Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Узин - Агроінвест» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому послався на те, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2662га, що розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 496170 від 22.06.2006р. Між сторонами 12.11.2010р. був укладений договір оренди землі, який був зареєстрований в ДЗК 12.11.2010р. за № 041093602145, а на виконання цього договору сторони підписали акт прийому - передачі земельної ділянки від 12.11.2010р. Згідно з п.6 договору оренди землі термін дії договору становить 5 років, тобто до 12.11.2015р. Але, не зважаючи на це відповідач 15.08.2013р. звернувся до позивача з заявою, в якій просив не використовувати його земельну ділянку у зв»язку з закінченням терміну дії договору, оскільки має намір самостійно її використовувати. Позивач не погодився з вимогами відповідача щодо повернення земельної ділянки достроково, а тому звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод по користуванню земельною ділянкою, переданою в оренду строком до 12.11.2015р. В судовому засіданні позивач ТОВ «Узин - Агроінвест» в особі представника за довіреністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за договором в судовому засіданні позов не визнали повністю, послалися на ті обставини, що договору оренди землі від 12.11.2010р. [PERSON] не підписував, земельну ділянку в користування позивачу ТОВ «Узин - Агроінвест» терміном до 12.11.2015р. не передавав, а тому просив суд в позову відмовити. Також, надав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Узин - Агроінвест» про визнання договору оренди землі не дійсним, в якій зазначив, що в 2010р. він дійсно підписував з ТОВ «Узин - Агроінвест» договір оренди зазначеної земельної ділянки, але терміном на три роки, а тому саме в серпні 2013р. звернувся до товариства з заявою про повернення земельної ділянки. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що оригінал договору оренди землі від 2010р. йому наданий не був, копію цього договору він отримав лише після подачі заяви в серпні 2013р. , коли звернувся з заявою до позивача, а тому подав позов до ТОВ «Узин - Агроінвест» про визнання договору оренди недійсним з підстав ч.3 ст.215 ЦК України, як такий, що не відповідає вимогам законодавства. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов до задоволення не підлягає, а зустрічний повністю обґрунтований і підлягає задоволенню. Представник позивача ТОВ «Узин - Агроінвест» в судовому засіданні послався на те, що підставою для усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою, що належить відповідачу, є договір оренди, укладений між сторонами 12.11.2010р., зареєстрований 12.11.2010р. в Центрі ДЗК за № 041093602145, який на цей час не закінчився, не розірваний та не визнаний недійсним. Судом встановлено, що дійсно земельна ділянка площею 4,2662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 496170, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010502900018 належить [PERSON] До суду представником позивача та відповідачем надані два примірника в оригіналі оспорюваного договору оренди землі від 12.11.2010р. Відповідач та його представник послалися на те, що у 2010році між сторонами дійсно був укладений договір оренди землі, згідно з яким в оренду позивачу була передана належна відповідачу на праві власності земельна ділянка, але терміном дії на 3 роки, який був підписаний особисто [PERSON] Але, заперечували підпис [PERSON] на двох примірниках договору оренди, наданих суду та приєднаних до матеріалів справи на а.с. 58-63. Також, відповідачем заперечується факт підписання акту приймання - передачі земельної ділянки від 12.11.2010р., а.с.64. Відповідно до висновку експертів КНДІСЕ від 21.07.2014р. № 5908/5909/14-32 за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи : підписи від імені [PERSON], що містяться у рядку «[PERSON]» графи «Орендодавець» у двох примірниках договору оренди землі від 12.11.2010р. та у графі «Орендодавецб» в акті прийому-передачі земельної ділянки за договором №- від 12.11.2010р. виконані рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів, виконані не [PERSON], а іншою особою. В якості заперечень цих обставин, представник позивача послався на те, що відповідач отримував грошові кошти за договором оренди землі, що підтвердив копіями відомостей за 2011р.,2012р.,2013р. Відповідач та його представник отримання натуроплати (пшениці, іншої сільгосппродукції) за договором оренди не заперечували, хоч заперечували факт отримання саме грошового еквіваленту у 2011-2013р.р. Суд, виходить з того, що відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Відповідно до ч.3 ст.203 Кодексу - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В даному випадку, суд оцінивши висновки експертів щодо відсутності підпису особисто [PERSON] на договорі оренди землі від 12.11.2010р. та акті приймання - передачі земельної ділянки від 12.11.2010р., та за відсутності інших належних доказів на підтвердження укладення договору оренди землі від 12.11.2010р. саме з таким умовами, як зазначені в п. 6 договору ( - договір укладено на п»ять років), приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що волевиявлення відповідача, тобто його згода взяти на себе певні обов»язки за договором оренди, було направлено на укладення договору оренди на умовах визначених в оспорюваному договорі оренди. А оскільки в цілому цей договір стороною договору не був підписаний, а тому суд вважає, що він підлягає визнанню недійсним в цілому, а не тільки в частині зазначеному у п.6 договору. Суд при вирішенні спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення враховує те, що правове значення має відсутність такої волі на момент укладення договору, а не на момент його державної реєстрації. Згідно з ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів. Виходячи з цього, за відсутності волі учасника договору оренди землі, та з врахуванням, що моментом вчинення правочину є момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а тому наявність реєстрації оспорюваного договору оренди в Центрі ДЗК від 12.11.2010р. під № не спростовує недійсність цього договору. Також, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини щодо недійсності договору оренди від 12.11.2010р., укладеного між сторонами, суд приходить до висновку, що в такому випадку вимоги позивача про усунення перешкод по користуванню земельною ділянкою переданою в оренду та зобов»язання сторони недійсного правочину виконувати свої обов»язки за таким договором є безпідставними, нічим не підтвердженими. А тому суд вважає, що первісний позов не доведений належними доказами і з цих підстав до задоволення не підлягає. Також, до стягнення на користь позивача за зустрічним позовом - [PERSON] з ТОВ «Узин - Агроінвест» підлягають до стягнення витрати на судово почеркознавчу експертизу в сумі - 2960грн., які підтверджені квитанцією про сплату за експертизу від 20.06.2014р. В судовому засіданні відповідач [PERSON] також просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 3 тис.грн., але суд вважає, що в даному випадку за відсутності належного розрахунку витрат на правову допомогу, як це передбачено Законом України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, згідно з ст.1 Закону - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки відсутній розрахунок годин участі адвоката у судових засіданнях, інших діях, пов»язаних з наданням правової допомоги поза судовим засіданням, суд позбавлений можливості для перевірки нарахованої суми за правову допомогу.

Outcome: approved