Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію в сумі 8047,76 грн. В обґрунтування позову вказав, що між товариством та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року. На підставі даного договору позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості та з гарантованим рівнем якості. Відповідач в свою чергу, недотримувався вимог чинного законодавства, неналежним чином поставився до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за використану електроенергію. Відповідачем за період з 01 січня 2019 року по 01.05.2021 року було використано 7625 кВт. При взаєморозрахунках з відповідачем у зазначений період були застосовані тарифи, затверджені постановою НКРЕКП від 26 лютого 2015 року № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» із змінами та доповненнями. Таким чином, вартість електричної енергії, що була використана відповідачем протягом зазначеного періоду складає 11190,12 грн. З врахуванням наданої боржнику субсидії, було здійснено оплату в сумі 3142,36. Зазначено, що відповідач заборгував позивачу кошти в сумі 8047,76 грн. Між сторонами не було досягнуто згоди відносно добровільної оплати боргу, тому позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення вказаних коштів на свою користь. За таких обставин просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 8047,76 грн. та судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача подав заяву, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заву до суду не надходило. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії віднесено до комунальних послуг. Судом встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі публічного договору, що передбачений статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 р. № 2019-VIII (надалі Закон № 2019-VIII) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року. Пунктом 3.1.5. Правил визначено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору про постачання електричної енергії, який пропонується споживачам до укладення та комерційну пропозицію. ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» на своєму сайті в мережі Інтернет за адресою: http: www.kresc.com.ua розміщено відповідну форму договору та комерційну пропозицію. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2019-VIII передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна ЕК» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року, на підставі якого позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії, проте відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно до п. 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем за період з 01 січня 2019 р. (попередні показники лічильника - 011146 кВт/год.) по 01.05.2021 р. (кінцеві показники лічильника - 018771 кВт/год.) було використано 7625 кВт/год. При взаєморозрахунках з відповідачем у зазначений період були застосовані тарифи, затверджені із змінами та доповненнями. Сплачено на суму 3108,00, субсидія 34,36 грн. Таким чином, вартість електричної енергії, що була використана відповідачем протягом зазначеного періоду складає 8047,76 грн., що підтверджено розрахунком суми боргу по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] (а.с. 11) і є наслідком неналежного виконання взятих на себе зобов`язань передбачених договором про користування елективною енергією (а.с. 7-8). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 8047,76 грн. є обґрунтованими та доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved