Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. 25 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 504/3343ЕS5DIPG на суму 5493,92 гривень на строк до 26 травня 2012 року. 10 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20121010-Г відповідно до умов якого, ПАТ «Платинум Банк» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від [PERSON] коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] Відповідно до Виписки з реєстру боржників від 10.10.2012 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 5493,92 гривень. На виконання умов Договору факторингу № 20121010-Г від 10 жовтня 2012 року, ПАТ «Платинум Банк» було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по вищезазначеному кредитному договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим кредитним договором. [PERSON] не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором у розмірі 5493,92 грн., з яких: 4540,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 645 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 307,94 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. У зв'язку з викладеним просять суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості у розмірі 5493,92 гривень та судові витрати. Не погоджуючись з первісним позовом, [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: [PERSON], ПАТ «Платінум Банк», про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила наступне. 25 березня 2012 року до будинку [PERSON] зайшов агент з пропозиціє встановити вхідні металеві двері і запропонував поїхати з ним до офісу укласти договір. В офісі суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON], за адресою: [ADDRESS], [PERSON] було запропоновано укласти договір на встановлення металевих дверей вартістю 4000 грн. Остання пояснила, що такі гроші у неї відсутні, тоді, їй запропонували оформити замовлення у розстрочку. Вона не читаючи, так як не мала окулярів, підписала договір. Прочитавши вдома підписаний договір, вона звернулась до знайомої людини за допомогою і вони з'ясували, що це кредитний договір з обслуговування кредитної картки, страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника № 504/3343ЕS5DIPG від 25.03.2012 року з ПАТ «Платинум Банк», загальна сума виплати складає майже 10000 грн. 29 березня 2012 року, подзвонивши підприємцю, повідомила про відмову від встановлення дверей. На що її було повідомлено, що двері вже готові і можуть в цей же день бути встановленими. Того ж дня, вона разом із знайомою приїхала до підприємця, де пояснила, що готова сплатити всю суму за двері, щоб анулювати кредитний договір. Їй було запропоновано укласти договір з підприємцем на встановлення дверей і сплатити їх вартість, а представник банку завірила, що кредитний договір анулюють. [PERSON] уклала договір № 153 від 29.03.2012 року і сплатила до каси підприємця 4 000 грн., отримавши чек про сплату. 29 березня 2012 року двері були встановлені. Претензій з її боку на якість роботи підприємця не було. Через два місяці почали надходити дзвінки з ПАТ «Платинум Банк» про несплату кредиту. Звернувшись знову до підприємця, останній запевнив, що все перерахував банку. Звернувшись по телефону до банку, її завірили, що кредит закрито. Проте, продовжували дзвонити. Відповідно до копії меморіального ордеру 99330647 від 26.03.2012 року та виписки по особовим рахункам з 26.03.2012 року по 29.10.2013 року вбачається, що СПД [PERSON] було перераховано банком 26.03.2012 року суму 4 000 грн. Крім того, за тією ж випискою, через місяць, 25.04.2012 року, за кредитом було сплачено 750 грн. Цю суму [PERSON] не сплачувала. Тепер з останньої стягується сума кредиту, яким вона не користувалася та який не має можливості погасити. Вона прийшла до висновку, що її свідомо ввели в оману, щоб затягнути у великий борг, завдавши значної шкоди. Також доказом навмисного введення її в оману з боку працівника банку і підприємця є той факт, що їй не було запропоновано в один день укласти договір з підприємцем на встановлення дверей та кредитний договір. Навпаки, тільки один кредитний договір, який вона прийняла за договір з підприємцем. [PERSON], знаючи, що йому банком перераховано суму за встановлення дверей, він навмисно отримує вдруге сплату за свої послуги, тим самим скористався необізнаністю і довірою останньою. У зв'язку з викладеним, просить визнати Кредитний договір з обслуговування кредитної картки, страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника № 504/3343ЕS5DIPG від 25.03.2012 року, укладений між [PERSON] і ПАТ «Платинум Банк» недійсним, вчиненим під впливом обману. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом Макодай Р.Б. в судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, підтримав позовну заяву з підстав, викладених в ній, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував в повному обсязі зазначивши, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не виступало стороною при укладенні договору позивачем зустрічної позовної заяви. [PERSON] невірно використала Постанову № 9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», оскільки в п. 20 зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, а так як ТОВ «ЄАПБ» не було стороною при укладенні кредитного договору, норми Постанови не можуть бути застосовані до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву з підстав, викладених у ній, проти первісного позову заперечували пояснивши, що [PERSON] свідомо ввели в оману, щоб затягнути у великий борг, завдавши значної шкоди, а [PERSON], знаючи, що йому банком перераховано суму за встановлення дверей, навмисно отримав вдруге сплату за свої послуги, тим самим скористався необізнаністю і довірою останньою. У зв'язку з викладеним просять визнати кредитний договір з обслуговування кредитної картки, страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника недійсним, вчиненим під впливом обману, а зустрічну позовну заяву [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Треті особи [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк» в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись судом своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, жодних заяв клопотань на адресу суду не надходило. Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки, страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника № 504/3343ЕS5DIPG. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 504/3343ЕS5DIPG, банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування з цільовим використанням: на поточні потреби, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом. Сума кредиту становить 5161,98 гривень. Строк кредитування 36 місяців. Фіксована процентна ставка за користування кредитом складає 0,0001% річних. Комісія за надання кредиту - 320 гривень, комісія за обслуговування - 129 гривень. Дата повернення кредиту - 25.03.2015 року. Згідно з п. 2.5. кредитного договору № 504/3343ЕS5DIPG, перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 17 по 22 число кожного місяця. Відповідно до п. 2.8. кредитного договору № 504/3343ЕS5DIPG, погашення заборгованості здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 273 гривень. Згідно з п. 2.4.1. кредитного договору № 504/3343ЕS5DIPG, банк має право змінювати розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту у разі настання події, незалежно від волі сторін договору, про що банк повідомляє позичальника письмово із наданням оновленого графіку платежів. Якщо протягом 14 календарних днів після направлення такого повідомлення позичальник не звернеться письмово до банку, нові умови та такий графік платежів вважається погодженим з позичальником. 10.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20121010-Г, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступив право грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо погашення (стягнення) заборгованості з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією, а також права як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. ПАТ «Платинум Банк» відступив право грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по заборгованості [PERSON], що підтверджується випискою з Реєстра боржників від 10.10.2012 року, про що останню було письмово повідомлено, що підтверджується повідомленням № 000653594 від 19.10.2012 року. [PERSON] було повідомлено про зміну умов кредитного договору № 504/3343ЕS5DIPG, що підтверджується повідомленням № 000653594-1 від 19.10.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч. 1 п. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особо внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] у повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 3, ст. 6, ст. 227, ст.ст. 627-629 Цивільного кодексу України, в Україні гарантується право свободи договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог діючого законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Судом встановлено, що [PERSON] укладала кредитний договір з ПАТ «Платинум Банк», що підтверджується кредитним договором № 504/3343ЕS5DIPG від 25.03.2012 року, який підписаний сторонами, зі змісту якого вбачається, що остання ознайомлена зі змістом - умовами зазначеного кредитного договору, уклавши цей договір [PERSON] підтверджує, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ним. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, так як його зміст не суперечить положенням Цивільного кодексу України, а також іншим актам цивільного законодавства, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину були вільними і відповідали їх внутрішній волі, договір було укладено у формі встановленої законом, правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлено договором. Даних про те, що при укладанні договору існували обставин, які могли або можуть перешкодити вчиненню правочину, або замовчувались обставини, які можуть перешкодити вчиненню правочину, судом не встановлено. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Однак всупереч ст. 60 ЦПК України, [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів введення її в оману при укладанні вказаного кредитного договору. Крім того, кредитний договір № 504/3343ЕS5DIPG від 25.03.2012 року було укладено між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», проте, остання звернулася до суду із вимогами до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В той же час, позивач та представник позивача за зустрічною позовною заявою не скористались наданим їм правом та не заявили клопотання про заміну неналежного відповідача зазначивши, що вважають саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним відповідачем по справі, оскільки останні набули право вимоги від ПАТ «Платинум Банк» та звернулися до [PERSON] із позовними вимогами про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що [PERSON] звернулася до суду із вимогами до неналежного відповідача, а тому, суд вважає за доцільне залишити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про визнання кредитного договору недійсним, без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved