Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Представника позивача [PERSON] в інтересах довірителя [PERSON] 19 червня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 14.07.2012 року [PERSON] уклав з [PERSON] у письмовій формі договір позики, за яким надав [PERSON] 20000 доларів США, з умовою їх повернення в десятиденний термін. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув та відмовляється його повертати. Заборгованість за договором позики від 14.07.2012 року складає 21800 доларів США, що еквівалентно 459 086 грн., та у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання 3% річних становить 37906 грн.. Також просив стягнути 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу діями відповідача, та судові витрати. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги, та просив на підставі обставин, викладених у позові, стягнути з відповідача та користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 20000 доларів США, в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання 3% річних в сумі 1800 доларів США, відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 3654 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні пояснив, що моральна шкода [PERSON], завдана відповідачем невиконанням грошового зобовязання, у звязку з чим позивач зазнав душевних страждань. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечив факт отримання відповідачем позики від позивача в сумі 20000 доларів США. Стверджує, що відповідач не памятає обставин написання розписки про тримання такої позики від позивача. Вважає, що позовні вимог про відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Стороною позивача не викладено в чому полягає завдана [PERSON] моральна шкода, та не надано її розрахунок. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. На підставі договору позики від 14.07.2012 року [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 20000 доларів США., терміном на 10 днів. Позика мала бути повернута до 25.07.2012 року. Факт надання позики підтверджується розпискою [PERSON] від 14.07.2012 року. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав. Кошти отримані від [PERSON] в обумовлений сторонами строк не повернув. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання у іноземній валюті. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Кожна з сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином або виконання приймається належним кредитором і несе ризик непред'явлення цієї вимоги. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми позики та 3% річних ґрунтуються на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами правочину. Визначаючи розмір у якому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення позики та 3% річних, суд виходить з наступного. Прострочення виконання зобовязання у сумі 20000 доларів США становить 1039 днів, у звязку з чим з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 20000 доларів США, та 3% річних в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, що становить 1707,94 долари США. Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою. Сума санкцій = C х 3 х Д : 365 : 100. З яких: С сума заборгованості, Д кількість прострочених днів (1707,94 = 20000 х 3 х 1039 : 365 : 100). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення представника відповідача [PERSON], що [PERSON] не отримував від [PERSON] позику в сумі 20000 доларів США і не писав розписку, будь-якими доказами в судовому засіданні підтверджені не були. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Представником позивача у судовому засіданні не було доведено факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач зазнав душевних страждань у звязку з невиконанням грошового зобовязання суду надано не було. Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, згідно п.2 ч.2 ст.79 ЦПК України. В силу положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Інтереси позивача [PERSON] представляв у судовому засіданні його представник [PERSON], згідно угоди від 10.06.2015 року про надання правової допомоги. Відповідно до п.2.1 вказаної угоди адвокат [PERSON] зобовязався крім надання правової допомоги, представляти інтереси [PERSON] як представника позивача у цивільній справі про стягнення боргу, що знаходиться у провадженні Красилівського районного суду і саме у такому процесуальному статусі (представник позивача) [PERSON] брав участь у справі. Заяву про допуск [PERSON] до участі у справі як особи, яка має право надавати правову допомогу, [PERSON] до суду не подавав і ухвали про допуск [PERSON] як особи, яка надає правову допомогу, суд не постановляв, а тому вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу є безпідставними. Крім цього, суд звертає увагу на те, що квитанція до прибуткового касового ордера №04 на суму 5000 грн., прийнятих від [PERSON], яка видана адвокатом [PERSON] і досліджена у судовому засіданні, містить виправлення щодо підстави отримання коштів. У квитанції виправлено дату угоди, згідно якої прийняті кошти, і неможливо достовірно встановити дійсну дату документу, на підставі якого прийнято кошти, а тому виникають обґрунтовані сумніви, щодо вказані кошти отримані підстави угоди від 10.06.2015 року. Таким чином, посилання представника позивача, що сплачені [PERSON] 5000 грн. є витратами на правову допомогу по даній справі, є безпідставними. Приймаючи до уваги розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню судом на користь позивача, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, на користь позивача також слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 3654 грн., які понесені позивачем згідно квитанції №74 від 17.06.2015 року.

Outcome: partial