Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі відокремленого структурного підрозділу Центральної Філії звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 361450,12 гривень різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в порядку ст. 1194 ЦК України, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.04.2018 року о 18 год. 15 хв. на мосту Південному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Benz Sprinter, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.05.2018 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача [PERSON] . Згідно звіту про оцінку транспортного засобу Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , № 611 від 24.04.2018 року його власнику [PERSON] було заподіяно матеріальної шкоди, яка з урахуванням повної конструктивної загибелі автомобіля 86%, залишкової вартості 430000 гривень, безумовної франшизи 100673,20 гривень та за вирахуванням суми, сплаченої раніше 14608,68 гривень, склала 461450,12 гривень, яку ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страхувальник даного транспортного засобу за договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № А3-047/000/170000222 від 05.07.2017 року виплатила [PERSON] в повному обсязі. Згідно полісу № АМ/0105649/1022/17 від 06.07.2017 року відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена у ПрАТ СК «Провідна» з встановленим лімітом за заподіяну шкоду в сумі 100000 гривень, які ПрАТ СК «Провідна» зобов`язалась відшкодувати позивачу в якості відшкодування матеріального збитку. Таким чином невідшкодованими залишаються 351450,12 гривень, які відповідач добровільно відшкодувати відмовляється, а тому позивач просить стягнути їх в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача адвокат Поліщук О.О. не прибула, надіслала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 155). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на надане письмове заперечення (а.с.89-90). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (АВТОКАСКО) № А3-047/000/170000222, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , від страхових ризиків ДТП, ПДТО, ІВП, Викрадення (а.с. 11-15). 07.04.2018 року о 18 год. 15 хв. на мосту Південному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Benz Sprinter, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.05.2018 року, яка набрала законної сили 05.06.2018 року, винним у скоєнні ДТП визнано відповідача [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого страхувальник зазнав матеріального збитку та 24.04.2018 року звернувся до приватного акціонерного товариства «УПСК» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.48). Згідно страхового акту № 122/18 від 25.05.2018 року приватне акціонерне товариство «УПСК» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] в розмірі 461450,12 гривень з урахуванням повної конструктивної загибелі автомобіля 86%, залишкової вартості 430000 гривень, безумовної франшизи 100673,20 гривень та за вирахуванням суми, сплаченої раніше 14608,68 гривень та на підставі звіту про оцінку транспортного засобу Audi A8, реєстраційний номер [NUMBER] , № 611 від 24.04.2018 року (а.с.9). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується копією платіжного доручення № 3333 від 25.05.2018 року (а.с.8). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Провідна» згідно полісу № АМ/0105649/1022/17 від 06.07.2017 року з встановленим лімітом за заподіяну шкоду в сумі 100000 гривень, які ПрАТ СК «Провідна» зобов`язалась відшкодувати позивачу в якості відшкодування матеріального збитку, що підтверджується копією повідомлення про виплату № 17-05/12551 від 04.12.2018 року (а.с.50). Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням склала 361450,12 гривень (461450,12 - 100000). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як встановлено судом, позивачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодовано шкоду страхувальнику [PERSON] , заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 461450,12 гривень. В той час страховиком відповідача [PERSON] ПрАТ СК «Провідна» відшкодовано позивачу - 100000 гривень, тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 361450,12 гривень. Таким чином, оскільки страхова виплата склала 100000 гривень, що є неповною сумою для відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , суд дійшов висновку, що в позивача виникло право для пред`явлення даного позову до відповідача для відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страхової виплати в порядку ст. 1194 ЦК України, а тому суд вважає даний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 5421,75 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 17.06.2020 року (а.с.4), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України дані витрати стягує з відповідача.

Outcome: approved