Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан [PERSON]» (далі ТОВ «Орлан [PERSON]») звернулося з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення 23104 грн. 87 коп. збитків та судових витрат. Заочним рішенням Зборівського районного суду від 07 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Зборівського районного суду від 07 грудня 2016 року вказане рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду. Позивач надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі їх представника. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 22.05.2015 року по 08.08.2016 року відповідач працював в ТОВ «Орлан [PERSON]» водієм. Перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, відповідач направлявся у відрядження в межах України та за кордоном і отримував пластикові картки ТОВ Вог Рітейл для заправки дизельним паливом транспортних засобів. За період з 22.06.2015 р. по травень 2016 року відповідач допустив перевитрати пального на суму 23104 грн. 87 коп. Дану суму позивач просить стягнути з відповідача як заподіяні підприємству збитки. Представник позивача у своїх додаткових письмових поясненнях звертає у вагу на те, що роздруківка до подорожнього листа є його продовженням, аналітикою подорожнього листа. В роздруківці до подорожнього листа зафіксовано марка автомобіля, на якому виконувалося перевезення, маршрут руху, вартість палива під час його придбання, залишок палива при перетині кордону, при виїзді та вїзді на територію підприємства, інша необхідна інформація. Порядок заповнення роздруківки до подорожнього листа неодноразово перевірявся відповідними контролюючими органами, жодних зауважень чи порушень зафіксовано не було. Перевитрата палива була розрахована як витрата понад встановлені норми за кілометр пробігу. ТОВ «Орлан-Транс-Груп» 11.08.2010р. був виданий наказ №45 з переліком витрат пального на кожен автомобіль, що маються у позивача, в т.ч. і на ті, якими керував відповідач, з урахуванням коефіцієнтів. На підставі вказаних документів відповідач зобовязаний був використовувати одержане пальне, контролювати його кількість, дотримуватися вимог щодо місця заправки автомобіля, залежно від того, на території якої держави знаходився автомобіль, але відповідач не виконував даних вимог. Після кожного повернення відповідач з рейсу відповідальними працівниками позивача перевірялась правильність використання даного палива і до кожного подорожнього листа проводилася розшифровка використаного пального, де відмічені суми його перевитрати. На роздруківках до подорожніх листів стоїть особистий підпис відповідача. Відповідач позову не визнав, пояснив, що на перевитрати пального впливає ряд чинників, в тому числі робота в холодну пору року, в гірській місцевості, на маршрутах з горбистим рельєфом, на дорогах зі складним планом, в міських умовах, із частими зупинками, яка потребує зниження швидкості, поїздка на автомобілі з тривалим строком експлуатації, швидкість руху автомобіля, збільшення відстані поїздки в т.ч. через ухилення від маршруту, стан автомобільних доріг, технічний стан автомобіля та паливної апаратури і т.ін. Кожний автомобіль позивача, на якому він здійснював вантажні перевезення, було обладнано Джі Пі Ес навігацією. Тому під постійним контролем позивача знаходився маршрут руху, за яким здійснюватися перевезення. Випадків ухилення від маршруту руху не було зафіксовано. Випадків перевищення встановленої швидкості руху та притягнення до адмінвідповідальності за час роботи також не було виявлено. Тому на його переконання чинниками, які призвели до перевитрат пального була технічна зношеність паливної апаратури автомобілів позивача через тривалий строк експлуатації автомобілів, незадовільний стан автомобільних доріг на Україні, робота в міських умовах, на дорогах зі складним планом. Про перевитрати пального по технічних несправностях паливної апаратури він неодноразово доповідав інженеру-автомеханіку. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що 22.05.2015р. відповідача було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ 'Орлан-Транс- Груп водієм, згідно наказу №58-кф від 22.05.2015 р. Згідно наказу ТОВ 'Орлан-Транс- Груп №97-кф від 08.08.2016 р. відповідача звільнено з роботи 01.07.2016 року. За період з 22.06.2015 р. по травень 2016 року відповідач направлявся у відрядження як водій автопоїзда у межах території України та за кордон. Згідно подорожніх листів наданих позивачем: під час виконання перевезення на автопоїзді АА3184ТС/АА5331ХХ за маршрутом Україна-Грузія-Україна, згідно подорожнього листа №526186 від 22.06.2015р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 3459,57 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА3184ТС/АА5331ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна, згідно подорожнього листа №526485 від 04.09.2015р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 2061,86 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА3184ТС/АА5331ХХ за маршрутом Україна-Італія-Україна, згідно подорожнього листа №529118 від 26.09.2015р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 3986,97 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді ААЗ129ТС/АА3849ХТ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна, згідно подорожнього листа №582238 від 06.11.2015р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 3365,21 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА3129ТС/АА3849ХТ за маршрутом Україна-Угорщина-Україна, згідно подорожнього листа №582333 від 01.12.2015р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 406,57 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА7835ОА/АА0632ХМ за маршрутом Україна-Польща-Україна, згідно подорожнього листа №597264 від 23.03.2016р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 751,05 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА1345ОА/АА0691ХМ за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа №128291 від 11.04.2016р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 1880,40 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА1345ОА/АА0691ХМ за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа №128298 від 20.04.2016р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 922,27 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА1345ОА/АА0691ХМ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна, згідно подорожнього листа №597328 від 23.04.2016р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 2888,92 грн. При заправці 26.04.2016 р. кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля - 866 літрів при обємі 810 літрів, що завдало збитків в розмірі 758,52грн. Загалом збитки, завдані відповідачем при виконанні даного перевезення склали 3647,44 грн.; під час виконання перевезення на автопоїзді АА13480А/16661КА за маршрутом Україна-Бельгія-Україна, згідно подорожнього листа №641030 від 13.05.2016р. та розрахунку до нього відповідачем допущено перевитрати палива на суму 2623,53 грн. Загалом, згідно наданих документів загальна сума перевитрат палива становить 23104 грн. 87 коп. Представник відповідача заявив, що позивачем не додержано строку звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, який встановлений ст.\~233 КЗпП. Як було встановлено раніше, відповідач направлявся у відрядження за період з 22.06.2015 р. по травень 2016 року. Позов був направлений до суду позивачем 13 жовтня 2016 року, що засвідчує штамп поштового відділення. Як роз'яснено у п. 20\~\~постанови ППВСУ від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»,\~судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею\~233 КЗпП\~\~річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Суд приходить до висновку, що днем виявлення шкоди у даній справі є дата, зазначена у досліджених вище подорожніх листах. Таким чином вимоги про перевитрати пального на суму 9508,40 грн., які визначені у розрахунках до подорожніх листів №526186 від 22.06.2015р. на суму 3459,57 грн., №526485 від 04.09.2015р. на суму 2061,86 грн., а всього на суму 5521,43 грн. подано поза межами строку звернення до суду, встановленому ст. 233 КЗпП\~\~України, а тому задоволенню не підлягають. Що стосується решти вимог, то відповідно до п.6 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. П.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розяснює, що матеріальна відповідальність в повному розмірі, згідно п.6 ст.134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті. Однак, в силу вимог ст.ст.130, 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу, тобто фактів винних протиправних дій бездіяльності працівника, внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-1267цс16 за позовом ТОВ «Орлан-Транс-Груп», суди при вирішенні подібних справ повинні встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обовязковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива. Відповідач був ознайомлений під розпис з розрахунками до подорожніх листів, в яких зазначено обсяги та вартість перевитрат пального. Проте, як пояснив відповідач, він вважав, що такі перевитрати допущені не з його вини про що у кожному випадку давав письмові пояснення. У разі відмови від підпису у нього звіт не приймали. Вважає, що позивачем занижено норми витрат пального в залежності від умов експлуатації транспортних засобів. В підтвердження своїх доводів відповідач надав власний розрахунок, посилаючись на наказ Мінтрансу України №43 від 10.02.1998 р. «Про затвердження витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», згідно якого встановлено витрати дизельного пального від 0,55 л до 1,3 л на 100 т.км. Однак наказом ТОВ «Орлан [PERSON]» №45 від 11.08.2010 року «Про затвердження тимчасових базових лінійних норм витрат палива» встановлено норму витрат дизельного палива 0,45 л/100 ткм. Доказів того, що з даним наказом відповідач був ознайомлений не надано. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що на перевитрати пального впливає ряд чинників: робота в холодну пору року, в гірській місцевості та/або на маршрутах з горбистим рельєфом, на дорогах зі складним планом, в міських умовах, із частими зупинками, яка потребує зниження швидкості, поїздка на автомобілі з тривалим строком експлуатації, швидкість руху автомобіля, стан автомобільних доріг, технічний стан автомобіля та паливної апаратури. Як вбачається з пояснень відповідача та матеріалів справи, зокрема з подорожніх листів у яких визначено маршрути, він працював у складних дорожніх умовах (в холодну пору року, в гірській місцевості, на маршрутах з горбистим рельєфом, на дорогах зі складним планом, в міських умовах) та на різних автомобілях. Позивачем не надано доказів щодо належного технічного стану кожного автомобіля на якому працював відповідач. Крім цього наказом ТОВ «Орлан [PERSON]» №45 від 11.08.2010 року не передбачено додаткових витрат пального при роботі в гірській, горбистій місцевості. Так само позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилявся від маршруту, перевищував під час поїздок швидкість руху чи вчиняв крадіжку пального. Наказом ТОВ «Орлан [PERSON]» №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання» з метою забезпечення мінімалізації витрат палива водіям підприємства надано вказівки щодо умов заправки паливом при здійсненні перевезень. Проте доказів того, що з даним наказом відповідач був ознайомлений не надано. Всі витрати списані за рахунок водія, що засвідчують розрахунки подорожніх листів, однак не надано доказів того, що відповідач притягувався до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності за допущені порушення. Тому суд вважає, що позивачем не доведено факту умисного заподіяння відповідачем майнової шкоди підприємству, тобто не доведена його вина у перевитратах пального. Враховуюче вказане вище у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з недоведеністю вини відповідача.

Outcome: dismissed