Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Представник Арцизької міської ради Одеської області звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідачу на підставі договору дарування від 29.12.2004 року належить на праві приватної спільної часткової власності 23/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначене майно подарувала [PERSON] його мати [PERSON], яка купила зазначену частину будинку у попереднього співвласника будинку - [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.1991 року. Таким чином, співвласниками вищевказаного будинку в теперішній час є [PERSON], якому належать 23/50 частин будинку та [PERSON], якому належать 20/50 частин будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2008 року. Оскільки раніше виник спір щодо спільного користування присадибною ділянкою між [PERSON] та [PERSON], рішенням народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року визначений порядок користування присадибною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] згідно генерального плану присадибної ділянки, зробивши проїзд у двір шириною 2,5 метрів. Після того як новим співвласником частини будинку стала [PERSON] вона самочинно збудувала на переданній у користування [PERSON] земельній ділянці літню кухню - літ. «Д» та навіс - літ. «д» та зробила каналізаційний вигріб на прибудинковій території, яка знаходиться у користуванні [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 17.12.2004 року № 635 у власності [PERSON] залишені вищезазначені самочинно збудовані нею будівлі. 09.09.2011 року співвласник [PERSON] звернувся до Арцизької міської ради з заявою щодо порушення [PERSON] його права користування присадибною земельною ділянкою, визначеною рішенням суду від 14.07.1972 року. В зв'язку з виявленням міською радою порушенням [PERSON] (правонаступником [PERSON]) порушенням прав суміжного землекористувача [PERSON] рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради від 15.09.2011 року № 345 скасовано вищевказане рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради від 17.12.2004 року № 635 та зобов'язано КП «Арцизьке БТІ» внести відповідні зміни до технічної документації співвласників будинку [ADDRESS]. Земельна ділянка під будівництво літньої кухні літ. «Д» та навісу літ. «д» [PERSON] Арцизькою міською радою не виділялась. Погоджень від співвласника будинку [PERSON] на будівництво вказаних літньої кухні та навісу та на відповідне збільшення часток у праві спільної часткової власності, не надавалось. Копію нового рішення та припис щодо демонтажу самочинно збудованих літньої кухні та навісу з зобов'язанням засипати каналізаційний вигріб виконком направив відповідачу, однак, ним зазначений припис не був виконаний. Актом інспекції архітектурно-будівельного контролю в Одеській області встановлено самочинне будівництво літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» відповідачем з порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS], нікому із співвласників не передавалась, а перебуває у комунальній власності Арцизької міської ради. Позивач просить суд зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовані будівлі літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» на прибудинковій території, розташованій за адресою: [ADDRESS], привести земельну ділянку у стан, який існував на 24.04.1991 року та засипати каналізаційний вигріб, зроблений на прибудинковій території зазначеного будинку. 12.08.2013 року представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд також визнати частково недійсним договір дарування від 29.12.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] у частині дарування літньої кухні - літ. «Д» та зобов'язати відповідача пересунути огорожу, відповідно до генерального плану будинку станом на 1991 рік. Ухвалою суду від 16.04.2013 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб співвласників житлового будинку [ADDRESS]: [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача Чемерисової С.В. судом залучено до участі у справі в якості третьої особи - приватного нотаріуса Арцизького районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Чемерисова С.В. позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі та пояснила суду, що відповідно до рішення народного суду Арцизького району Одеської області від 14.07.1972 року визначено право користування присадибною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану присадибної ділянки, зробив проїзд у двір шириною 2,5 метрів. Зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідачка систематично забруднює частину двору напроти квартири [PERSON], який згоден виділити зі своєї земельної ділянки 2,5 метрів для того, щоб зробити проїзд у двір для відповідачки. Вказане рішення суду було реалізовано, що вбачається з генерального плану земельної ділянки на якій розташований будинок [ADDRESS] від 24.04.1991р., відповідно до якого із земельної ділянки, що знаходилась у користуванні [PERSON] виділений проїзд у двір [PERSON] до її частини будинку. Виконком Арцизької міської ради Одеської області у своєму рішенні від 17.12.2004 року № 635 визначив, що спірні будівлі - літня кухня - літ. «Д» та навіс - літ. «д» є самочинно збудованими та побудованими на земельній ділянці, яка є власністю Арцизької міської ради та переданій у користування [PERSON] На момент прийняття виконкомом Арцизької міської ради рішення від 17.12.2004 року про залишення у власності [PERSON] зазначених самочинно збудованих будівель, виконком не мав усіх даних щодо ситуації, яка склалася між співвласниками будинку [ADDRESS]. В 2011 році до Арцизької міської ради Одеської області звернувся з заявою [PERSON], у якій він просив винести рішення про знесення літньої кухні та навісу, які були збудовані без його згоди та за його відсутності, на земельній ділянці переданій у користування його спадкодавцю, що також визначено рішенням суду від 14.07.1972р. Виконавчий комітет Арцизької міської ради своїм рішенням від 15.09.2011 року № 345 скасував рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради від 17.12.2004 року № 635 «Про затвердження самочинно збудованих споруд», яке так і не було реалізовано, оскільки частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] змінені так і не були, зважаючи на визнання рішенням виконкому від 17.12.2004 року № 635 двох самочинно збудованих будівель літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д». Представники міської ради виїхали за адресою: [ADDRESS]. На місці було встановлено, що будівлі літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» зведені на місці, яке відповідно до генерального плану 1972 року, коли розглядалася справа у суді між [PERSON] та [PERSON], знаходяться на земельній ділянці, що була передана у користування [PERSON] З генерального плану видно, що спірні будівлі побудовані не на місці, зазначеному у генеральному плані від 12.04.1963 року, відповідно до якого суд своїм рішенням від 14.07.1972 року закріпив між співвласниками порядок користування земельними ділянками, вони побудовані на земельній ділянці переданій у користування [PERSON], в порушення рішення суду від 14.07.1972р. яким визначено право користування земельними ділянками між суміжними землекористувачами - [PERSON] та [PERSON] Під час відсутності [PERSON], який прийняв спадщину, що залишилась після смерті його батька [PERSON], будівлі літньої кухні літ. «Д» та навісу літ. «д» були самочинно побудовані на земельній ділянці, яка була надана в користування [PERSON] рішенням суду від 14.07.1972 року. Вважає, що позовна давність для звернення до суду з даним позовом не пропущена, оскільки, виконком Арцизької міської ради про ситуацію, яка склалась між співвласниками будинку дізнався лише у 2011 року із заяви [PERSON] Про наявність спірного договору дарування Арцизькій міській раді стало відомо лише в суді при попередньому розгляді справи, тому вважає, що не сплив строк позовної давності звернення з вимогою про визнання частково недійсним договору дарування від 29.12.2004 року. Зважаючи на це, Арцизька міська рада, яка є власником земельної ділянки, просить суд зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовані будівлі, оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснити необхідну перебудову, привести земельну ділянку у стан, який існував станом на 24.04.1991 року, засипати каналізаційний вигріб, зроблений на прибудинковій території зазначеного будинку, визнати частково недійсним договір дарування від 29.12.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] у частині дарування літньої кухні - літ. «Д», оскільки до [PERSON] за договором купівлі-продажу від 29.06.1991р. перейшла у власність 23/50 частина будинку [ADDRESS], до складу якої входив, зокрема, сарай літ. «Д», згодом знесений, а не самочинно побудована літня кухня літ. «Д», та зобов'язати відповідача пересунути огорожу, відповідно до генерального плану будинку станом на 1991 рік. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовну заяву не визнав, просив в її задоволенні відмовити та пояснив суду, що народний суд Арцизького району своїм рішенням від 14.07.1972 року визначив між співвласниками [PERSON] та [PERSON] право користування присадибною ділянкою відповідно до генерального плану присадибної ділянки та передбачив проїзд у двір шириною 2,5 метрів. Однак, в даному рішенні не було зазначено, яким чином між співвласниками будинку розподілилися земельні ділянки. Попереднім співвласником будинку - [PERSON] зазначене рішення суду було виконано. Даний проїзд був зроблений у 1972 році. Спірні будівлі були побудовані ще матір'ю [PERSON] - [PERSON] 17.12.2004 року виконкомом Арцизької міської ради прийнято рішення про залишення у власності [PERSON] самочинно збудованих будівель літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д», розташованих за адресою: [ADDRESS]. 29.12.2004 року [PERSON] відповідно до договору дарування подарувала частину належного їй будинку [PERSON] 01.07.2008 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на цю частину будинку. [PERSON] не здійснював самочинне будівництво, за ним зареєстровано право власності на спірні будівлі у передбаченому законом порядку, яке не скасоване, тому, на його думку, неможливо вимагати від нього знести ці самочинно збудовані будівлі. [PERSON], яка здійснила самочинне будівництво вже померла. [PERSON] став співвласником спірного будинку 27.08.2010 року і йому було відомо, де розташовані будівлі літньої кухні та навісу, однак, він ніяких претензій щодо їх місця розташування не заявляв. Арцизькій міській раді про самовільно збудовані будівлі стало відомо ще у 2004 році, тому вважає, що в теперішній час сплив строк позовної давності звернення з даним позовом до суду. Також Арцизька міська рада не мала права скасовувати своє попереднє рішення від 17.12.2004 року «Про затвердження самочинно збудованих споруд», оскільки, Конституційним Судом України прийнято рішення, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не мають права скасовувати свої рішення, згідно яких громадяни України набувають будь-яких прав. Таким чином, вважає, що рішення Арцизької міської ради від 15.09.2011 року про скасування рішення від 17.12.2004 року є незаконним. Також вважає, що сплив строк позовної давності звернення позивача з вимогою про визнання частково недійсним договору дарування від 29.12.2004 року, оскільки, позивачу було відомо про існування зазначеного договору дарування і лише 12.08.2013 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд визнати частково недійсним договір дарування від 29.12.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] у частині дарування літньої кухні - літ. «Д», а строк позовної давності про визнання недійсним договору дарування складає один рік. Крім того, представником позивача не зазначено, який саме каналізаційний вигріб [PERSON] слід засипати, оскільки їх на прибудинковій території будинку декілька. В зв'язку з вищезазначеним на думку представника відповідача позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовну заяву не визнав, просив в її задоволенні відмовити та пояснив суду, що в теперішній час проїзд у двір розташований не в тому місці, як зазначено у рішенні суду від 1972 року. Його мати [PERSON] почала будівництво літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» ще у 1992 році. [PERSON] - батько [PERSON], бачив ці спірні будівлі та ніяких претензій з приводу їх місця розташування не заявляв. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] пояснив суду, що в теперішній час житловий будинок [ADDRESS] знаходиться у приватній спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] Протягом тривалого часу, ще з 1970 років існував спір між [PERSON] - батьком [PERSON] та [PERSON] - колишньою співвласницею зазначеного будинку. Арцизький районний народний суд Одеської області своїм рішенням від 14.07.1972 року, яке набрало законної сили, визначив порядок користування земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану присадибної ділянки, зробив проїзд у двір шириною 2,5 метрів. Даним рішенням було встановлено, що [PERSON] систематично забруднює частину двору напроти квартири [PERSON], який згодний виділити зі своєї земельної ділянки 2,5 метрів для того, щоб зробити проїзд у двір [PERSON] та огородити частину двору напроти його квартири. [PERSON] не заперечувала проти позову. Дане рішення суду було виконане у 1972 році та складений генеральний план. Як вбачається з генерального плану станом на 24.04.1991 року, який був зроблений відповідно до рішення суду від 1972 року, будівля сараю - літ. «Д» розташована на земельній ділянці, яка на той час перебувала у користуванні [PERSON] та зазначені інші розміри цієї будівлі. В теперішній час, як вбачається з генерального плану від 2005 року, будівлі літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» пересунуті та знаходяться на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] та зазначені інші їх розміри. Перед від'їздом [PERSON] за межі України на проживання, спірні будівлі були розташовані згідно генерального плану, який був зроблений відповідно до рішення суду від 1972 року. Після того, як [PERSON] повернувся в м. Арциз, він виявив, що відбувся самозахват належної йому земельної ділянки. В зв'язку з тим, що були порушені його права, він звернувся з заявою до Арцизької міської ради. При проведенні перевірки комісією Арцизької міської ради було виявлено самочинне будівництво, після чого виконавчий комітет Арцизької міської ради скасував своє попереднє рішення від 17.12.2004 року «Про затвердження самовільно збудованих споруд». З метою захисту прав співвласника будинку те користувача прилеглої земельної ділянки [PERSON] просив суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи - комунального підприємства «Арцизьке бюро технічної інвентаризації» - [PERSON] пояснив суду, що за заявою [PERSON] у 2004 році техніком КП «Арцизьке БТІ» [PERSON] проводилась поточна інвентаризація житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. За результатами інвентаризації було виявлено, що знесено сарай - літ. «Д» та самочинно збудовано літню кухню та навіс. На час проведення інвентаризації нерухомого майна в інвентарній справі не було рішення народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року про порядок користування присадибною ділянкою, співвласник нерухомого майна [PERSON] вже помер і не міг погодити межі земельної ділянки. На підставі рішення Арцизької міської ради № 635 від 17.12.2004 року до технічних документів співвласників будинку були внесені зміни. При цьому співвласники нерухомого майна [PERSON] (як і [PERSON]) та [PERSON] питання про зміну часток у спільному майні після винесення рішення Арцизької міської ради № 635 від 17.12.2004 року та визнання за [PERSON] права на самочинно збудовані будівлі перед КП «Арцизьке БТІ» не ставили. Хоча після визнання права на самочинно збудовані будівлі літню кухню літ. Д та навіс літ. Д частка [PERSON] у праві спільної часткової власності безумовно мала б змінитися в зв'язку зі зміною її вартості з причини збільшення кількості будівель, що входили до її частки. БТІ за своєю ініціативою не може порушувати питання про зміну часток у спільній частковій власності. Технік [PERSON] в КП «Арцизьке БТІ» не працює з 2010 року, тому немає можливості з'ясувати, з яких підстав літерою «Д», якою на генеральному плані до 2004 року був позначений сарай, за результатами інвентаризації 2004 року літерою «Д» було позначено самочинно збудовану літню кухню. Техніком БТІ помилково, в порушення інструкції, новозбудована будівля літньої кухні була позначена літ. «Д», якою був раніше позначений знесений сарай. В інструкції зазначено, що при знесенні однієї будівлі, літера, яка була за нею закріплена, не може бути використана для новозбудованої будівлі. Коли співвласниками будинку були ще [PERSON] та [PERSON], спорудою під літ. «Д» був сарай. При виявленні самочинно збудованого сараю навіть у випадку знесення сараю літ. Д, самочинно збудованій літній кухні необхідно було присвоїти іншу літеру. У 2004 році, коли змінився співвласник, технік БТІ виходив за адресою: [ADDRESS]. Сарай - літ. «Д» на той час вже був знесений, але була виявлена самочинно збудована будівля літньої кухні з навісом і технік помилково позначив літню кухню літерою «Д», але вона вже знаходилась на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні [PERSON] Нотаріус при посвідченні договору дарування, повинна була перевірити цю інформацію та перевірити правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок, але нотаріус у договорі дарування навіть не послалася на згодом скасоване рішення Арцизької міської ради № 635 від 17.12.2004 року як на правову підставу виникнення права власності у [PERSON] на літню кухню літ. Д, хоча відповідно до договору від 29.06.1991р. купівлі-продажу частки будинку [ADDRESS] [PERSON] придбала, зокрема, сарай літ.Д, а не літню кухню літ.Д. Знесений сарай мав площу 15,1 кв.м. Новозбудована літня кухня має площу 56,9 кв.м, навіс біля кухні має площу 16,6 кв.м. Знесений сарай літ. «Д» та новозбудована літня кухня літ. «Д» розміщені в різних частинах земельної ділянки, з генерального плану видно, що є зміщення будівель, змінилось не тільки їх місце розташування, але й площа. У 2008 році [PERSON] прийняв спадщину, що залишилась після смерті його батька [PERSON] 12.12.2011 року в КП «Арцизьке БТІ» було зареєстроване рішення Арцизької міської ради № 345 від 15.09.2011 року, про скасування свого рішення № 635 від 17.12.2004 року, а також КП «Арцизьке БТІ» запропоновано внести зміни до технічної документації власників будинку [ADDRESS]. Арцизька міська рада винесла своє рішення на підставі заяви [PERSON] та рішення народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року. Враховуючи, що ніхто з співвласників будинку з заявою до КП «Арцизьке БТІ» про внесення змін свої часток не звертався, БТІ зміни не вносились, як і після винесення Арцизькою міською радою рішення № 635 від 17.12.2004 року про залишення у власність [PERSON] самочинно збудованих будівель. Копію рішення народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року було надано КП «Арцизьке БТІ» після того, як між співвласниками будинку виник спір. До цього часу БТІ не було відомо про рішення суду від 1972 року. Самочинно збудована кухня - літ. «Д» знаходилась на тій частині земельної ділянки, якою за рішенням суду від 14.07.1972 року мав користуватися [PERSON] Спірні об'єкти - літня кухня - літ. «Д» та навіс - літ. «д» є самочинно збудованими та побудованими на земельній ділянці, яка відповідно до рішення суду від 1972 року перейшла у користування [PERSON] Об'єкт - літ. «Д» - це не той сарай, який купувала колись мати [PERSON] - [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.1991р. Він побудований в іншому місці, є дуже велика різниця у його вартості та у площі, інша площа - інша вартість. При визначенні вартості часток, рахується вартість всієї будівлі, що є у спільній власності співвласників, рахується вартість того, що належить кожному з співвласників, які підтверджують, що вони не заперечують, що в їх власності перебуває те чи інше майно. Якщо одна із будівель якою володіє співвласник змінює свою вартість або за ним визнається право власності на якісь нові (додаткові) будівлі, які також мають свою вартість, то, звичайно, змінюється і частка цього співвласника у праві спільної часткової власності. Також в зв'язку з цим буде змінена частка і іншого співвласника. Зміни цих часток можливі лише якщо співвласники погоджуються на них і звертаються з відповідними заявами до БТІ, після чого БТІ може внести відповідні зміни до технічної документації співвласників житлового будинку. Оскільки таких заяв про зміну часток від співвласників житлового будинку [ADDRESS] до БТІ не надходило, то їх частки так і не змінювались і БТІ зміни до технічної документації на їх будинок щодо розміру часток співвласників не вносились. Тому рішення Арцизької міської ради № 635 від 17.12.2004 року про залишення у власність [PERSON] самочинно збудованих літньої кухні літ. Д та навісу літ. д так і до моменту його скасування реалізовано не було. Тому зважаючи на порушення прав співвласника житлового будинку та суміжного землекористувача [PERSON], а також порушення відповідачем рішення народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року представник третьої особи вважає, що позов Арцизької міської ради підлягає задоволенню. В судовому засіданні третя особа [PERSON], яка є дружиною відповідача, позовну заяву не визнала, просила в її задоволенні відмовити та пояснила суду, що вона стала співвласницею частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 16.12.2011 року. Колишнім співвласником частини будинку була [PERSON], якій належала частина будинку на підставі договору довічного утримання. [PERSON] було відомо про спірні будівлі, однак, вона претензій з приводу їх місце розташування не заявляла. Третя особа - приватний нотаріус Арцизького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухав пояснення сторін, перевірив матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З копії розрахунку визначення ідеальних часток в спільній власності на будинок по [ADDRESS] від 06.04.1963р., вбачається, що дійсна вартість будинку складає 6117 крб. Ідеальна частка в спільній власності [PERSON] дорівнює 27/50 часткам. Ідеальна частка в спільній власності [PERSON] дорівнює 23/50 часткам (а.с. 82-83). Рішенням народного суду Арцизького району Одеської області від 14.07.1972 року визначене право користування присадибною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану присадибної ділянки, зробив проїзд у двір шириною 2,5 метрів. Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] Одеської області і між ними виник спір щодо порядку користування присадибною ділянкою. Відповідачка систематично забруднює частину двору напроти квартири позивача, який згодний виділити зі своєї земельної ділянки 2,5 метрів для того, щоб зробити проїзд у двір для відповідача та огородити частину двору напроти його квартири (а.с. 8). Як вбачається з копії технічного паспорту від 24.04.1991 року, визначений план земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS], на виконання рішення Арцизького народного суду від 14.07.1972 року за рахунок земельної ділянки, яка була передана у користування [PERSON] зроблений проїзд у двір для [PERSON] (а.с. 39). Літерою «Д» позначена будівля сарай іншою площею, ніж будівля, позначена літерою «Д» - літня кухня згідно генерального плану станом на 2005 рік і яка також розташована на частині земельної ділянки що передана в користування [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 29.06.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в Арцизькому бюро технічної інвентаризації в реєстрі за № 761, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 23/50 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці 3506 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташований кам'яний житловий будинок - літ. «А», житлова прибудова - літ. «А1», 4 сараї - літ. «Б», «Г», «Д», 3 вбиральні - літ. «В», «Е», «К», гараж - літ. «З», погріб «И», літня кухня - літ. «Л», надвірні споруди № 1-6, інші споруди - І-ІІ (а.с. 79-80). Як видно з копії повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 15.10.2004 року № 1253, у будинку [ADDRESS] [PERSON] самочинно збудовано літню кухню - літ. Д», навіс - літ. «д». Вартість самовільно збудованих будівель складає 16484 грн. (а.с. 84). Рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 17.12.2004 року № 635, [PERSON] залишені у власності самочинно збудовані будівлі - літньої кухні - літ. «Д», навісу - літ. «д», розташовані в м. Арцизі по [ADDRESS]. Залишкова вартість самочинно збудованих будівель складає 16484 грн. (а.с. 20). Відповідно до копії договору дарування від 29 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстровим номером 3292, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 23/50 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та складається в цілому з одного житлового будинку, загальною площею 271,30 кв.м., житловою площею 140,20 кв.м., житлової прибудови - літ. «А», літньої кухні - літ. «Д», сараю - літ. «Ж», погрібу - літ. «И», вбиральні - літ. «К», літньої кухні - літ. «Л», гаражу «З», літньої кухні - літ. «М», дворових та інших споруд. Ця 23/50 частина житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд належить дарувальнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Арцизькою держнотконторою 29.06.1991 року в реєстрі за № 761 та зареєстрованого в Арцизькому бюро технічної інвентаризації 03.02.1993 року у реєстрову книгу за № 13 під № 253 (а.с. 12). Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Арцизьким бюро технічної інвентаризації від 01.07.2008 року, [PERSON] зареєстрував своє право власності на вищевказану частину житлового будинку (а.с. 13). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його батька [PERSON], який помер 18.07.1996 року, що складається з 20/50 частин житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] (а.с.18). Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Арцизьким бюро технічної інвентаризації від 27.08.2010 року, [PERSON] зареєстрував своє право власності на вищевказану частину житлового будинку (а.с. 19). Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради від 03.12.2007 року № 465, на земельній ділянці по [ADDRESS] м. Арциз самовільно знесено: гараж - літ. «З», підвал - літ. «И», літня кухня - літ. «Л», веранда - літ. «л» (а.с. 88). 09.09.2011 року [PERSON] звернувся до Арцизької міської ради з заявою, в якій зазначає, що [PERSON] без його згоди побудував літню кухню на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] (а.с. 37). Рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 15.09.2011 року № 345 скасоване рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 17.12.2004 року № 635 «Про затвердження самочинно збудованих будівель» (а.с. 21). Вказане рішення на даний час є чинним та не скасовано. Як вбачається з копії повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 03.09.2012 року, відповідно до рішення Арцизької міської ради від 15.09.2011 року до технічної документації на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] внесені зміни (а.с. 34). На підставі вищезазначеного рішення, виконавчим комітетом Арцизької міської ради від 21.09.2011 року № 1411 та від 29.08.2012 року № 1437 [PERSON] винесені приписи про зобов'язання демонтувати літню кухню - літ. «Д» та навіс - літ. «д», побудованих без згоди [PERSON] на присадибній ділянці, яка перебуває у його користуванні та засипати каналізаційний вигріб на ділянці [PERSON] та в подальшому використовувати присадибну ділянку по [ADDRESS] відповідно до рішення народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року (а.с. 22, 28). З копій актів обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 30.05.2012 року та від 01.10.2012 року, складених спеціалістом з благоустрою Арцизької міської ради [PERSON], вбачається, що при проведенні перевірок виконання приписів було виявлено, що зазначені приписи [PERSON] не виконані (а.с. 23, 31). Відповідно до копії акту інспекції архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 14.08.2012 року, інспектором Лапчук Т.М. при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил в присутності [PERSON] встановлено самочинне будівництво літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д» за адресою: [ADDRESS] без дозвільних документів, з порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 33). Довідкою виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 24.07.2012 року № 1488 підтверджується, що земельна ділянка, розташована в м. Арцизі по [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності Арцизької міської ради (а.с. 24). Відповідно до довідки виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 24.07.2012 року № 1489, житловому будинку [ADDRESS] присвоєний [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 13.08.2012 року № 226, вартість будівель літньої кухні - літ. «Д» та навісу - літ. «д», які знаходяться за адресою: [ADDRESS] станом на 19.09.2011 року складала 39429 гривень (а.с. 30). Відповідно до копії договору дарування від 16 грудня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстровим номером 4806890, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла від неї в дар 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS], розташованих в [ADDRESS]. Відчужувані 7/50 частин будинку належить дарувальнику на підставі дубліката договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області 28.07.1976 року за реєстровим номером 1308 та зареєстрованого в Арцизькому бюро технічної інвентаризації 19.09.2011 року у реєстрову книгу № 13 за реєстровим № 9374497 (а.с. 59, 65). Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Арцизьким бюро технічної інвентаризації від 27.12.2011 року, [PERSON] зареєструвала своє право власності на вищевказану частину житлового будинку (а.с. 58). Як вбачається з повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 14.05.2013 року № 32, за заявою [PERSON] у 2004 році техніком КП «Арцизьке БТІ» [PERSON] проводилась поточна інвентаризація житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. За результатами інвентаризації було виявлено, що знесено сарай - літ. «Д» та самовільно збудовано літню кухню. На час проведення інвентаризації нерухомого майна в інвентарній справі не було рішення Арцизького народного суду від 14.07.1972 року про порядок користування присадибною ділянкою, співвласник нерухомого майна [PERSON] вже помер і не міг погодити межі земельної ділянки. На підставі рішення Арцизької міської ради № 635 від 17.12.2004 року до технічних документів були внесені зміни. Співвласники нерухомого майна питання про зміну часток у спільному майні перед КП «Арцизьке БТІ» не ставили. Технік [PERSON] в КП «Арцизьке БТІ» не працює з 2010 року, тому немає можливості вияснити, з яких підстав літерою «Д», якою на генеральному плані до 2004 року був позначений сарай, за результатами інвентаризації 2004 року літерою «Д» було позначено самочинно збудовану літню кухню. Знесений сарай мав площу 15,1 кв.м. Новозбудована літня кухня має площу 56,9 кв.м, навіс біля кухні має площу 16,6 кв.м. Знесений сарай та новозбудована літня кухня розміщені в різних частинах земельної ділянки. В 2008 році [PERSON] прийняв спадщину. 12.12.2011 року в КП «Арцизьке БТІ» було зареєстроване рішення Арцизької міської ради № 345 від 15.09.2001 року, про скасування свого рішення № 635 від 17.12.2004 року. Арцизька міська рада винесла своє рішення на підставі заяви [PERSON] та рішення Арцизького народного суду від 14.07.1972 року. На підставі цього рішення до технічних документів були внесені відповідні зміни. Копію рішення Арцизького народного суду від 14.07.1972 року було надано БТІ. Самовільно збудована кухня - літ. «Д» знаходилась на тій частині земельної ділянки, якою за рішенням суду від 14.07.1972 року мав користуватись [PERSON] (а.с. 78). Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 року № 6, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК УКраїни, статтею 103 ЗК України. Якщо позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно пред'явлено до власника (користувача) земельної ділянки, який заперечує проти визнання права власності на це майно за особою, що його збудувала, власник (користувач) має право відповідно до вимог статті 123 ЦПК України пред'явити зустрічний позов про знесення нерухомого майна. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Пунктом 24 вищевказаної постанови передбачено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Згідно п. 29 постанови, враховуючи, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об'єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно зі ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до п.п. г, е ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства. Статтею 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Отже, в судовому засіданні встановлено, що рішенням народного суду Арцизького району від 14.07.1972 року вирішувався спір між співвласниками будинку [ADDRESS] щодо користування присадибною земельною ділянкою та встановлений порядок користування нею шляхом визначення права користування присадибною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану садибної ділянки, зробив проїзд у двір шириною 2,5 метра. Як вбачається з вказаного рішення суду зазначений проїзд шириною у 2,5 м у двір [PERSON] виділений із земельної ділянки, що знаходилася у користуванні [PERSON] Вказане рішення суду, яке чинне до цього часу, було виконано, що вбачається з генерального плану земельної ділянки від 24.01.1991р. (а.с.39), розташованої біля будинку [ADDRESS], власниками якого є правонаступники сторін у справі по якій винесено судове рішення від 14.07.1972р. Отже, вказаний проїзд у двір [PERSON] шириною 2,5 м, який виділений із земельної ділянки, що знаходилася у користуванні [PERSON], обмежує, тобто є межею земельної ділянки, що знаходилася у користуванні [PERSON] і право на користування якою закріплено за [PERSON] зазначеним судовим рішенням від 14.07.1972р. На генеральних планах земельної ділянки від 12.04.1963р. (а.с.38) та від 24.04.1991р. (а.с.39) видно, що сарай літ. «Д» знаходиться на земельній ділянці, що знаходилась у користуванні [PERSON] (не [PERSON]), на даний час відповідача [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що колишнім власником частки вищевказаного будинку [PERSON], правонаступником якої є відповідач [PERSON], на земельній ділянці, право на користування якою закріплено судовим рішенням від 14.07.1972р. за [PERSON], правонаступником якого є третя особа [PERSON], самочинно збудовані будівлі - літня кухня літ. «Д» та навіс літ. «д», які порушують право [PERSON] на користування земельною ділянкою право на яке закріплено вказаним судовим рішенням від 14.07.1972р. В зв'язку з вказаними порушеннями права [PERSON] чинним та не скасованим рішенням виконкому Арцизької міської ради від 15.09.2011р. № 345 скасовано попереднє рішення виконкому від 17.12.2004р. №635 яким залишались у власності [PERSON] самочинно збудовані будівлі - літня кухня літ. «Д» та навіс літ. «д» залишковою вартістю 16484 грн. Слід зазначити, що рішення виконкому Арцизької міської ради від 17.12.2004р. №635, яким залишались у власності [PERSON] вказані самочинні будівлі, реалізовано не було, оскільки в зв'язку із збільшенням обсягу частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на будинок за рахунок самочинно збудованих будівель, розмір часток у праві спільної часткової власності за згодою всіх співвласників змінений не був, що не було враховано приватним нотаріусом [PERSON], яка посвідчувала договір дарування від 29.12.2004р. укладеним між дарувальником [PERSON] та обдаровуваним [PERSON] Так, приватним нотаріусом у вказаному договорі дарування (а.с.12) при зазначенні підстави виникнення права власності у дарувальника [PERSON] на 23/50 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд зазначено, що він належить дарувальнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Арцизькою держнотконторою 29.06.1991 року (а.с.115-116). При цьому нотаріус у договорі дарування не посилалася як підставу виникнення права власності у дарувальника [PERSON] на 23/50 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд на рішення виконкому Арцизької міської ради від 17.12.2004р. №635, яким [PERSON] у власність залишались самочинно збудовані будівлі літня кухня літ. «Д» та навіс літ «д». А відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу від 29.06.1991 року [PERSON] придбала та стала власником 23/50 частин будинку до складу яких входив сарай літ. «Д», а не самочинно побудована літня кухня літ. «Д» іншою площею та з іншим розташуванням на присадибній ділянці. Тому нотаріус безпідставно зазначила, що до складу будинку 23/50 частини якого подарувала [PERSON] відповідачу [PERSON] входить самочинно побудована літня кухня літ. «Д». Оскільки, якби, як зазначалося вище, рішення виконкому Арцизької міської ради від 17.12.2004р. №635 було реалізовано, то частка [PERSON] збільшилася і не складала би 23/50, оскільки за нею визнавалося право власності на додаткові самочинні збудовані будівлі - літню кухню літ. «Д» та навіс літ. «д». Але нотаріус на вищевказані правовстановлюючі документи уваги не звернула та безпідставно вказала, що до складу житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд, 23/50 частини яких [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON], входить літня кухня літ.«Д». Власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є правонаступником [PERSON], яка самочинно побудувала будівлі літньої кухні літ. «Д» та навісу літ «д» на частині земельної ділянки право на користування якою закріплено судовим рішення від 14.07.1972р. за [PERSON], правонаступником якого є [PERSON] і право якого порушено цим самочинним будівництвом на земельній ділянці, що знаходиться у його користування. Відповідач [PERSON] в зв'язку з порушенням прав третьої особи [PERSON] на вимогу позивача відмовився зносити самочинно збудовані будівлі літньої кухні літ. «Д» та навісу літ «д» (а.с.23, 28-29, 31, 33), про що він також повідомив у судовому засіданні, тому відповідача на підставі ст.376 ЦК України слід зобов'язати їх знести. Оскільки позивачем не надано доказів розташування каналізаційного вигрібу, який відповідачу слід засипати, на частині земельної ділянки, право на користування якою закріплено за [PERSON], а на прибудинковій території будинку [ADDRESS], як встановлено в судовому засіданні, їх декілька, а також не надано доказів та не зазначено якою має бути спірна земельна ділянка станом на 24.04.1991р. і як саме відповідач має пересунути огорожу відповідно до генерального плану будинку станом на 1991 рік та відповідач не конкретизував у цій частині своїх позовних вимог, у зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позивач не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Тому у задоволенні позову Арцизької міської ради Одеської області в цій частині слід відмовити. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову Арцизької міської ради Одеської області, договір дарування від 29.12.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу [PERSON], в частині дарування літньої кухні - літера «Д» слід визнати частково недійсним, зобов'язав [PERSON] знести самочинно збудовані будівлі літньої кухні - літера «Д» та навісу - літера «д» на прибудинковій території, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з квитанції позивач сплатив судовий збір по справі у розмірі 107 гривень 30 копійок (а.с. 1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Арцизької міської ради Одеської області сплачений судовий збір у розмірі 107 гривень 30 копійок.

Outcome: partial