Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Представника АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь товариства 126500,31 грн. заборгованості. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами укладено угоду про надання особистого кредиту №501094253. Відповідно до умов договору позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 75000 грн., Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умова договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та у строки на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до договору - графіком погашення кредиту. Станом на 12.03.2020 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 126500,31 грн., з яких 58606,43 грн. - строкова заборгованість, 16393,57 грн. - прострочена заборгованість, 2873,7 грн. - строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях, 40226,61 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях , 8400, 00 грн. - штрафи. Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито спрощене провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами було укладено Угоду про надання особистого кредиту №501094253, за умовами якого відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання перед банком належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.03.2020 року, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 126500,31 грн., з яких 58606,43 грн. - строкова заборгованість, 16393,57 грн. - прострочена заборгованість, 2873,7 грн. - строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях, 40226,61 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях , 8400, 00 грн. - штрафи. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з тим, що відповідачем належним чином не здійснено заходів по погашенню боргу, позивач набув цілком законного права вимагати як кредитор від боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідальності, передбаченої частиною 2ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За ч. 1ст. 627 ЦК України, відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК Українибанк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З вище наведених міркувань суд приходить до висновку, що права АТ «Альфа-Банк`в контексті доводів позивача було порушено відповідачем шляхом невиконання зобов`язання за кредитним договором. Оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором умови виконав в повному обсязі, відповідач підписав кредитний договір та прийняв кошти і зобов`язався їх повернути у відповідності до норм чинного законодавства і умов договору, проте без поважних причин цього не зробив. Відповідно до положень статей12і13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст.525,526,530,1050, ч. 1 ст.1054 ЦК України суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved