Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач, фізична особа - підприємець [PERSON] (далі ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача ФОП [PERSON] , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 500 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3830238. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Mazda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 06.10.2017 року близько 19:45 год. в м. Одесі по вул. М`ясоїдівська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортному засобу «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] - звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/3830238. ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 5 500 грн. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3830238 від 26.05.2017 року. В зв`язку з тим, що Відповідач не погашає заборгованості з добровільному порядку, за даних обставин позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 5 500 грн., сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у відсутності представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмове клопотання. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, сповіщався за адресою своєї реєстрації. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.10.2017 року близько 19:45 год. в м. Одесі по вул. М`ясоїдівська, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортному засобу «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.10.2017 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 03.11.2015 року ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3830238. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. На підставі страхового акту №ОЦ/123/450/17/0619 від 22.11.2017 року власнику автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 5 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1334 від 28.11.2017 року Згідно ст.ст.\~29,\~35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК», з вимогою про відшкодування збитків. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3830238 від 26.05.2017 року. Статтею 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 22.1 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У п.1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач заявив до стягнення з відповідача 5 500 грн. в порядку регресу. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Правові відносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації (перехід до страховика, який виплатив страхувальнику компенсацію за завдану шкоду, права вимоги до винної особи. При чому такий перехід права вимоги - заміна кредитора у зобов`язанні відбувається на підставі закону, а не договору) регулюються наступними правовими нормами. У відповідності до ст. ст.\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди; у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями\~ст. 1191 ЦК України. Зважаючи на викладене, саме положеннями\~ст. 1191 ЦК України\~та\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», регулюються правовідносини між ПрАТ «УПСК», яке виплатило страхове відшкодування потерпілому, згідно платіжного доручення №1334 від 28.11.2017 року отримало право регресу до відповідача [PERSON] . Такий же висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 3-303гс15 (№ 910/22731/14). Згідно договору про відступлення права вимоги № 01/10/2020 від 01.10.2020р. ПрАТ «УПСК», передає (відступає) фізичній особі-підприємцю [PERSON] права вимоги ПрАТ «УПСК» за укладеними Договорами страхування, [PERSON] сплачує ПрАТ «УПСК», за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнюють ціні договору, серед яких згідно додатку № 1 до вказаного договору є і право вимоги до [PERSON] у розмірі 5 500 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у добровільному порядку затрати по виплаті страхового відшкодування не відшкодував. Таким чином, суд приходить до висновків, що фізична особа-підприємець [PERSON] має всі законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 79 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору (840,80 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (2000 грн.), що підтверджується квитанціями про сплату судового збору, квитанцією про сплату послуг адвоката. Відповідно до ст.ст.\~133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн., відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року за №224 від 22.10.2020 року та акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 22.10.2020 року до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.20019 року.

Outcome: approved