну кредитного договору відповідачка [PERSON] порушувала свої зобовязання щодо своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору. Згідно графіку погашення кредиту, що є невідємною частиною кредитного договору № 5859239 від 16.11.2007 року, позичальник зобовязувалася сплачувати щомісяця в рахунок погашення кредиту певні суми. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума боргу станом на 04.03.2015 року складає 42078,65 доларів США, а саме: 39265,64 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 2813,01 доларів США заборгованість за процентами по користуванню кредитом. 29.12.2014 року. [PERSON] було направлено повідомлення вимога про погашення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1535,23 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved