Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

покликаючись на те, що після смерті 13 листопада 2013 року [PERSON] безкоштовно наданий йому автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308-44, номер кузова Y6D110308А0139004, 2010 р.в., р.№ ВК 4262 АХ, не повернуто, не дивлячись на те, що відповідач письмово повідомлявся про необхідність сплатити вартість автомобіля з урахуванням ступеня зносу або повернути його, після смерті отримувача пройшло більше шести місяців, заяв щодо викупу автомобіля до Департаменту не надходило, правом викупу зазначеного автомобіля відповідач не скористався, прокурор у поданій до суду 29 травня 2015 року заяві просить зобовязати відповідача повернути вказане майно позивачу. У поданих запереченнях на позовну заяву відповідач просить провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв»язку з відсутністю юридичної заінтересованості прокурора у даній справі. Стверджує, що бажає викупити вказаний автомобіль, але поважні причини перешкодили йому це зробити це вчасно. Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, сторона позивача позов підтримує повністю, відповідач позов не визнає. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації № 84 від 18 жовтня 2010 року першочергово та безкоштовно надано [PERSON] як інваліду війни І групи автомобіль марки «Славута»-ЗАЗ 110308-44, номер кузова Y6D110308А0139004, 2010 року випуску з правом передачі керування члену сім'ї - [PERSON]. Згідно інформації ВДАІ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області вказаний вище автомобіль зареєстрований за [PERSON] з відповідною відміткою без права продажу, дарування та відчуження іншим особам без дозволу відділу соціального захисту населення. [PERSON] 13 листопада 2013 року помер. 26 грудня 2013 року управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації направлено лист [PERSON] з розясненням щодо порядку перереєстрації транспортного засобу або його повернення. Відповідач дану вимогу проігнорував, не скористався правом переоформлення транспортного засобу і не повідомив про прийняте рішення, автомобіль на даний час не повернуто. Відповідно до ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України. Згідно зі ст.58 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і не мають зворотної дії у часі. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в п.2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, в якому роз'яснено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. У даній справі такою подією (фактом) є смерть 13 листопада 2013 року інваліда [PERSON]. Отже, питання про вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому надавався автомобіль. У справі, що розглядається, таким нормативно-правовим актом є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року. Вимоги п.16 Порядку щодо залишення автомобіля безоплатно члену сім'ї інваліда є істотними та вичерпними, зокрема вказують, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід який: - має підстави для забезпечення автомобілем згідно з п.3 Порядку; - проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; - не має іншого автомобіля, зокрема і отриманого через головне управління. Іншому члену сім'ї померлого інваліда такий автомобіль залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства. В іншому випадку автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту населення у повному комплекті. Звертаючись з позовом, позивач посилався на те, що письмових звернень від відповідача щодо переоформлення на нього спірного автомобіля до управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації не надходило, що підтверджує повідомлення органами соціального захисту населення відповідачу про необхідність сплати вартості автомобіля з урахуванням ступеня зносу або його повернення. Суд вважає, що стороною позивача належними доказами доведені позовні вимоги, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності. У зв»язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню в прибуток держави несплачений судовий збір, оскільки на час подачі позову до суду органи прокуратури були звільнені від його сплати. З огляду на викладене, згідно п.п.16, 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року,

Outcome: approved