Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач фізична-особа підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором про надання послуг. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] загальну суму боргу в розмірі 28 350 (двадцять вісім тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп. Відповідачка та її представник у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 травня 2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг №13 з оглядовим графіком. Цього ж дня між власником оглянутого будинку [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір щодо договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS], та засвідчений печаткою ФОП [PERSON] 24 травня 2014 року та 28 травня 2013 року додатково до договору про надання послуг №13 позивачем було складено та підписано відповідачем два акти здачі-приймання послуг. Відповідно до статті 3 Договору про надання послуг відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги позивачем у розмірі, в порядку та в строки, визначені цим Договором. Згідно статті 4 вищезазначеного Договору «У випадку укладення договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, запропонованого позивачем, відповідач підписує Акт прийому передачі наданих послуг, який є підставою для сплати позивачу решти обумовленої винагороди». В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах або за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. У ч. З ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка, її представник та свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що підписання договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] відбулося без участі представника фізичної-особи підприємця [PERSON] Як тільки сторони прийшли до нотаріуса оформлювати правочин, здійснено запит до реєстру заборон, нотаріусом було повідомлено про існування заборони на ім'я [PERSON] Після чого представником фізичної-особи підприємця [PERSON] було відмовлено у продовженні супроводжування даного правочину. Пізніше з'ясувалося, що у реєстрі заборон були внесені відомості про особу яка мала однакове прізвище з відповідачкою [PERSON] Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що фактично оформлення правочину договору купівлі-продажу відбулося без участі представника фізичної-особи підприємця [PERSON], що свідчить про невиконання позивачем у повному обсязі умов договору про надання послуг №13. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до акту №1 від 24.05.2013 р. відповідач частково оплатив послуги позивача на суму 4 050 (чотири тисячі п'ятдесят) грн. 00 коп., а залишок, що підлягає доплаті складає 16 200 грн. 00 коп. Відповідно до акту №2 від 28.05.2013 р. відповідач частково оплатив послуги позивача на суму 4 050 (чотири тисячі п'ятдесят) грн. 00 коп., а залишок, що підлягає доплаті складає 12 150 грн. 00 коп. Однак, позивач у своєму позові та у судовому засіданні не надав суду доказів обґрунтованості суми позову, не надав докази того, що ним у повному обсязі було виконано умови договору про надання послуг №13. Таким чином, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed