Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. 06.03.2012 між стягувачем та боржником [PERSON] було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої боржник зобов'язався добровільно сплачувати заборгованість за встановленим сторонами графіком. 01.09.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» та ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» було укладено договір про відступлення прав вимоги та зміни сторін у зобов'язанні, відповідно до якого банк передав новому кредитору права вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] За договором №12/10-3 відступлення права вимоги у зобов'язанні від 12.09.2014, права вимоги за кредитним договором №39.1.07/ІЖ-1 від 07.12.2007 були відступлені ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-МЕНЕДЖМЕНТ» і за договором від 23.03.2016 право вимоги було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів». В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов визнаної судом мирової угоди, останнє погашення по якій відбулось 18.08.2015, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1265211,08 грн., три проценти річних в розмірі 74427,57 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що оскільки кредитні кошти позичальнику за кредитним договором надавались в іноземній валюті, інфляційне збільшення на таке зобов'язання не нараховується. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 07.12.2007 між ТОВ «КБ «АКТИВ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 530000 доларів США терміном пор 06.12.2032. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2010 з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. 06.03.2012 між стягувачем та боржником [PERSON] було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої боржник зобов'язався добровільно сплачувати заборгованість за встановленим сторонами графіком. Зазначена мирова угода була визнана ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2012. 01.09.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» та ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» було укладено договір про відступлення прав вимоги та зміни сторін у зобов'язанні, відповідно до якого банк передав новому кредитору права вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] За договором №12/10-3 відступлення права вимоги у зобов'язанні від 12.09.2014, права вимоги за кредитним договором №39.1.07/ІЖ-1 від 07.12.2007 були відступлені ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-МЕНЕДЖМЕНТ» і за договором від 23.03.2016 право вимоги було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів». В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов визнаної судом мирової угоди, останнє погашення по якій відбулось 18.08.2015, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1265211,08 грн., три проценти річних в розмірі 74427,57 грн., відповідно до положень ст.625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, зобов'язання у сторін виникли по кредитному договору в іноземній валюті - доларах США. Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання» визначено, що вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги. При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в ухвалі ВСУ у справі №6-5426св08 від 27.05.2009, рішенні ВСУ від 28.03.2012 у справі №6-36736вов10, постанові ВСУ від 18.05.2016 у справі №6-474цс16. Посилання представника позивача про стягнення боргу за рішеннями судів у гривні, що є підставою для нарахування інфляційних втрат не може бути прийнято судом до уваги, оскільки грошовою одиницею кредитного договору, на підставі якого у сторін виникли зобов'язання, є іноземна валюта. З огляду на зазначене, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1265211,08 грн. задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги про стягнення трьох процентів річних за порушення виконання грошового зобов'язання, то зазначена вимога є обґрунтованою, заявлений позивачем розмір стягнення перевірений судом та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial