Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та просило в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року в сумі 23174,21 дол. США, що еквівалентно станом на 06.02.2014 року 185231,46 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів; виселити в примусовому порядку [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» суму судового збору в розмірі 1852,31 грн. сплачену Банком за подання позовної заяви. У подальшому [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про припинення зобов'язання та зобов'язання вчинити дії та відповідно до уточнених позовних вимог просив визнати кредитний договір № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року таким, що втратив чинність з 26 серпня 2008 року; визнати Іпотечний договір від 08.02.2008 року № 0021/08/20-Z таким, що втратив чинність з 26 серпня 2008 року; зобов'язати ВАТ «Форум» в особі Вінницької філії разом звернутись до нотаріуса про припинення договору іпотеки для зняття заборони на відчуження предмету іпотеки і внесення відповідних даних до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що Кредитний договір № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року та Іпотечний договір від 08.02.2008 року № 0021/08/20-Z є припиненими. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2014 року вищевказані позовні вимоги були об'єднані у одне провадження. У судовому засіданні представник ПАТ «Банк Форум» - Харчук В.М. первісний позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому запереченні від 20.06.2014 року № 414/1300, яке долучене до матеріалів справи (а.с.51). У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] зустрічний позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві (з урахуванням уточнених позовних вимог), та просили його задовольнити, а у задоволенні первісного позову просили відмовити. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи № 127/7234/13-ц, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» Кредитного договору № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 60 000 доларів США на споживчі потреби зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення - 07.02.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року, між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» («Іпотекодержатель») та [PERSON] («Іпотекодавець»), який є «Майновим поручителем» [PERSON], був укладений Іпотечний договір № 0021/08/20-Z від 08.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 346, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку Банку наступне майно: квартиру під [ADDRESS] що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житло № 296, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської Ради Вінницької міської Ради народних депутатів 16 лютого 1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів № 540 від 30.04.1998 року, зареєстрованого КП «ВООБТІ» 06 березня 1999 року в реєстровій книзі під реєстровим № 1778. Станом на 06.02.2014 року заборгованість за Кредитним договором № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року складає 23 174,21 долара США, що еквівалентно 185 231,46 грн. [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 26.08.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 2395 (підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2008 року). Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке; з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину; відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає; таким чином на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Згідно Правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 березня 2013 року № 6-10цс13), іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору; у різі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину; якщо іпотекодавець не погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, договір іпотеки на підставі ч. 1 ст. 523 ЦК України припиняється. Як вбачається з матеріалів Спадкової справи № 102/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON], копія якої була надана Другою вінницькою державною нотаріальною конторою на вимогу суду, дана спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці [PERSON] (батько, мати, дружина, донька) заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, жодного майна, у тому числі нерухомого, у спадщину не одержали. При цьому, суд бере до уваги, що, як вбачається з довідки ТОВ «ЖЕО» від 06.06.2014 року № 2256, [PERSON] з 2005 року до 2008 року проживав за адресою: [ADDRESS], а не за місцем своєї реєстрації та реєстрації своїх батьків, у тому числі батька [PERSON], [ADDRESS], а тому він ([PERSON]) не є таким, що прийняв спадщину у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а згоди забезпечувати виконання зобов'язання будь-яким іншим ймовірним боржником на надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦПК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Чинним цивільним законодавством України не передбачено такого способу захисту цивільного права, свободи чи інтересу як визнання договору таким, що втратив чинність, а тому, з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, позовні вимоги в частині визнання Кредитного договору № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року таким, що втратив чинність з 26 серпня 2008 року, та визнання Іпотечного договору від 08.02.2008 року № 0021/08/20-Z таким, що втратив чинність з 26 серпня 2008 року, задоволенню не підлягають. При цьому, суд бере до уваги, що звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року № 6-134 цс 12), а тому суд вважає за можливе застосувати аналогію закону (ч. 8 ст. 8 ЦПК України) та встановити, що Кредитний договір № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року та Іпотечний договір від 08.02.2008 року № 0021/08/20-Z є припиненими без визнання їх такими у резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Згідно ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відмовляючи у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та виселення, суд також звертає увагу на наступне. Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] має загальну площу 62,5 кв.м та використовується як місце постійного проживання майнового поручителя (іпотекодавця) [PERSON], у власності якого відсутнє інше нерухоме житлове майно, а кредит за Кредитним договором № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року був отриманий в іноземній валюті (доларах США) на споживчі потреби. Згідно ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити повністю, а зустрічний позов слід задовольнити частково. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Так, необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь [PERSON] 81,20 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial