Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач у справі ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому зазначив, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.96304.004, за умовами [PERSON] зобовязується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити кредитним ліміт у розмірі 5500,00 грн. на рахунок № 26252000085973, відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк у повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши 28 березня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 5500,00 грн. на рахунок № 26252000085973. Відповідно до умов договору, [PERSON] нараховує проценти у розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду, який складає 30 днів за кожною платіжною операцією, протягом дії якого процентна ставка складає 0,0001 % річних. Щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Крім того, сторони засвідчили, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, у період обслуговування кредитного договору. Однак, [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим у останнього станом на 20 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 3869,33 грн., яка складається з: поточної заборгованості за тілом кредиту 1674,97 грн., простроченої заборгованості за тілом кредиту 806,87 грн., поточної заборгованості за процентами 92,73 грн., простроченої заборгованості за процентами 789,09 грн., пені 505,67 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 22), надав суду заяви, у яких зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути його за відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23-25, 26-28, 30-33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 21), про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надав. У звязку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, у звязку з такими встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» із Анкетою-договором на оформлення платіжної картки, згідно якої отримав кредитну картку № 5336864200014457, на підставі якої позивач відкрив відповідачу рахунок № 26252000085973 (а.с. 9). У подальшому, 20 лютого 2013 року між ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.96304.004 (копія а.с. 5-7). Відповідно до п. 2 договору, [PERSON] зобовязується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору надати Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 5500,00 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 26252000085973, який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки у розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду, який складає 30 днів за кожною платіжною операцією, протягом дії якого процентна ставка складає 0,0001 % річних. Щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Банк свої зобовязання за договором виконав, встановивши 28 березня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 5500,00 грн. на рахунок № 26252000085973. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 20 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 3869,33 грн., яка складається з: поточної заборгованості за тілом кредиту 1674,97 грн., простроченої заборгованості за тілом кредиту 806,87 грн., поточної заборгованості за процентами 92,73 грн., простроченої заборгованості за процентами 789,09 грн., пені 505,67 грн. (розрахунок а.с. 3-4). У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ», порушені діями відповідача, які виразилися у неналежному виконанні умов кредитного договору, підлягають захисту шляхом стягнення [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.96304.004 від 20 лютого 2013 року у сумі 3869,33 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial