Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Свої вимоги мотивувало тим, що 01 серпня 2019 року між позивачем та [PERSON] укладений договір страхування №324/19-Т/В, відповідно до умов якого страховик взяв зобов`язання щодо компенсації пошкоджень або знищення автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП. 04 вересня 2019 року в м. Вінниця по вул. Чорновола сталася ДТП за участі автомобіля «Opel Astra», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП сталося внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] . Позивач, відповідно до умов договору страхування, відшкодував [PERSON] 520 000,00 грн у порядку виплати різниці між ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП (1000000,00 грн) та вартістю автомобіля в пошкодженому стані (430000,00 грн), адже автомобіль є фізично знищеним, з врахуванням розміру франшизи в 50000,00 грн. З посиланням на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач вважає про наявне право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки. Одночасно позивач зазначає, що такою особою є, зокрема і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», адже цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована цим страховиком. Наразі ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» здійснило страхове відшкодування на рахунок позивача в розмірі 98000,00 грн у межах ліміту відповідальності (з врахуванням розміру франшизи в 2000,00 грн). Таким чином невиплаченою сумою є 422000,00 грн (520000,00 грн - 98000,00 грн), яка має бути відшкодована відповідачем. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 422000,00 грн майнової шкоди та 6330,00 грн сплаченого судового збору (а. с. 1-3). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб (а. с. 73). Відповідач [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим положеннями ст.178 ЦПК України, та 16 жовтня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, адже позивачем не надано жодного доказу щодо наявності його вини зі спричинення шкоди. Одночасно вказав, що відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, при цьому вина у скоєнні ДТП не встановлювалась. Також відповідач вважає, що звіт про вартість матеріального збитку від 04 жовтня 2019 року є неналежним та недопустимим доказом, адже не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України. Крім того відповідач вважає, що в силу положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач може просити лише стягнення понесених фактичних витрат, а не розмір виплаченого страхового відшкодування. За наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 78-85). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. До участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а. с. 118). Представник третьої особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скористався правом, передбаченим положеннями ст. 181 ЦПК України, та 15 лютого 2021 року до суду подав пояснення щодо позовної заяви в якому зазначив, що 07 листопада 2018 року між позивачем та третьою особою укладено договір про порядок взаємного врегулювання вимог щодо швидкого врегулювання виплат і страхових відшкодувань у порядку регресу. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №ЕР/169069821. Третя особа, не очікуючи постанови про визнання [PERSON] винним у ДТП, що відбулось 04 вересня 2019 року, задовольнило заяву ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача. Надалі третій особі з судового рішення у справі №127/28897/19 стало відомо про відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, а тому відпали підстави для здійснення страхового відшкодування. Заява ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» про повернення виплаченого страхового відшкодування досі не задоволена. За наведених обставин представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 185-187). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2021 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд витребував матеріали кримінального провадження та адміністративної справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року суд відмовив в задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ №127/206663/20 та №127/29504/20 ( а. с.207). Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» Сакун А. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Крім того, в письмових поясненнях від 17 листопада 2020 року додатково зазначила, що 04 вересня 2019 року [PERSON] порушив п. 1.5, 13.1 ПДР України та здійснив зіткнення в автомобілем «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок первинного зіткнення автомобілів, транспортний засіб «Nissan Primera» в некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» під керуванням [PERSON] 26 вересня 2019 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За результатом проведення слідчих дій встановлено, що безпосередньою причиною ДТП є порушення [PERSON] вимог п. 1.5 та п. 13.1 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку із наслідками даної ДТП. Представник позивача вважає, що закриття Вінницьким апеляційним судом в постанові від 15 січня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. Також звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження не означає відсутності вини для цивільно-правової відповідальності (а. с. 107-110). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Педина О.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства, про причини неявки суд не повідомив. Наразі, в поясненнях третьої особи від 15 лютого 2021 року (а. с. 185-187) просив розгляд справи провести без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Tiguan», 2018 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу сер. [NUMBER] від 01 серпня 2018 року (а. с. 24). 01 серпня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладений договір страхування наземного транспорту №324/19-Т/В, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та майном, зазначеним у розділі 5, 6 цього Договору. Відповідно до розділу 5 договору від 01 серпня 2019 року застрахованим майном є транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», 2018 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Страховими ризиками визначено викрадення транспортного засобу, збитки внаслідок ДТП та збитки внаслідок інших подій. Загальна страхова сума становить 1000000,00 грн. Розмір франшизи у випадку повної загибелі ТЗ становить 50000,00 грн. Строк дії договору - з 03 серпня 2019 року по 02 серпня 2020 року. Крім того, відповідно до п. 22.1 Договору, страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання подій за страховими ризиками, що наведені в п. 22.2 договору. Відповідно до п. 22.2 договору, збитки внаслідок ДТП будь-які пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до п. 25.3.2 договору розмір завданих збитків визначається страховиком, зокрема і на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза, тощо). Відповідно до п.31.5 договору, повна загибель ТЗ (знищення ТЗ) випадок коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладання договору або перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ (а. с. 5-9). Як слідує з матеріалів справи, 04 вересня 2019 року о 17 год. 25 хв. у м. Вінниця по вул. Чорновола, 5 відбулася ДТП за участі автомобіля «Opel Astra», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», водія [PERSON] СК «ПЗУ Україна», водія [PERSON] - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (а. с. 49-53). 05 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування щодо транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] (а. с. 54-55). Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 26 вересня 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019020010001876 від 04 вересня 2019 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначеною постановою підтверджено обставини дорожньо-транспортної пригоди 04 вересня 2019 року, а також вказано, що [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого з необережності допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок первинного зіткнення автомобілів, транспортний засіб «Nissan Primera» в некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху де відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» під керуванням [PERSON] . За твердженням слідчого, безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] п. 1.5, 13.1 ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку із наслідками ДТП (а. с. 111-112). 02 жовтня 2019 року позивачем проведений розрахунок страхового відшкодування за договором страхування від 01 серпня 2019 року №324/19-Т/В відповідно до якого вартість придатних залишків транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , становить 430000,00 грн (шляхом визначення попиту та пропозиції через онлайн-аукціон), безумовна франшиза становить 50000,00 грн, а страхове відшкодування становить 520000,00 грн (1000000,00 430000,00 50000,00) (а. с. 12). Позивачем також замовлена оцінка вартості матеріального збитку та відповідно до звіту №09-19-М172 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , від 04 жовтня 2019 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження складає 655384,76 грн (з ПДВ) (а. с. 14-48). Відповідно до страхового акту №006.01429319-3 від 09 жовтня 2019 року, затвердженого головою правління ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», розмір виплати страхового відшкодування за страховою подією від 04 вересня 2019 року відповідно до договору страхування від 01 серпня 2019 року № 324/19-Т/В на користь [PERSON] становить 520000,00 грн (а. с. 11). 10 жовтня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] відповідно до акту від 09 жовтня 2019 року №006.01429319-3 в розмірі 520000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 10 жовтня 2019 року № 58636565 (а. с. 13). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року (справа №127/28897/19) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 59-60). Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року задоволена апеляційна скарга [PERSON] , постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року у справі №127/28897/19 скасована. Провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Суд апеляційної інстанції, скасував постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції всіх обставин справи та при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] дійшов висновку про закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, на час розгляду справи, й закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Одночасно суд апеляційної інстанції зазначив, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною. При цьому суд не з`ясовував та не встановлював вину чи невинуватість особи (а. с. 62-65). 28 листопада 2019 року ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило відшкодування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» згідно страхового акту №190000261451 від 21 листопада 2019 року та претензії №181019/51075 в розмірі 98000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 28 листопада 2019 року № ЗР104168 (а. с. 56). 19 грудня 2019 року ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» із заявою про повернення виплаченого страхового відшкодування, здійсненого 28 листопада 2019 року в розмірі 98000,00 грн, на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року, якою провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 92). Звертаючись до суду із даним позовом, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» вважає наявними підстави для стягнення з [PERSON] в порядку регресу 422000,00 грн розміру невиплаченої частини, сплаченого [PERSON] страхового відшкодування за договором від 01 серпня 2019 року №324/19-Т/В. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором майнового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши виплату страхового відшкодування у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. При цьому суд звертає увагу, що сума виплаченого страхового відшкодування, визначена відповідно до умов договору майнового страхування, є меншою чим визначений згідно звіту розмір матеріальної шкоди. Разом із тим, аналіз положень ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Враховуючи положення ст. 1188 ЦК України підставою виникнення зобов`язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку, а також вина зазначеної особи. Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (ч. 6 ст. 82 ЦПК чинної редакції) при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 89 ЦПК України. Як установлено судом постановою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року скасовано у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції всіх обставин справи, провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на зазначену постанову суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд встановив, що за даними протоколу про адміністративне правопорушення 04 вересня 2019 року о 17.25 год. водій [PERSON] у м. Вінниці в напрямку вул. Київська, по проїзній частині вул. Чорновола, в районі заїзду до прилеглої території до будинку №5, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обставновки, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля марки «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , який неконтрольовано виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся з автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів; суд не з`ясовував та не встановлював вину чи невинуватість особи. Вказаний процесуальний документ постанова апеляційного суду, інші досліджені судом матеріали, в тому числі й матеріали кримінального провадження №12019020010001876 відносно [PERSON] та матеріали справи про адміністративне правопорушення (127/28897/19) щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не дають можливості зробити висновок про наявність вини відповідача у скоєнні цього ДТП, оскільки для встановлення вини відповідача необхідна наявність прямого причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача і зіткненням автомобілів. Посилання позивача на вказану постанову суд вважає необґрунтованим, зважаючи, що суд, хоча і закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, однак не встановлював наявність вини чи її відсутність, про що вказано в самій постанові. Що ж до постанови слідчого про закриття кримінального провадження, то з огляду на положення положень ст. 78 ЦПК України сама лише ця постанова не є допустимим доказом вини особи та причинного зв`язку між діями особи та завданою шкодою. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем ні в усній, ні в письмовій формі не заявлялось клопотання про призначення автотехнічної експертизи, висновок за результатами проведення якої дав би можливість встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та ДТП, не містять його й матеріали кримінального провадження та адміністративної справи. За положенням ч.3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Суд призначає експертизу у справі за умови, що стороною не надавався відповідний висновок із відповідних питань. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 13 ЦПК України). За наведеного суд дійшов висновку, що позивачем не доведена обставина наявності в діях [PERSON] вини у спричиненні ДТП, яка відбулася 04 вересня 2019 року, що в свою чергу виключає можливість стягнути з останнього на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» розмір виплаченого страхового відшкодування. На\~підставі викладеного,\~

Outcome: dismissed