Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно договору позики від 29 грудня 2015 року відповідач [PERSON] отримала у кредитній спілці кредит в розмірі 10000 грн. на строк 24 місяці, інші відповідачі виступили поручителями своєчасного та повного погашення кредиту. В порушення вимог укладених договорів відповідачі до цього часу не повернули отриманий [PERSON] кредит і станом на 04.08.2017 року розмір заборгованості позичальника за договором кредиту складає 18576,37 грн. З яких 9394,52 грн. заборгованості з повернення кредиту, 9181,85 грн. заборгованості зі сплати звичайних відсотків. Тому просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку 18576,37 грн. заборгованості за договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися та не повідомили причини своєї неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на таке. За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] (позичальник) 29.12.2015 року уклали договір про надання цьому відповідачу кредиту в розмірі 10000 грн. на строк до 18 грудня 2017 року під 72% річних. За умовами вказаного договору позичальник мала щомісячно повертати позивачу отриманий кредит та сплатити відсотки за користування ним. Вказані обставини підтверджуються копією договору про надання кредиту. Згідно видаткового касового ордеру від 29.12.2015 року позичальнику було видано кредит у сумі 10000 грн. (а.с. 5) Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Уклавши 29.12.2015 року з КС «Сумська кредитна спілка» кредитний договір і отримавши грошові кошти у сумі 10000 грн., [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути їх в строк до 08.09.2015 року та сплатити 72% річних за користування кредитом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобов'язані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. Судом встановлено, що в порушення вимог Договору позичальник належним чином не виконала умови договору кредиту, допустила прострочення чергових платежів більше ніж на 1 місяць і до цього часу не повернула позивачу кредит, прострочивши виконання грошового зобовязання. Будь-яких доказів на спростування цієї суми заборгованості, відповідачами суду представлено не було, хоча положення ст.60 ЦПК України зобов'язують сторони подавати докази на підтвердження в тому числі і своїх заперечень. Будь-яких доказів належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором позичальник суду не надала. За положеннями п. 4.3.1 договору кредитодавець має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, в разі невиконання позичальником умов договору утворення заборгованості по частковому поверненню кредиту та сплаті відсотків відповідно до графіку більш ніж на один платіжний період. . За положеннями ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання у звязку з простроченням відповідачем повернення чергових платежів. Виходячи з вищезазначеного та враховуючи, що сума заборгованості підтверджується розрахунком наданим представником позивача та не спростована в ході розгляду справи, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості позичальника за тілом кредиту в сумі 9394,52 грн. Згідно п. 2.1. договору про надання кредиту, відсоток за користування кредитом є змінним. Його розмір розраховується згідно з умовами договору виходячи з базової ставки 72% річних. Відсоток нараховується на непогашену суму кредиту за кожний день її використання, але не менш чим за 30 днів. Зміна розміру відсотку відбувається у разі виникнення умов викладених у п. 2.5 Договору. З розрахунку наведеного позивачем, якій не спростований позичальником, вбачається, що розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом станом на 04.08.2017 року виходячи з базової ставки (72 % річних) становить 9181,85 грн. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином встановлено, що загальний розмір позичальника перед позивачем за даним кредитним договором становить 18576,37 грн. та складається з: 9394,52 грн. заборгованості з повернення тіла кредиту, 9181,85 грн. заборгованості зі сплати відсотків виходячи зі ставки 72 % річних. Судом встановлено, що поручителем за вказаним договором позики виступили два інші відповідачі, кожен з яких уклав з позивачем окремий договір поруки. За умовами даних договорів поруки вказані відповідачі зобовязалися нести солідарну відповідальність разом з позичальником за договором кредиту. За правовою позицією ВСУ висловленою у справі №6-255цс15: «Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Висновки судів попередніх інстанцій про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.» З урахуванням наведених вище обставин та норм закону суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог позивача. У звязку з задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в дольовому порядку (по 533,33 грн. з кожного) судові витрати понесені по справі позивачем на сплату судового збору.

Outcome: approved