Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач, яка є бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернулась до суду з даним позовом, де просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина та стягнути з відповідача на її користь на утримання її малолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Одразу після народження Відповідач передала їй сина на виховання та утримання, та Позивач більше дев'яти років займається вихованням дитини, дитина мешкає разом з Позивачем з народження та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо від сина, не цікавиться його життям матеріально не утримує, не піклується про його навчання та здоров'я. Наказом начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області №19 від 14.12.2016 року, на Позивача покладено обов'язки по забезпеченню безпеки життя та здоров'я дитини. Відповідач надала на адресу служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області нотаріально засвідчену заяву від 14.12.2016 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON]. Висновком служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області від 15.12.2016 року встановлено, що [PERSON] ухиляється від покладених на неї батьківських обов'язків, тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення Відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього сина. Також Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, пояснивши, що одразу після народження Відповідач передала їй сина на виховання та утримання. Ще деякий час Відповідач мешкала разом с сином, але потім почала жити окремо від дитини, не цікавиться його життям, матеріально не утримує, не піклується про його навчання та здоров'я. Фактично вихованням дитини займаються Позивач та її чоловік, які відповідно є рідними бабусею та дідусем [PERSON] Дитина мешкає разом з Позивачем з народження, та знаходиться на її утриманні. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що, дійсно, дитина з народження знаходиться на утримання бабусі, яка виховує дитину та піклується про неї. Зазначила, що вона зловживає спиртними напоями, веде такий спосіб життя, який не дозволяє їй піклуватися про дитину. Більше шести років мешкає окремо, про сина не піклується, матеріально не утримує. Позовні вимоги в частині позбавлення її батьківських прав просила задовольнити. Проти позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини заперечувала з підстав того, що вона ніде не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти. Представник Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про те, що просить розглянути справу без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечував. Представник служби у справах дітей просить вимоги позивача задовольнити та пояснив, що на адресу їхньої служби надійшло повідомлення від сільської ради стосовно [PERSON], яка вагітна та проживає на території села. Під час профілактичної бесіди встановлено, що вона проживає разом із своїм співмешканцем, веде аморальний спосіб життя, старша дитина проживає з бабусею та дідусем в м. Олександрія, які підтвердили, що їх малолітній онук проживає з ними майже з народження, що мати дитиною не цікавиться, вихованням не займається, матеріально не утримує, батько теж з дитиною не проживає. Документи стосовно позбавлення батьківських прав батька теж направлені до Устинівського районного суду. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166 СК України) З матеріалів справи вбачається, що Відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідач надав на адресу служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації нотаріально посвідчену заяву від 14.12.2016 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Наказом начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА Кіровоградської області №19 від 14.12.2016 року, на Позивача покладено обов'язки по забезпеченню безпеки життя та здоров'я дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15.12.2016 року, Олександрійська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини (а.с.16). Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень статті 214 СК України, ч. 1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно зі ст.12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, її підготовкою до самостійного життя, не забезпечує її матеріально, не спілкується з дитиною, подала нотаріально посвідчену заяву, де не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Під час судового засідання Відповідач не заперечувала, що зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, мешкає окремо від сина близько шести років, матеріально не утримує, не спілкується з дитиною. Крім пояснень Позивача, Відповідача та представника органу опіки та піклування факт ухилення від виконання батьківських обов'язків Відповідачем підтверджується письмовими доказами, що містяться у справі, та не заперечується Відповідачем. Так, відповідно до довідки - характеристики [PERSON] від 15.12.2016 року, виданої Червонокам'янською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] проживає більше року в [ADDRESS], веде антисоціальний спосіб життя: зловживає алкоголем, не піклується про неповнолітнього сина, якого залишила у батьків (а.с. 12). У листі Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.11.2016 року № 638 на імя начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА зазначено, що [PERSON] проживає у с. Ялинівка разом зі своїм співмешканцем, разом пиячать, перетворили на помийницю, з малолітнім сином, який проживає у батьків [PERSON], остання не спілкується (а.с. 13). Згідно акту від 28.12.2016 обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умов для виховання та розвитку дитини не створено, ліжко, письмовий стіл для дитини відсутні, дитина з матір'ю не проживає . Відповідно до довідки від 14.12.2016 року № 4959, виданою КП «Житлогосп», Позивач є власником квартири площею 27,5 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстрована Відповідач, чоловік Позивача та онук Позивача - [PERSON] (а.с. 10). Згідно з характеристикою [PERSON], виданої Загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів № 10 [PERSON] навчається у цьому закладі з першого класу. Вихованням дитини займається бабуся з дідусем, які постійно цікавляться успіхами онука, відвідують навчальний заклад, забезпечують дитину всім необхідним для навчання. Батьки не приділяють належну увагу вихованню сина, нехтують вихованням, не цікавляться життям і навчанням сина, за весь час навчання жодного разу не з'явилися в школі, не відвідували батьківських зборів (а.с. 14). Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що Відповідач ухиляється від виховання та утримання свого сина, фактично переклавши цей обов'язок на Позивача та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, покладених на неї ст.150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], що сприятиме захисту інтересів дитини. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166 СК України) Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує те, що Відповідач не працює та не має постійного заробітку, а тому суд стягує з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), щомісячно, до його повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 21.12.2016, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно до частин 1, 3 ст. 88 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір в сумі 551,20 грн та судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved