Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та мотивує її тим, що 01.09.2006 року її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] : земельну ділянку площею ,0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку -0,10 г, що знаходиться в [ADDRESS] , та відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.11.2008 року є власником житлового будинку за вказаною адресою. Протягом 2020-2021 року її тітка [PERSON] , яка має наявні психічні розлади, постійно без їх дозволу стала приходити на подвір`я, користуватись житловим приміщенням, земельною ділянкою, пошкодила багаторічні рослини, в квітні 2020 року розібрала цеглу з господарського приміщення. 13.04.2021 року знову самовільно зайшла на територію домоволодіння та пошкодила паркан та обшивку пластикового вікна. Також запросила сторонніх людей з бензопилами для знищення садових дерев на території земельної ділянки. Вважає дії [PERSON] домашнім насильством у вигляді економічного та психологічного впливу. Просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , заборонивши останній наближатися на відстань 100 метрів до будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що є власністю її матері. За можливості в рамках закону в примусовому порядку направити на обстеження до лікаря-психіатра гр. [PERSON] , а за потребою на примусове лікування у зв`язку з створенням загрози для оточуючих, з боку працівників поліції взяти [PERSON] на профілактичний облік та проведення з нею профілактичної роботи. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала повністю, просить задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2021 року цивільну справу передано на розгляд до Зарічного районного суду м.Суми за підсудністю. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 27 травня 2021 року. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, заслухавши заявника, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.06.2010 року [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається з приватної земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку - 0,10 га, що знаходиться : [ADDRESS] (а.с.10-12). Як вбачається зі змісту поданої заяви про видачу обмежувального припису [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, [PERSON] є донькою [PERSON] та племінницею [PERSON] . 13.04.2021 [PERSON] зверталась до органів національної поліції із заявою з приводу незаконного проникнення [PERSON] до домоволодіння по [ADDRESS] . За результатами відпрацювання повідомлення факт незаконного проникнення не підтвердився. Встановлено, що відносини, що склались між заявницею та її рідною сестрою регулюються цивільним законодавством (а.с. 7) З довідки Охтирського ВП ГУНП в Сумській області «Про результати розгляду матеріалів ЄО Охтирського ВП від 24.04.2020 за №3160 по факту заяви [PERSON] » вбачається, що [PERSON] зверталась до органів поліції з приводу того, що її тітка - [PERSON] незаконно користується домоволодінням заявниці. Проведено профілактичну бесіду, прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення (а.с. 5,6). Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису з підстав застосування останнього по відношенню до неї психологічного та економічного насильства, яке проявляється в нанесенні шкоди майну заявниці. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - рідні брати і сестри. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п.п. 7, 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 26 вказаного закону про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] навідувалась останній раз влітку 2020 року. Будинок зачинений, у ньому ніхто не проживає, ключі знаходяться у сусідів. Факт того, що ані заявниця, ані її донька не проживають у будинку по [ADDRESS] підтверджуються також матеріалами справи. Матеріали справи не містять доказів того, що учасники справи є родичами між собою або членами сім?ї, або спільно проживають. Тобто судом не встановлено, що учасники справи є визначеними Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особами, які вчиняють чи відносно яких вчиняється домашнє насильство. Матеріали справи також не містять доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства. З довідки ст дільничного Охтирського ВП ГУНП в Сумській області Кучера В. не вбачається, що [PERSON] зверталась до органів національної поліції відносно [PERSON] , довідка складена за результатами перевірки заяви [PERSON] відносно [PERSON] . Заявниця просить заборонити [PERSON] наближатися до будинку та земельної ділянки, власником якої вона є, однак частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачене накладення заборони наближатись лише до місця проживання, навчання, роботи чи інших місць частого відвідування постраждалою особою. Судом встановлено, що заявниця не проживає за тією адресою, до якої просить заборонити [PERSON] наближатись. За поясненнями у судовому засіданні заявниця не часто відвідує будинок по [ADDRESS] , матеріали справи також не містять доказів того, що домоволодіння по [ADDRESS] є місцем частого відвідування заявниці. За таких обставин, відсутні підстави для заборони [PERSON] наближатись до будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Також заявниця просить направити на обстеження до лікаря - психіатра [PERSON] , а за потребою - на примусове лікування. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено вичерпний перелік заходів, які можуть застосовуватися відносно кривдника. Такого заходу, як направлення на обстеження до лікаря - психіатра вказаним нормативним актом не передбачено. Питання відносно психіатричного огляду, амбулаторної або стаціонарної психіатричної допомоги особі без її усвідомленої згоди не регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньоу насильству» та не можуть бути вирішені у порядку статті 350-2 ЦПК України шляхом видачі обмежувального припису. Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання [PERSON] кривдником та вжиття відносно неї заходів тимчасового обмеження прав, відсутні також підстави для взяття [PERSON] , як кривдника, на профілактичний облік та проведення з нею профілактичних робіт. З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог щодо видачі обмежувального припису, судові витрати, від яких заявник був звільнений при зверненні до суду з заявою про видачу обмежувального припису відповідно до правил ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed