Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту володіння житловим будинком та господарськими будівлями та визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав її чоловіку [PERSON], який помер [INFO]. Зазначений будинок чоловік купив у гр.-на [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 22 травня 1990 року, який був завірений секретарем виконкому Киличуватської сільської ради за №5, і відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а саме положень ст.227 ЦК Української РСР, набрав законної сили. Для обслуговування житлового будинку чоловіку була виділена присадибна земельна ділянка площею 0,25 гектарів. Відповідно до вимог чинного законодавства позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. КП «Томаківське БТІ» ДОР, на її ім'я, надало довідку від 22.12.2013 року за вих. №130, що право власності на будинок розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності від 12.06.1989 року. Відповідно до довідки, наданої Кисличуватською сільською радою 22.12.2014 року за вихідним № 397/2-17, згідно з записами погосподарських книг, власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] до дня смерті був [PERSON]. Приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], оглянув представлені мною документи і виявив, що в договорі від 22 травня 1990 року, по якому куплено житловий будинок та який є правовстановлюючим документом, відсутні будь-які службові відмітки, які б підтверджували факт державної реєстрації, тому зазначений документ, що встановлює право власності померлого на житловий будинок, не відповідає вимогам чинного законодавства. У зв'язку з чим приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відмовив мені в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідачі проти позову не заперечують та повністю згодні з ним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт володіння [PERSON] житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] знайшов своє підтвердження наступними письмовими доказами: договором купівлі-продажу від 22 травня 1990 року, який був завірений секретарем виконкому Кисличуватської сільської ради за №5, і відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а саме положень ст.227 ЦК Української РСР, набрав законної сили, з якого вбачається, що [PERSON] купив у гр.-на [PERSON] даний будинок. Для обслуговування житлового будинку [PERSON] була виділена присадибна земельна ділянка площею 0,25 гектарів; довідкою виданою Кисличуватською сільською радою про те, що [PERSON], згідно записів в погосподарській книзі з 1990 р. і до дня смерті був власником домогосподарства, що знаходиться за вищезазначеною адресою; довідкою наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР, наявними в позивача технічним паспортом на будинок, свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок №2230, яке передав чоловіку [PERSON] та його розпискою від 22.06.1990 року про отримання грошей за будинок. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 16.06.1990 року виконкомом Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області вбачається, що позивачка дійсно зареєструвала шлюб з [PERSON], і є його дружиною. Із технічного паспорту на будинок вбачається, що чоловік позивача, [PERSON], згідно експлікації до плану будинку, фактично являвся власником житлового будинку загальною площею 83,66 кв.м. та господарськими будівлями: гараж загальною площею 77,4 кв.м., сарай загальною площею 27,5 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі 1950 та 1989 років побудови, не є аварійними та придатні до користування. Володіння чоловіком зазначеним житловим будинком з господарськими будівлями не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Згідно з висновком ОО «Експерт - Груп» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 23.12.2014 року складає 61 823,00 гривень. Викладені вище обставини та письмові докази свідчать про те, що чоловік позивача, фактично являвся власником зазначеного житлового будинку. Оскільки чоловік мав право на отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, а після його смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва позивач має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встиг отримати свідоцтво про право власності на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів даної справи, присадибну земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок і яка належала чоловіку позивача, остання оформила на себе в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом на спадщину від 19.12.2014 року реєстраційний №876 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2014 року № 31303325. Спадкових прав позивача ніхто не оспорює. У відповідності до ст.ст. 1216 та 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до спадкоємців переходить право на отримання у спадщину цього спадкового майна. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, вказані вище обставини, що підтверджуються належними доказами, які долучені до матеріалів даної справи, свідчать про те, що за позивачем у справі, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами згідно експлікації до плану будинку технічного паспорту: житловий будинок «А» загальною площею 77,4 кв. м. з господарськими будівлями: «А» сіни; «Б» сарай; «В» літня кухня; «Г» уборна; споруда, які розташовані за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved