Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по [ADDRESS] . Земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №252 від 30.07.1996 року, орієнтовною площею 1000 кв.м. Після смерті батька позивача спадщину після його смерті прийняли позивач та його мати у рівних частинах, отримали 12.06.1997 року свідоцтва про право на спадщин на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . При оформленні спадкових справ на земельну ділянку після смерті [PERSON] позивач та дружина померлого не завершили приватизацію земельної ділянки та не отримали правовстановлюючий документ та не провели державну реєстрацію права власності на землю. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті позивач, будучи власником ј житлового будинку після смерті батька, отримав також свідоцтво про право на спадщину за законом на ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] . Позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса, але в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, про що винесена державним нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 жовтня 2019 року. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушений звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була передана у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів №252 від 30.07.1996 року. Ухвалою суду від 15.11.2019 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Тростянецької міської ради Сумської області в судове не з`явився, голова Тростянецької міської ради подав до суду заяву, у якій розгляд справи просив провести без участі її представника, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с. 21). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Тростянець Сумської області (а.с. 5). Завідуючою Тростянецькою державною нотаріальною конторою [PERSON] позивачу та [PERSON] були видані 12.06.1997 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на спадкове майно у рівних частинах за кожним по ј частині житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці. Житловий будинок було зареєстровано в Охтирському МБТІ на праві особистої власності за [PERSON] у розмірі ѕ та за [PERSON] у розмірі ј частині (а.с.6, 7, 8). Після смерті матері позивач прийняв спадщину, оскільки фактично проживав з нею на момент смерті, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.10.2019 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., на 3/4 частин житловий будинок з відповідною частиною з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10, 11-12). При цьому постановою державного нотаріусу Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., від 07.10.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні оригінали документа, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.15). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. Правовідносини зі спадкування майна [PERSON] регулюються нормами ЦК України. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як установлено судом після смерті [PERSON] спадщину прийняли позивач та дружина померлого [PERSON] , та оформили свої спадкові праваа тому до них перейшли всі його права та обов`язки, які належали останньому на момент смерті. Ппісля смерті матері [PERSON] позивачу відповідно до статей 1216, 1217, 1268, 1269 ЦК України як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину після її смерті, перейшли всі її права та обов`язки, які належали останній на момент смерті, За життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №252 від 30.07.1996 року було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с.13). При вирішенні справи також враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК України). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, тобто якщо відчужується будівля і споруда, яка розташовується на земельній ділянці, що належить на праві власності, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останнім, у тому числі на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved