Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 26808,00 гривень і судові витрати, посилаючись на те, що 06.07.2015 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і [PERSON] було укладено кредитний договір №150706-153721, згідно з вимогами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00 гривень, строком на 30 днів до 04.08.2015 року, зі сплатою 720 гривень процентів за користування кредитом, тобто 2 % за кожен день користування кредитом. Так як [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.07.2015 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (товариство) і [PERSON] (клієнт) було укладено кредитний договір №150706-153721, згідно з умовами якого товариство надало клієнту кредит у розмірі 1200,00 гривень, строком на 30 днів до 04.08.2015 року, зі сплатою 720 гривень процентів за користування кредитом, тобто 2 % за кожен день користування кредитом, а клієнт, у свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, на умовах і в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із заяви клієнта, умов надання і обслуговування кредитів. Відповідно до п.2.1 умов надання і обслуговування кредитів договір укладається шляхом акцепту Товариством пропозиції (оферти) Клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Згідно з видатковим касовим ордером від 06.07.2015 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» видало [PERSON] суму 1200 гривень на підставі кредитного договору №150706-153721 від 06.07.2015 року. На підставі п.3.1.1 умов надання і обслуговування кредитів клієнт зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту. Відповідно до п.п.4.1, 4.2 умов надання і обслуговування кредитів виконання зобовязань клієнта перед товариством за договором забезпечується неустойкою. У разі несвоєчасного повернення клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до клієнта застосовуються штрафні санкції згідно з п.4.3 умов. [PERSON] вимоги кредитного договору №150706-153721 від 06.07.2015 року не виконує, в обумовлені строки кредит і відсотки по ньому не сплатила Станом на 06.06.2018 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 26808,00 гривень, а саме: 1200,00 гривень заборгованість за кредитом, 720,00 гривень заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 24888,00 гривень сума пені. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №150706-153721 від 06.07.2015 року позивач надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору №150706-153721 від 06.07.2015 року, а саме не виконала в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивач просить, окрім судового збору, стягнути з відповідача комісію банка у розмірі 17,62 гривень, однак ніяких доказів на підтвердження зазначених витрат суду не надає, у звязку з чим в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial