Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач у грудні 2018 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2015 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя у них не склалось, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. За час спільного проживання між ними виникали конфлікти та непорозуміння, вони зрозуміли, що не підходять один одному, а спроби відновити нормальні стосунки результатів не дали. Їх сімя існує формально і примирення між ними неможливе. Подальше перебування з відповідачкою у формальному шлюбі суперечить його інтересам. За наведеного просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, постійно виникали сварки і суперечності, з жовтня 2018 року вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо і не ведуть спільного господарства та що він втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ним неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що подружнє життя з позивачем не склалося, постійно виникали сварки і суперечності, з жовтня 2018 року вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо і не ведуть спільного господарства та що вона втратила до позивача хороші почуття і примирення між ним неможливе. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2015 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з жовтня 2018 року вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Сторони не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved