Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач у листопаді 1984 року звернулася до суду із зазначеним позовом до Харківського політехнічного інституту та аеропорту Харківського об,єднаного авіазагону із вимогами про відшкодування шкоди. В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що з 20.02.1981 року працює в ХПІ на посаді інженера. 19.11.1981 року повинна була виїхати у відрядження до м. Москва у зв,язку із чим прибула до Харківського аеропорту\~. Оскільки територія аеропорту утримувалася у незадовільному стані, вона через прихований під снігом бордюр оступилася та впала, вдарившись боком та головою об край бордюру, отримавши при цьому струс мозку, розрив барабанної перетинки, перелом \~основи\~ черепа . Травма викликала розрив барабанної перетинки та викликала тривалий розлад здоров,я. 28.10.1982 року після 240 днів перебування на лікарняному визнана інвалідом третьої групи. Згідно з висновком ВТЕК від 25.01.1984 року нею втрачена професійна працездатність на 40% та загальна на 30%. Винними у нещасному випадку вважає не лише Харківський аеропорт але і ХПІ, бо погана організація праці ряду служб та підрозділів ХПІ привела її до надмірного поспіху та нервозності. Просила суд зобов,язати відповідачів відшкодувати їй втрату у заробітній платі у розмірі 40% від середнього заробітку,який передував каліцтву ( згідно з наданим розрахунком за 32 місяці с 19.11.1981 року по 01.07.1984 року) у розмірі 2008 руб 98 коп, оплатити витрати, пов,язані із поїздками до лікувальних установ Москви, Києва, Дніпропетровська у сумі 130 руб 48 коп,відшкодувати втрату заробітку за період з 19.11. по 23.12.1982 року при оформленні відпустками за власний рахунок для поїздок на амбулаторні обстеження до Москви у сумі 139 руб 80 коп; відшкодування втрат у зв,язку із прискореним продажем у скупочному пункті за ціною вдвічі меншою, належних їх ювелірних виробів, внаслідок хвороби та несвоєчасної виплати грошових коштів у розмірі911 руб16 коп; відшкодувати витрати, пов,язані із придбанням зимового пальта внаслідок втраченого нею цу сумі 100 грн., відшкодування вартості санаторно-курортної путівки та проїзду у сумі 250 руб. 05 серпня 2015 року справу суддею прийнято до свого провадження. Позивач жодного разу у судове засідання не з,явилася, заяв про відкладення справи розглядом або розгляд справи за її відсутності суду не надала. Не пристала на пропозицію суду, щодо уточнення заявлених нею у редакції 1984 року позовних вимог, які і розглянуті судом у зазначеній редакції. В супереч вимогам ст..27 ЦПК України позивач своїм правом на надання суду письмових пояснень не скористалася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, повістки про виклик [PERSON] у судове засідання направлялися за її адресою, як замовною поштовою кореспонденцією так і простим поштовим відправленням, про що свідчить реєстр на відправлення простої пошти від 22.08.2016 року. У судовому засіданні прокурор , яка вступила у процес в інтересах позивача, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки не вбачає вини установи у завданні позивачу шкоди і відповідно підстав для її відшкодування. Представник ТОВ «Нью систем АМ», залучений до участі у справі у якості правонаступника АКП « Міжнароджний аеропорт «Харків» у останнє судове засідання не з,явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення справи розглядом або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами за відсутності позивача, оскільки на захист її інтересів, у свій час ,вступив прокурор та представника відповідача ТОВ «Нью систем АМ». Вислухавши пояснення прокурора, представника НТУ «Харківський політехнічний інститут», дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~\~\~\~\~\~\~ Судовим розглядом встановлено, що з 20 лютого 1981 року позивач працювала в ХПІ на посаді інженера. \~\~ \~19.11.1981 року [PERSON] звернулася на пункт ургентної допомоги 30 лікарні де їй був встановлений травматичний розрив барабанної перетинки та двосторонній постконтузійний кохлеарний неврит. 20.11. 1981 року в поліклініці № 27 встановлено струс мозку. Згідно з висновком ВТЕК від 25.01.1984 року нею втрачена професійна працездатність на 40% та загальна на 30%. Відповідно до висновку Харківського обласного центру медико-соціальної експертизи від 19.03.1997 року: МСЕК встановила категорію трудового каліцтва на підставі наданого акту по формі Н-1 не пов,язаного з виробництвом як по шляху від 06 березня 1982 року ( складений зі слів [PERSON]В.) МСЕК встановила процент втрати професійної працездатності на підставі запиту ХПІ від 16.12.1983 року № 66-04 та на підставі направлених медичних документів лікувальними установами ( форма 88 « направлення на ВТЕК» та виписок зі стаціонарів. Усі документи складалися зі слів [PERSON] і вважати їх достовірними не виявляється можливим. У зв,язку із багато чисельними черепно-мозковими травмами в 1968,1973,19.11.81, 14.12.81, вказаними [PERSON], вважати черепно-мозкову травму, отриману 19.11.81 р., як саму тяжку, яка призвела до інвалідності немає підстав, оскільки після травми знаходилася у відрядженні у м. Москва, після падіння у аеропорту до медпункту не зверталася, швидка допомога не викликалася, свідків не було, а надана довідка 30 міськлікарні ( ухо,горло,ніс) от 19.11.81 р викликає сумніви, оскільки до діагнозу дописано доповнення іншими чорнилами. До інвалідності першої групи призвело протікання гіпертонічної хвороби, стан після перенесених інсультів з лівостороннім геміпарезом та наслідків черепно-мозкових травм. За правилами відшкодування шкоди, які діяли у той період підприємство звільнялося від відшкодування шкоди, якщо нещасний випадок відбувся не з його вини ( а.с.15-21 т.3). \~\~\~Відповідно до вимог ст. 1,\~2 ЦПК України\~ завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, ст. З\~ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку \~\~Згідно з ч.1 та ч.3\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 11\~ЦПК України передбачено,що\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті\~58\~та\~59 ЦПК України\~вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до ч. 1, 3, 4\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, всупереч вказаним вище положенням чинного законодавства України позивач належним чином не обґрунтували свої вимоги, не навела і не надала належних і допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність дій відповідачів та підтверджували розмір заподіяної, на їх думку, шкоди. Підсумовуючи викладене суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів, які б давали суду підстави вважати, що у отримані нею ушкоджень наявна винна поведінка відповідачів. У зв,язку із викладеним у суда відсутні підстави для покладення на них обов,язку відшкодувати позивачу шкоду у заявленому нею розмірі, відшкодувати їй втрату у заробітній платі у розмірі 40% від середнього заробітку,який передував каліцтву за 32 місяці с 19.11.1981 року по 01.07.1984 року у розмірі 2008 руб 98 коп, оплатити витрати, пов,язані із поїздками до лікувальних установ Москви, Києва, Дніпропетровська у сумі 130 руб 48 коп,відшкодувати втрату заробітку за період з 19.11. по 23.12.1982 року при оформленні відпустками за власний рахунок для поїздок на амбулаторні обстеження до Москви у сумі 139 руб 80 коп; відшкодування втрат у зв,язку із прискореним продажем у скупочному пункті за ціною вдвічі меншою, належних їй ювелірних виробів у розмірі 911 руб16 коп; відшкодувати витрати, пов,язані із придбанням зимового пальта внаслідок втраченого нею у сумі 100 грн., відшкодування вартості санаторно-курортної путівки та проїзду у сумі 250 руб. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати не розподіляються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed