Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач у березні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 30 травня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1366, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом. У якості забезпечення повернення кредиту, між Банком та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено 27.06.2007 року та 26.09.2007 року договори поруки за №1754 та №2536. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Відповідно до вимог вказаного договору ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ПАТ «Альфа-Банк» своє право вимоги заборгованості по кредитних договорах з боржниками, в томі числі і за кредитним договором №1366 від 30.05.2007 року. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість у розмірі 31339,60 доларів США, яка згідно офіційного курсу Національного банку України становить 494 180 грн. 24 коп. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 494 180 грн. 24 коп., а також 3 654 грн. витрат по сплаті судового збору. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача - Тимцясь І.В. надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідачів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1366 (а.с.4-10). Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 30 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% на рік з кінцевим терміном погашення 29 травня 2007 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] 27 червня 2007 року укладено договір поруки № 1754 (а.с.14-15). Крім того, 26 вересня 2007 року аналогічний договір поруки було укладено між Банком та [PERSON] за №2536 (а.с.12). За умовами вказаних договорів поруки, поручителі взяли на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань беруть на себе зобов'язання погасити його до 29 травня 2027 року (п.п.2.1). Крім того, умовами договорів поруки визначено, що позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором, залишаються зобов»язаними за Кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов'язань за ним у повному обсязі (п.п.2.2). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Відповідно до умов вказаного Договору, ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій (а.с.18-28). Згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання договору відступлення прав вимоги, відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №1366 від 30 травня 2017 року, позичальником згідно якого є [PERSON].(а.с.29). Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 01 січня 2015 року становить 31339,60 доларів США, з яких 30 000 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 085,95 доларів США - заборгованість по відсотках; 208,35 доларів США - заборгованість по комісії, а також 45,30 доларів США - пеня за прострочення зобов'язання (а.с.17). Як роз'яснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, вказана заборгованість за кредитним договором, відповідно до курсу Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, тобто на 10 червня 2015 року становить 663 459 грн. 33 грн. (а.с.81). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 11 лютого 2015 року надіслав [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимоги про повернення кредиту, якою також повідомлено про укладення договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора, на яку відповідачі жодним чином не відреагували (а.с.33-34). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають солідарному стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved