Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач у травні 2015 року звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами з централізованого опалення, які надає позивач, однак перестав оплачувати за надані послуги, в звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 5 892 грн. 12 коп. Просить стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 15). Відповідач в судове засідання також не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі та просив застосувати строк позовної давності (а.с. 14). Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO] та користується послугами централізованого опалення, які надає КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради, однак, перестав оплачувати за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач за період з 01.10.2009 по 01.02.2015 заборгував по оплаті за надані послуги з опалення 5 892 грн. 12 коп., від отримання послуг не відмовлявся. Між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку (а.с. 5-6). Відповідно до вимог ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобовязаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно, в тому числі і за послуги теплопостачання. Згідно вимог ст.639 ЦПК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено з матеріалів справи, позивач в березні 2015 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості із [PERSON], та 01 квітня 2015 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті цієї заяви (а.с. 7). Тобто, починаючи з березня 2015 року, строк позовної давності переривається, а його перебіг починається заново. При цьому час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що станом на 01 березня 2015 року у відповідача існувала заборгованість в розмірі 5892 грн. 12 коп., а в межах трирічного строку, станом на 01 березня 2012 року заборгованість складала 2 271 грн. 38 коп., суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, в сумі 3 620 грн. 74 коп. Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial