Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач, як законний представник неповнолітнього [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, посилаючись на те, що відповідача згідно із вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.12.2010 року було засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Неповнолітньому [PERSON] була заподіяна моральна шкода, внаслідок неправомірних та протиправних дій з боку його батька - відповідача [PERSON], а саме нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які в подальшому спричинили смерть матері - [PERSON]. Внаслідок перенесеного сильного стресу після події [PERSON] став проявляти певні психологічні вади та відхилення, виникла необхідність поставити його на облік у лікаря-психіатра Обухівської центральної районної лікарні. Моральна шкода полягає в самому факті смерті матері, неповнолітній [PERSON] зазнав нервових переживань, стривоженість та дискомфорт від смерті матері, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 200000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що його неповнолітній брат [PERSON] в результаті протиправних дій відповідача переніс стрес та незручності, тому вважає що йому заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки позивач використав своє право на відшкодування моральних збитків, просив відмовити в задоволенні позову, так як згідно із вироком суду з засудженого стягнуто моральну шкоду в розмірі 100000 гривень на користь позивача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконкомом Долинянської сільської ради Обухівського району Київської області. Згідно з вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.12.2010 року [PERSON] визнано винним по ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 7 років 6 місяців. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 100000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 22.11.2010 року встановлено опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та призначено опікуном [PERSON]. Згідно з п. п. 1,2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК ( 1501-06 ) і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України ( 1001-05 ) (далі - КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. У кримінальній справі вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються і вирішуються судом за умови, що особу, якій її заподіяно, визнано в установленому законом порядку потерпілим та цивільним позивачем і що у справі є письмова заява, яка за змістом відповідає ст. 137 ЦПК ( 1502-06 ). У тих кримінальних справах, які відповідно до ст. 27 КПК ( 1001-05 ) порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути викладені у скарзі про порушення кримінальної справи. У разі, коли до надходження кримінальної справи до суду особа не була визнана потерпілим і цивільним позивачем, ці питання мають бути вирішені у стадії віддання обвинуваченого до суду або відповідно до вимог ст. 296 КПК ( 1003-05 ) у підготовчій частині Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 200000 грн. моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки вироком суду від 03.12.2010 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто 100000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того факту, що на утриманні позивача на той момент перебував його молодший брат ([PERSON].). Також судом врахований той факт, що на момент винесення вироку [PERSON] не був визнаний потерпілою особою та цивільним позивачем, а отже всі його інтереси представляв його опікун - [PERSON] Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON], в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки не є обґрунтованою.

Outcome: dismissed