Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявив відвід головуючого судді Яценко Н.О. по вищевказаній справі, у зв`язку із тим, що станом на 11.02.2020 р. [PERSON] як представник позивача не має свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а відтак позбавлений можливості представляти інтереси позивача в суді після 01.01.2020 р. Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні 11.02.2020 року заперечував відносно задоволення клопотання про відвід судді. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та третя особа [PERSON] підтримали клопотання про відвід судді. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, відповідачів, третю особу з представником, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи заявник посилається на те, що підставою для даного відводу є обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, а саме, як зазначає представник [PERSON] - [PERSON] у представника позивача - [PERSON] відсутнє свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, що унеможливлює участь даної особи у розгляді справи. Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає. Так, згідно з ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Відповідно до ч. 3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим. Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, приходжу до висновку, що незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу. Враховуючи, що повноваження представника позивача підтвердженні належними документами, а заява про відвід фактично зводиться до не згоди заявника з процесуальними діями судді під час розгляду даної справи, що відповідно до ЦПК України не є підставою для відводу судді. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в клопотанні представника [PERSON] - [PERSON] як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed