Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить господарство під № 20 по вулиці Пантелеймона Куліша (колишня назва Літвінова) в м.Тростянець Сумської області. 25.05.2008 року вона дала згоду на реєстрацію в житловому будинку сина [PERSON] його дружину [PERSON], онука [PERSON] та онуки [PERSON]. Приблизно в 2015 року син позивача розлучився з дружиною та [PERSON] разом з дітьми добровільно виїхала з будинку і забрала особисті речі. На теперішній час відповідач та діти постійно проживають у батьків [PERSON], але реєстрацію місця проживання вони не змінили. Позивач неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням провести реєстрацію за новим місцем проживання, але отримала відмову. Відповідач вже понад два роки в житловому будинку не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати визнати [PERSON], [INFO] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: Сумська область, м. Тростянець по вулиці Пантелеймона Куліша, будинок за № 20. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, щоїї син та відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, проживали у квартирі окремо від позивача, потім через борги її продали і близько 10 років тому позивач дозволила сину та його дружині, дітям зареєструватись у належному на праві власності позивачу будинку вулиці Пантелеймона Куліша, 20. Коли син та невістка розлучились, остання 18 вересня 2015 року забрала всі свої речі, дітей та стала проживати у своєї матері, потім вона знімала квартиру у м.Тростянці, фактично вже понад два роки відповідач з дітьми не проживає у будинку позивача, жодного разу вона не поверталась. Посилаючись на те, що через реєстрацію відповідача та онуків є складнощі в оформленні субсидії, оскільки вони не надають інформації про себе, з сином вони вже не живуть, добровільно відповідач не бажає зніматись з реєстрації у будинку, з яким вже її нічого не повязує, позивач просила суд задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася. У силу положень пункту 4 частини частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власникомжитлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 20 по вул. Пантелеймона Куліша в м.Тростянець Сумської області, указане право зареєстровано укомунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.02.1981 року за реєстровим № 1069 (а.с. 8-10). Як вбачається з відомостей наданих реєстраційним відділом Тростянецької міської ради та копії будинкової книги відповідачі [PERSON], [PERSON] з 26.05.2008, а [PERSON] з 18.05.2011 року зареєстрованіпо [INFO] (а.с. 13-16, 20,21,22). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.09.2015 року, яке набрало законної сили 29.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Допитані в якості свідка [PERSON] та [PERSON] суду показали, що є сусідками позивача, проживають по сусідству 6 та 30 років відповідно. Син позивача [PERSON] та її невістка проживали у будинку позивача разом, проте часто сходились, то розходились, а у 2015 році остаточно [PERSON] забрала свої речі та дітей і більше у будинку вулиці Пантелеймона Куліша, 20 у м.Тростянець не зявлялась. Після цього вона повідомляла, що більше не повернеться до цього будинку і до чоловіка. Указані пояснення свідків також підтверджуються довідкою голови вуличного комітету Булах. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із статтями 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач та її діти не проживають у спірному будинку понад 2 роки, їх особисті речів ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин її не проживання в цьому будинку понад два роки не установлено, шлюб між нею та сином позивача було розірвано, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 20 по вул.Пантелеймона Куліша (Литвинова) в м. Тростянець Сумської області. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору (а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved