Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Представник [PERSON] за договором адвокат [PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог Косоньська сільська рада Берегівського району, про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії з реєстрації права власності на земельну ділянку. Позов мотивований тим, що у власності позивача перебувала у земельна ділянка площею 2,97 га, розташована на території Косоньської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту. Згодом вона була відчужена на користь [PERSON] Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.12.2011 року державний акт, оформлений [PERSON] на вказану земельну ділянку, визнано недійсним. Цим судовим рішенням констатовано неправомірність відчуження позивачем належної йому на праві приватної власноності земельної ділянки. Однак суд при винесенні цього рішення не поновив за позивачем право власності на належну йому земельну ділянку. Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2012 року управління Держкомзему в м.Берегово та Берегівському районі було зобов'язано виготовити позивачу новий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Питання визнання права власності знову вирішено не було. Державний акт позивачу так і не було виготовлено, а згідно нового законодавства, підставою для реєстрації земельної ділянки є рішення про визнання права власності на неї. Тому представник позивача і просила у позові визнати право власності на описану земельну ділянку та зобов'язати реєстраційну службу здійснити відповідну державну реєстрацію. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Від відповідача реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області до суду надійшов лист, відповідно до якого не заперечили проти заявлених вимог і просили розглянути справу без їх участі на розсуд суду; у судове засідання також не з'явилися. Представник третьої особи виконавчого комітету Косоньської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, просили позов задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.12.2011 року у справі № 2-734/11 визнано недійсним державний акт № 546548, оформлений [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,9656 га, розташовану за межами населеного пункту с.Косонь Берегівського району, що раніше належала позивачу на підставі відповідного правовстановлюючого документу (державного акту на право приватної власності на землю). Цим судовим рішенням констатовано неправомірність відчуження позивачем належної йому на праві приватної власноності земельної ділянки, оскільки така мала та має стасус землі сільськогосподарського призначення і щодо неї діяв та діє мораторій в силу п. 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України. Разом з тим, суд при винесенні вищевказаного судового рішення не поновив за позивачем право власності на належну йому земельну ділянку. Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2012 року, винесеною у цивільній справі №701/2047/12, управління Держкомзему в м.Берегово та Берегівському районі було зобов'язано виготовити позивачу [PERSON] новий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,97 га, розташовану на території Косоньської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту, яка була виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення позачергової сесії 23 скликання Косоньської сільської ради Берегівського району від 05.05.2000 року, згідно з первісно виданим державним актом серії ЗК-ІІІ №017035. Однак, незважаючи на те, що суд зобов'язав видати в користь позивача державний акт на спірну земельну ділянку як документ правовстановлюючого характеру, питання визнання права власності на неї суд у вищезазначеному судовому рішенні не вирішив. Разом з тим, наведені судові рішення набрали законної сили, а відтак в силу ч.1 статті 14 ЦПК України є обов'язковими до урахування обставин, ними встановленими, та мають преюдиційне значення для суду щодо безспірності таких обставин (п.3 стаття 61 ЦПК України). Тобто безспірними є висновки суду про видачу позивачу державного акту на відповідну земельну ділянку, що є похідним від висновку - визнання права власності на цю земельну ділянку. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру, виданим 05.04.2013 року управлінням Держземагенства у Берегівському районі, визначено адміністративно-територіальну одиницю розташування земельної ділянки, що є предметом позовних вимог, а саме, що така знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району, за межами населеного пункту. Про відсутність у позивача нового державного акту на землю, що підлягав видачі по факту винесення судовою інстанцією відповідного судового рішення, свідчить лист Міськрайонного управління Держкомзему у м.Берегово і Берегівському районі Закарпатської області від 30.07.2012 року. Ураховуючи те, що позивачу у строк до 01 січня 2013 року не виготовлено та відповідно позивачем не одержано державний акт про право власності на земельну ділянку, підставою для проведення державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є «рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку». Вказана правова позиція висловлена Державною реєстраційною службою України у інформаційному листі від 06.08.2013 року за № 2950/05-15-13: «рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку (у разі неодержання власником державного акта про право власності на земельну ділянку до 01 січня 2013 року) є підставою для проведення державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно». Отже, в силу ст.16 ЦК України, право власності позивача на вищевказану земельну ділянку підлягає поновленню шляхом визнання за позивачем такого права в судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Згідно з ч.2 статті 373 ЦК України, право власностi на землю (земельну дiлянку) набувається i здiйснюється вiдповiдно до закону. В силу ст. 125 Земельного кодексу України, право власностi на земельну дiлянку, а також право постiйного користування та право оренди земельної дiлянки виникають з моменту державної реєстрацiї цих прав. Підпунктом а) пункту 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Outcome: approved