Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.02.2016 року між ПАТ «Банк Юнісон» та [PERSON] укладено кредитний договір №SA-000533, відповідно до умов якого відповідачу надано споживчий кредит в розмірі 20000,00 грн., зі сплатою 20 % річних, терміном повернення до 18.02.2019 року. Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем договірні зобов'язання не виконані, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 12.06.2018 року становить 59489,23 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену вище суму та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, при подачі позову просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подавалось. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі відповідача. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що представники позивача не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2016 року між сторонами укладено кредитний договір №SA-000533, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 20000,00 грн., на строк 18.02.2019 р., а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних (п. 1.3). Позичальник сплачує банку наступні комісії: щомісячна (періодична) комісія за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, яка сплачується щомісячно в розмірі 3,00 % від суми кредиту (п. 2.5). Пунктом 4.1 договору визначено, що позичальник зобов'язується сплачувати комісійну винагороду, у розмірі передбаченому умовами договору, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання. В силу п. 7.1 договору, за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за цим договором, позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день. За невиконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених п.п. 4.1, 4.4-4.6, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100,00 грн. за кожен випадок такого невиконання (п. 7.2). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. Проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість яка станом на 12.06.2018 року становить 59489,23 грн., з яких: 6175, 77 грн. - заборгованість по кредиту, 13824,23 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 265,61 грн. - заборгованість за процентами, 9098,87 грн.- прострочена заборгованість за процентами, 16200,00 грн. - прострочена заборгованість за комісіями, 4283,38 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 3036,72 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 5404,65 грн. - пеня прострочення сплати комісії, 1 200,00 грн. - штраф (а.с. 9-12). Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України , боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 48 726,63 грн., що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 625, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved