Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ПАТ НАСК «Оранта») звернувся до суду із позовом до [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування вимог позивач вказує, між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] 24 березня 2017 р. було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ак/2865967. Згідно із полісом, забезпечений транспортний засіб - «ВАЗ 21043-20» . 27 жовтня 2017 року близько 08 год. 25 хв. по вулиці Мирній в смт.Любашівка Одеської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.р.н. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Любашівського районного суду Одеської області [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу - [PERSON], страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 60817 від 11.12.2017 року та 3 травня 2018 року страховиком направлено до страхувальника претензію про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу). Жодної відповіді від відповідача на дані листи та пропозицій щодо погашення заборгованості страхова компанія до сьогодні не отримала. З огляду на те, що керував забезпеченим транспортним засобом в момент ДТП не Страхувальник, відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ НАСК ОРАНТА має право на 50-ти відсоткову компенсацію виплаченого страхового відшкодування з боку [PERSON]. (17 237,44 грн.*0,5 = 8618,72 грн.). Враховуючи зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 8618,72 грн. та стягнути судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Треті особи: [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. [PERSON] в судові засідання не з»являлася, клопотань не надавала , про судові засідання повідомлена належним чином. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. В судовому засіданні встановлено, між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] 24.03.2017 р. було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АК/2865967). Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з Полісом, забезпечений транспортний засіб - «ВАЗ 21043-20», д.р.н. [NUMBER]. 27 жовтня 2017 року близько 08 год. 25 хв. по вулиці Мирній в смт.Любашівка Одеської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21043-20», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.р.н. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Любашівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 06.12.2017 р..та страхового акта від 07.12.2017 р., сума страхового відшкодування складала 17 237,44 грн. Як вбачається із платіжного доручення № 60817 від 11.12.2017 року позивач виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу - [PERSON], страхове відшкодування. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат , переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Однією з умов, передбачених п. 13.2. ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є особисте керування забезпеченим транспортним засобом особою, яка належить до визначених у п. 13.2. ст. 13 Закону категорій громадян України. З огляду на те, що керував забезпеченим транспортним засобом в момент ДТП не Страхувальник, в силу положень п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ НАСК ОРАНТА має право на компенсацію 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування з боку [PERSON], що складає 8618,72 грн. Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 8618,72 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується платіжним дорученням № 28136 від 04.06.2018 р. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.142 КПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 881 грн., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 881 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного ,

Outcome: approved