Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 24 642,27 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з вересня 2009 року по квітень 2017 року надавало відповідачу теплову енергію, який є власником (наймачем) квартири [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER]. Проте відповідач вказані обов'язки не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка за період з вересня 2009 року по квітень 2017 року становить 24 642,27 грн. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 24 642,27 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації. Відповідно до ст.130 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Ухвалою суду від 23 травня 2015 року, вирішено провести заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у відсутність сторін у відповідності до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що у товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», що надає житлово-комунальні послуги, відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім'я відповідача [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Бахмутської міської ради від 26 березня 2018 року № 925 за даними картотеки з питань реєстрації осіб та реєстру територіальної громади м. Бахмут, інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON], [INFO] - відсутня(а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію по особовому рахунку № [NUMBER] по оплаті за теплопостачання у споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] за період з вересня 2009 року по квітень 2017 року мається заборгованість 24 642,27 гривень (а.с.5). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 5 березня 2008 року №173, від 1 жовтня 2008 року №729 та від 11 серпня 2010 року №344, а також затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2010 року та від 03 березня 2015 року. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно «Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений строк оплачувати отримані послуги (п. 30). Як передбачено п. 21 зазначених Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг(постанови Верховного Суду України, від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14). За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не здійснив оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії оплати у період з вересня 2009 року по квітень 2017 рокув розмірі 24 642,27 грн. підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з наступними змінами, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією»,

Outcome: approved