Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати, моральної шкоди, посилаючись на наступне. 30.08.2004 року згідно наказу № 2047-к від 30.08.2004 року він був прийнятий на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», перетвореного в ПАТ « Запоріжжяобленерго» згідно наказу № 420 від 27.07.2016 року (зареєстровано в ЄДР за № 22582175) контролером енергонагляду 1 групи кваліфікації, з 06.09.2006 року був переведений на посаду водія, з 01.04.2008 року згідно з класіфікатором професій ДК003:2005 посада водія зазначена як водій автотранспортних засобів. На підставі наказу № 235-к від 25.01.2018 року позивач був звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору з 26.01.2018 року. Трудову книжку та довідку про розмір належних при звільненні сум йому видали своєчасно, але розрахунок при звільненні на загальну суму 41 601 грн.31 коп. в день звільнення не провели. Так, заборгованість по заробітній платі за вересень 2017 року у сумі 5170,58 грн. була сплачена 01.03.2018 року, решта заборгованості в сумі 36430,73 грн. - 22.03.2018 року шляхом перерахування на його особистий рахунок. Тобто, виплата належних йому сум 26.01.2018 року (в день звільнення, який він працював та був на роботі) власником здійснена не була. Неодноразово він звертався до керівництва підприємства з вимогою провести розрахунок, але отримував відмову з посиланням на скрутне фінансове становище ПАТ «Запоріжжяобленерго». Середній заробіток з розрахунку за останні два місяці, що передували звільненню складає 312,83 грн. Затримка виплати розрахунку при звільненні з 27.01.2018 року до 22.03.2018 року складає 55 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивачу складає 17205 грн. 65 коп. Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобовязаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін за вересень-грудень 2017 року, січень 2018 року, що становить 2805 грн. 16 коп. (36430,73грн. х 107,7%=39235,89 грн. - 36430,73грн.). Крім того, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що дії відповідача щодо невиплати йому заробітної плати у період його роботи на підприємстві, не проведення з ним розрахунків при звільненні поставили його у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування його та членів його сімї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане також зумовило його після повного робочого дня шукати додаткові джерела доходу для забезпечення свого та сімї існування. Через фінансову скруту в сімї почалися чвари. Моральну шкоду він оцінює в 5\~000 грн. Внаслідок зазначеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 27.01.2018 року до 22.03.2018 року у розмірі 17205,65 грн. грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2805 грн.16 коп. а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем наступних заперечень проти позову. Несвоєчасна виплата позивачу заробітної плати та розрахунку при звільнені знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобовязань споживачів перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» та політики НКРЕКП щодо встановлення відсотків відрахувань на його поточні рахунки. Враховуючи неперерахування коштів на поточні рахунки підприємства, заборгованість перед працівниками виникла не з його вини. Крім того, позивачем не вірно зазначена суму заробітку за останні два місяці, що передували звільненню, кількість днів затримки розрахунку при звільненні, а відповідно невірно нарахований розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати з урахуванням індекс споживчих цін за вересень 2017 року не ґрунтуються на законі, оскільки інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться. Також, відповідач вважає недоведеними вимоги про стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали, посилаючись на доводи, викладені в уточненій позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно записів в трудовій книжці від 04.04.1982 року [PERSON] 30.08.2004 року згідно наказу № 2047-к від 30.08.2004 року був прийнятий на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», перетвореного в ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно наказу № 420 від 27.07.2016 року (зареєстровано в ЄДР за № 22582175) контролером енергонагляду 1 групи кваліфікації, з 06.09.2006 року був переведений на посаду водія, з 01.04.2008 року згідно з класіфікатором професій ДК003:2005 посада водія зазначена як водій автотранспортних засобів. На підставі наказу № 235-к від 25.01.2018 року [PERSON] був звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України з 26.01.2018 року (а.с.7). Згідно наказу (Розпорядження) № 235-к від 25.01.2018 року [PERSON] - водій автотранспортних засобів Михайлівського району електричних мереж був звільнений за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст. 38 КЗпП України за його заявою та було зазначено виплатити йому вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (а.с. 9) Згідно повідомлення ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 26.01.2018 року за № 49 на виконання вимог ст. 116 КЗпП, [PERSON] повідомлено про нараховану суму належну працівнику при звільненні в сумі 41601,31 грн., а саме: заробітна плата за фактично відпрацьований час у місяці звільнення становить 9830 грн. 38 коп., грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 628 грн. 20 коп., вихідна допомога 19708 грн. 29 коп., утримання (ПДФО, ЄСВ, профвнески, аванс, тощо) становлять 5733 грн. 74 коп., до виплати: 23176, грн.. 73 коп. з-та за 01.2018, 8260 грн. 07 коп. з-та за 12.2017, 3198 грн. 10 коп. з-та за 11.2017, 1795 грн. 83 коп. з-та за 10.2017, 5170 грн. 58 коп. з-та за 09.2017 (а.с. 10) Згідно заяви [PERSON] судом встановлено, що він, 23.02.2018 року звертався до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою про проведення повного розрахунку по невиплаті належних йому сум при звільненні (а.с.11). Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України\~закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що виплата заробітної плати в сумі 5170 грн. 58 коп. за 09.2017 була здійснена 01.03.2018 року, остаточний розрахунок при звільненні, передбачений \~ст. 116 КЗпП України, був проведений 22.03.2018 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства,установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 . З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. Згідно довідки відповідача середньоденний заробіток складає 312,83 грн. Затримка виплати розрахунку з 27.01.2018 року до 21.03.2018 року включно складає 37 робочих днів. Доводи позивача про розрахунок середнього заробітку, виходячи з 55 календарних днів затримки розрахунку при звільненні, суд вважає такими, що не грунтуються на законі. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 14703,01 грн. (312,83 грн. х 37днів). Доводи представника відповідача про відсутність коштів на поточних рахунках підприємства, що призвело до затримки розрахунку при звільненні, не ґрунтуються на законі. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню в сумі 14703,01 грн. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності і господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Суми компенсації обчислюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, які публікуються Держстатом України за період невиплати заробітної плати на розмір невиплаченої заробітної плати більш ніж на місяць. Індекс споживчих цін за вересень 2017 року склав 102,0%, за жовтень 2017 року -101,2% , за листопад 2017 року-100,9%, за грудень 2017 року-101,0%, за січень 2018 року-101,5%. Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобовязаний здійснити позивачу [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. При цьому, суд вважає слушними доводи представника відповідача про те, що інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться. Таким чином, компенсація втрати частини доходів позивача у звязку з порушенням термінів їх виплати становить 2337 грн. 99 коп. (41601,31 грн. х 105,62 % (коефіцієнт множення індексів споживчих цін з жовтня 2017 року до лютого 2018 року включно) = 43939,30 грн. 41601,31 грн.). За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 2337,99 грн. Крім того, судом, в судовому засіданні встановлено, що дії відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо невиплати заробітної плати [PERSON] у період його роботи на підприємстві, не проведення зі ним розрахунків при звільненні поставили його у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування його та членів його сімї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане, також, зумовило позивача після повного робочого дня шукати додаткові джерела доходу для забезпечення свого та його сімі існування. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За вказаних обставин суд вважає, що з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2000 грн. яка, як вважає суд, буде достатньою для компенсації його моральних страждань які виникли у звязку з невиплатою відповідачем заробітної плати та не проведенні з ним розрахунків при звільненні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial