Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач у листопаді 2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та в його обґрунтування посилається на те, що відповідачка у 1999 р. була поселена та зареєстрована в гуртожиток [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача. З 2006 року відповідач у в спірному житловому приміщенні не проживає, особистих речей в гуртожитку не зберігає, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним вище приміщенням та стягнути з останньої судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається як за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрації підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою на надану жилу площу. Відповідно до ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] та перебуває на балансі ДЖКП НАН Україна (а.с. 13 зворот). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] у 1999 р. була поселена в гуртожиток [ADDRESS] та відповідно до Довідки позивача форми № 3 № 445 від 04.03.2016 р., за вказаною адресою була зареєстрована (а.с. 31). Встановлено, що відповідно до актів складених комісією Гуртожитку від 10.12.2013 р., 06.03.2014 р., 11.06.2014 р.. 08.09.2014 р., 09.12.2014 р., 12.03.2015 р., 09.06.2015 р. та 10.09.2015 р. відповідачка [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає та свої особисті речі не зберігає (а.с. 5-12 ). Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач довів в судовому засіданні, надавши безперечні докази в підтвердження та обґрунтування останніх. При цьому, вимоги позивача про стягнення з відповідачки судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно ставок судового збору станом на 01.09.2015р., за подання юридичною особою позову немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 218 грн., у зв'язку з чим з відповідачки [PERSON] має бути стягунто судовий збір в розмірі саме 1 218 грн.

Outcome: partial