Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач у липні 2018 р. звернулася до суду із вказаним вище позовом та в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.11.2017 року по пр-ту Повітрофлотському та вул. Ф.Ернста в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідачки [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Далі позивач зазначає, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Корпорація «БАДТС «Альтком» 01.06.2017 р. було укладено Договір добровільного страхування № 4025284-02-10-00 щодо експлуатації автомобіля [NUMBER], який під час дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження. Згідно рахунку-фактури № 000163545 від 01.12.2017 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 4 275,04 грн., які були перераховані ПрАТ «СК «ВУСО» на рахунок Корпорації «БАДТС «Альтком», що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Далі позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке в межах ліміту передбаченого полісом АК/3491911 здійснило виплату страхового відшкодуванням на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 3 275,04. При цьому, відповідно до вказаного полісу було передбачено безумовну франшизу в розмірі 1 000 грн. Далі позивач зазначає, що 18.04.2018 грн. між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачкою був укладений Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до вимог якого, Товариство відступив позивачці право вимоги за регресною вимогою щодо стягнення з відповідачки [PERSON] суми страхового відшкодування. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідачки суму франшизи в розмірі 1 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 928,40 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. Ухвалою суду від 11.07.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2017 року по пр-ту Повітрофлотському та вул. Ф.Ернста в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідачки [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (ас. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Корпорація «БАДТС «Альтком» 01.06.2017 р. було укладено Договір добровільного страхування № 4025284-02-10-00 щодо експлуатації автомобіля [NUMBER], який під час дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження (ас. 14-16). Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ч. 1ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи. Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Встановлено, що згідно рахунку-фактури № 000163545 від 01.12.2017 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 4 275,04 грн., які були перераховані ПрАТ «СК «ВУСО» на рахунок Корпорації «БАДТС «Альтком», що підтверджується відповідним платіжним дорученням (ас. 26). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке в межах ліміту передбаченого полісом АК/3491911 здійснило виплату страхового відшкодуванням на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 3 275,04. При цьому, відповідно до вказаного полісу було передбачено безумовну франшизу в розмірі 1 000 грн. Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст. 36.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Встановлено, що 18.04.2018 грн. між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачкою був укладений Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до вимог якого, Товариство відступив позивачці право вимоги за регресною вимогою щодо стягнення з відповідачки [PERSON] суми страхового відшкодування (ас. 10-12). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що позивачка - ФОП [PERSON] є новим кредитором щодо регресної вимоги до відповідачки [PERSON] з стягнення страхового відшкодування, а саме: франшизи в розмірі 1 000 грн. Також, судом було встановлено, що позивачкою були понесені витрати з надання їй правової допомоги, що підтверджується Договором про надання правової допомоги № 002 від 29.03.2018 р. та квитанцією до прибуткового касового ордера № 002/29/03 від 27.06.2018 р., у зв'язку з чим в порядку п. 1 ч. 3 ст. 133, 137 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню кошти в розмірі 4 928,40 грн. (ас. 28-30, 31) З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачка відповідно до ст. 81 ЦПК України, довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved