Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини є [PERSON], яка була позбавлена батьківських прав щодо сина на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року. До 2011 року дитина [PERSON] проживав у сім`ї батька [PERSON], оскільки навесні 2011 року мати дитини [PERSON] пішла з дому та не займалася вихованням сина протягом декількох місяців. Проте, 25.05.2011 року відповідач написав заяву до служби у справах дітей про направлення сина до дитячої установи, тому що не бажав виховувати дитину самостійно. З червня 2011 року по даний час хлопчик перебував на повному утриманні у дитячих закладах: з 30.06.2011 року по грудень 2013 року дитина перебувала у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, а з грудня 2013 року по 04.11.2015 року виховувалась у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая». У даний час дитина перебуває у стаціонарному відділенні міської лікарні «Центр матері та дитини». Під час перебування [PERSON] у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая» відповідач взагалі припинив родинні відносини з сином: жодного разу не відвідав дитину у закладі, не спілкувався з сином, не цікавився станом його здоров'я та розвитку, не надав жодної матеріальної допомоги. Фактично протягом двох останніх років відповідач злісно ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], та передати дитину на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради; стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.11.2015 року до повноліття дитини, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Марценюк Л.Є. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення. Разом з тим, останній в попередньому судовому засіданні був присутнім, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора Караваєвої В.В., яка вважає, що позов слід задовольнити, оскільки останній відповідає інтересам дитини, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого повторно відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 01.06.2010 року, батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю записана [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року у цивільній справі №2-1941/11 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON], [PERSON], в інтересах дітей [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її дітей [PERSON], [PERSON], а [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо дитини [PERSON] (а.с.7-8). Як вбачається з матеріалів справи до 2011 року дитина [PERSON] проживав у сім`ї батька [PERSON], оскільки навесні 2011 року мати дитини [PERSON] пішла з дому та не займалася вихованням сина протягом декількох місяців. Проте, 25.05.2011 року відповідач написав заяву до служби у справах дітей Вінницької міської ради про направлення сина до дитячої установи, у зв'язку із сімейними обставинами (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.06.2011 року №1358 «Про направлення малолітніх дітей в інтернатні установи» малолітнього [PERSON], [INFO], направлено до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з необхідністю проходження медичної реабілітації дитини. 28.11.2011 року відповідач звернувся із повторною заявою до служби у справах дітей Вінницької міської ради про продовження строку утримання неповнолітнього сина [PERSON] в дитячому будинку, у зв'язку з тим, що відповідач не встиг закінчити ремонтні роботи у будинку (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2011 року №3109 «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в інтернатній установі» продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з важким матеріальним становищем сім`ї (а.с.14). Згідно заяви [PERSON], адресованої Службі у справах дітей 20.12.2011 року вбачається, що відповідач прохав позивача про повернення йому сина [PERSON], також зазначає, що працює не офіційно, однак кошти на утримання дитини у нього є (а.с.15). Разом з тим, відповідача було повідомлено листом Служби у справах дітей від 27.12.2011 року №Б-31-19647/31-04-4 про недоцільність повернення відповідачу дитини на утримання та виховання, відповідачу запропоновано працевлаштуватись та надати довідку про доходи та спроможність утримувати, виховувати дитину (а.с.16). В послідуючому відповідачем 14.06.2012 року була написана заява до служби у справах дітей Вінницької міської ради про продовження строку утримання неповнолітнього сина [PERSON] в дитячому будинку, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.17). І, як наслідок, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.06.2012 року №1595 «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в інтернатній установі» продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з важким матеріальним становищем сім`ї (а.с.18). Таким чином, в період часу з 03.06.2011 року по 11.12.2013 року неповнолітня дитина [PERSON] перебував у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, що підтверджується довідкою даного закладу №1-9/225 від 11.12.2013 року (а.с.20). Так, свідок [PERSON], яка являється працівником Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, суду показала, що за весь час перебування дитини, у даному закладі, тобто за 2,5 роки, відповідач декілька разів відвідував сина, проте будь-яких речей, іграшок, продуктів харчування, тощо дитині відповідач не приносив. З грудня 2013 року дитину було передано на виховання до закладу «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая». Із показань свідка [PERSON], яка являється працівником Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в судовому засіданні вбачається, що на протязі досить тривалого часу відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. Під час перебування сина у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая» відповідач жодного разу не відвідав дитину у закладі, не спілкувався з сином, не цікавився станом його здоров'я та розвитку, не надав жодної матеріальної допомоги. Фактично протягом двох останніх років відповідач злісно ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. Згідно довідки міської лікарні «Центр матері та дитини» м. Вінниці від 17.11.2015 року №1162 достовірно вбачається, що 04.11.2015 року до даного закладу за направленням Служби у справах дітей Вінницької міської ради було доставлено дитину [PERSON], залишену без батьківського піклування для обстеження. За час перебування дитини у лікарні батьки та інші родичі не з'являлись, долею дитини не цікавились. Стан здоров'я дитини: здоровий. Дитина повністю обстежена. Ставиться питання щодо вирішення подальшого місця проживання (перебування) дитини (а.с.21). Відповідно до інформації, наданої Вінницьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 17.12.2015 року №01-07/1013, який раніше здійснював соціальний супровід сім'ї як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах, сім`я відповідача з17.02.2014 року по 17.07.2014 року знаходилась під супроводом ВМЦСССДМ. Під час супроводу [PERSON] офіційно працевлаштувався, поліпшив побутові умови, вів здоровий спосіб життя. Син [PERSON] - [PERSON], [INFO], перебував в ДНЗ №30 при церкві Святого Миколая. Відповідач цікавився життям, здоров'ям та розвитком дитини. Однак, відповідач висловив бажання самостійно вирішувати свої власні та сімейні проблемні питання, тому сім`ю було знято із супроводу. 08.12.2015 року працівниками Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за вищевказаною адресою було проінспектовано помешкання [PERSON], який мешкає у частині приватного будинку. Стан помешкання не жилий, будинок потребує капітального ремонту. У розмові з відповідачем з'ясовано, що він з вересня 2014 року не відвідував сина, не цікавився його життям та вихованням. На всі запитання спеціалістів ВМЦСССДМ [PERSON] не зміг надати чітких відповідей, не знає, в якому інтернатному закладі перебуває його син. На даний час [PERSON] не має постійного місця роботи, проходить обстеження у Вінницькому міському протитуберкульозному диспансері. Спеціалістами ВМЦСССДМ з відповідачем проведено виховну бесіду стосовно дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання, ведення здорового способу життя, про відповідальність у разі невиконання батьківських обов'язків. Зважаючи на існуючі факти безвідповідального ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов'язків та недостатній рівень мотивації до змін ситуації на краще, існують ризики щодо нормального функціонування сім`ї (а.с.42). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] суд приймає до уваги факт заперечення ним позовної заяви про позбавлення батьківських прав, що свідчить про його інтерес до дитини, його бажання бути батьком. Разом з тим, цього недостатньо для твердження того, що відповідач виконує батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітнього сина, оскільки, з матеріалів справи достовірно встановлено свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] від 24.11.2015 року №01-00-005-34309, наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради, враховуючи невиконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Таким чином, вимога позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як є достатньо вмотивованою та ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та переданням дитини на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради, стягненням з [PERSON] аліментів на користь та на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.11.2015 року, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Окрім того, судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (за вимогу немайнового характеру) та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (за вимогу майнового характеру), а всього 2 436,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, так як згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved