Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

позивач,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Глобал Спліт», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.78770.001 від 13.12.2012 у розмірі 220928,57 грн. та судовий збір у розмірі 3313,93 грн. В обґрунтування зазначає, що між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKAPNABG.78770.001 від 13.12.2012, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 134289,00 грн. з метою придбання автомобіля. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено договір поруки РХ029031.78775.001 від 13.12.2012,\~а також\~між ПАТ\~«Всеукраїнський банк\~розвитку» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.78770.002 від 13.12.2012. 06.03.2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал спліт» укладено договір №146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого, ПАТ «ВБР» відступило ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. ТОВ «Глобал Спліт» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на 25.06.2019 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 220928,57 грн. У відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву відповідачі заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволені в повному обсязі. Зазначили, що до червня 2014 року [PERSON] належним чином виконувались умови кредитного договору. У липні 2014 року невідомі особи насильно відібрали у відповідачів автомобіль «Опель Астра» та телефони біля м. Мар`їнка та насильно повернули відповідачів до м. Донецьк, де вини були вимушені проживати до травня 2016 року. На думку відповідачів, зазначені обставини є форс-мажорними обставинами. Крім того, вказують, що їх не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором а також про інший термін повернення кредиту. Відповідачі при заміні кредитора не були ознайомлені з графіком погашення кредиту. Письмової вимоги позивача про дострокове погашення кредиту відповідачі не отримували, а тому, вважають, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Також відповідач [PERSON] у доповненнях до відзиву вказав на порушення позивачем строку позовної давності звернення до суду, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач вніс 11.06.2014. Отже перебіг строків позовної давності слід відраховувати з 11.06.2014, а не з 12.12.2019. Просив застосувати строки позовної давності при розгляді справи та відмовити позивачу у задоволені позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив про безпідставність доводів відповідачів. Вказує, що 07.03.2019 на адресу відповідачів ( [ADDRESS] ) відправлене повідомлення про відступлення права вимоги згідно Договору № 146 від 06.03.2019, проте, відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання. Щодо доводів про не ознайомлення відповідачів з графіком погашення кредиту зазначає, що з умовами кредитного договору та графіком погашення кредитного договору відповідач ознайомлювався при його укладенні. Строк позовної давності звернення позивача до суду із даним позовом не є пропущеним, а доводи відповідача з цього приводу є безпідставними. Вважає, що позивач має право на пред`явлення позову до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися. Надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відповідач [PERSON] у доповненнях до відзиву просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 13 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) укладено кредитний договір № IKAPNABG.78770.001. Відповідно до умов кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове, платне користування грошові кошти (далі кредит) в сумі 134289 грн. на придбання автомобіля Opel Astra, 2012 р.в. Пунктом 1.3. кредитного договору визначений термін користування кредитом - до 12 грудня 2019 року. Згідно з п. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 17,20 процентів річних. Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10% від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. Розрахунок та нарахування здійснюються щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначена в п. 1.2. кредитного договору. Згідно п. 2.4. кредитного договору період сплати кредиту, комісії та процентів з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Пунктами 2.7, 2.8 кредитного договору передбачено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13.12.2012 між [PERSON] (заставодавець) та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (заставодержатель) укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.78770.002, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майна автомобіль Opel Astra, білого кольору, 2012 року випуску, № шасі (кузова) [NUMBER] (п. п. 1, 35.4 договору застави). 13.12.2012 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (Кредитор), [PERSON] (Поручитель) та [PERSON] \~(Боржник) укладено договір\~поруки РХ029031.78775.001,\~предметом якого\~є надання\~поруки Поручителем\~перед Кредитором\~за виконання\~Боржником зобов`язань\~за кредитним\~договором від 13 грудня 2012 року № IKAPNABG.78770.001, згідно якого Кредитор надає Боржнику кредит в сумі 134289 грн., а Боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту в сумі 134289 грн. у строк з 13 грудня 2012 року по 12 грудня 2019 року включно, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 17,20 % річних, сплати щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10% в місяць від суми кредиту у період з 1 по 10 число кожного місяця (п. п. 1, 18, 18.1, 18.2, 18.3 договору поруки). Пунктом 6 договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з п. п. 13, 14 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. 06 березня 2019 року, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-12-22-000001-b від 12.02.2019, між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (Банк) та Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Глобал Спліт» (Новий кредитор) укладено Договір №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п. 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 (Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (Основні договори). Пунктом 2.2. договору про відступлення прав вимоги визначено, що Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надано Банку відповідно до умов Основних договорів. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти в сумі 2680940,00 грн. (п. 4.1. договору). Згідно з Додатком №1 до Договору №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06 березня 2019 року до Нового кредитора перейшли права вимоги, зокрема, до [PERSON] за Кредитним договором № IKAPNABG.78770.001 від 13.12.2012 та [PERSON] за договором поруки № РХ029031.78775.001 від 13.12.2012 на загальну суму заборгованості в розмірі 221077,04 грн., з яких 116477,43 грн. залишок по тілу кредиту, 96796,61 грн. залишок по відсотках, 7520,24 грн. залишок по комісії, 282,76 грн. залишок по пені і штрафам. Зобов`язання за вказаним договором про відступлення прав вимоги, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» з боку останнього були виконані, що підтверджується копією платіжного доручення від 05.03.2019 на суму 2680940 грн. Згідно\~зі ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст.\~628, ст.\~629 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Можливість забезпечення виконання зобов`язання укладенням договору поруки передбачено\~ст. 553 ЦК України. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, відповідно до\~ч. 1 ст. 543 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту у встановленому договором порядку. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] \~зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» станом на 06.03.2019 та Довідки ТОВ «Глобал Спліт» станом на 25.06.2019 становить 220928,57 грн., та складається з: 116477,43 грн. основна заборгованість (25042,09 грн. поточна заборгованість за кредитом, 91435,34 грн. прострочена заборгованість за кредитом), 96796,61 грн. заборгованість по відсоткам та 7654,53 грн. комісія. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, заперечуючи проти позовних вимог відповідачі стверджували, що з липня 2014 вони не мали можливості здійснювати погашення кредиту через окупацію м. Донецька, де в той час мешкали відповідачі та закриття всіх відділень ПАТ «ВБР» у м. Донецьку. В свою чергу, потрапити на підконтрольну органам державної влади України територію відповідачі змогли лише на початку травня 2016. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин зі сторони відповідачів суду не надано. Крім того, суд вважає, що тимчасова окупація м. Донецька, де за твердженням відповідачів вони мешкали, закриття банківських відділень на території м. Донецька, не можуть бути підставами для невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. Отже, вказані твердження суд не приймає через їх безпідставність. Твердження відповідачів щодо неповідомлення їх про заміну кредитора за укладеними кредитним договором та договором поруки спростовуються наданими стороною позивача доказами. Як вбачається з копій повідомлень № 434 від 06.03.2019 та № 433 від 06.03.2019, позивачем було направлено поштою на адресу відповідачів повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № IKAPNABG.78770.001 від 13.12.2012 та договором поруки № РХ029031.78775.001 від 13.12.2012. Втім, повідомлення були повернуті з поштового відділення з приміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, заперечення відповідачів про неповідомлення їх про заміну кредитора не впливає на дійсність права вимоги чи недійсність відступлення права вимоги, оскільки відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Визначаючи початок перебігу строку позовної давності, суд виходить з того, що відповідач здійснив останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором 11.06.2014. Згідно встановленого графіку погашення заборгованості відповідач повинен був здійснити наступний щомісячний платіж до 10.07.2014, тому з 11.07.2014 розпочався перебіг строку позовної давності. Позивач звернуся до суду 08.07.2019, що вбачається зі штампа поштового відділення, оскільки позовна заява надійшла до суду поштою. Відповідно до ч. 1 ст.\~259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з копії укладеного кредитного договору № IKAPNABG.78770.001 від 13.12.2012 (п. 8.6 договору), сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років. Таким чином, позовна давність за укладеним кредитним договором була збільшена за домовленістю сторін договору до 10 років. Тому, строк позовної давності за вказаним кредитним договором не є пропущеним. Щодо тверджень відповідачів на передчасність звернення позивача до суду із позовом через відсутність направлення зі сторони позивача повідомлення про дострокове повернення кредитних коштів суд зазначає наступне. Як вбачається з копії кредитного договору від 13.12.2012, відповідач [PERSON] отримав кредит на придбання автомобіля, тому вказаний кредит є споживчим, у зв`язку із чим на правовідносини, які виникли у сторін поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинною на час укладення кредитного договору. Згідно ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону № 5463-VI станом на 02.12.2012, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно п.п. а) п. 3.1.11 кредитного договору, при порушенні Позичальником зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. порушення цільового використання коштів, Банк, на власний розсуд, має право змінити умови договору зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та/або процентів за його використання, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. З розрахунку заборгованості та графіку погашення кредиту, вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в повному обсязі достроково. У відзиві на позов, відповідачі заперечували щодо надсилання їм зі сторони позивача повідомлень про дострокове погашення кредиту. Разом з тим, представником позивача, у відповіді на відзив жодним чином не були спростовані вказані твердження відповідачів. Доказів надсилання на адресу відповідачів повідомлень про дострокове погашення кредиту, що передбачено п.п. а) п. 3.1.11 кредитного договору та ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону № 5463-VI станом на 02.12.2012, зі сторони позивача або первісного кредитора ПАТ «ВБР» суду представником позивача не надано. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині дострокового стягнення суми боргу за кредитом (поточної заборгованості за кредитом у розмірі 25042,09 грн.) є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачам вимог про дострокове повернення кредитних коштів, за договором споживчого кредиту, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 195886,48 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в частковому порядку суму судового збору у розмірі 2938,30 грн., тобто по 1469,15 грн.

Outcome: partial