Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач, ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» заборгованість, пеню, штраф та три відсотки річних на загальну суму 83 152,42 гривень, яка складається із: 63 411,57 грн. - заборгованість зі сплати лізингових платежів (винагорода лізингодавця); 787,37 грн. - 3 % річних; 9 441,84 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за увесь період прострочення; 9 511,64 грн. - сума штрафів у розмірі 15% по кожному платежу, за прострочення платежів на строк більше ніж 20 днів; вирішити питання про відшкодування позивачу судових витрат у справі у розмірі 1 921,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.04.2017 між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №91-01/03/17-В до Генерального договору №91 від 13.04.2017. Свої зобов`язання позивач (лізингодавець) виконав в повному обсязі, а саме придбав автомобіль MINI COOPER, 2015 року випуску, та передав його у користування відповідачу (лізингоодержувач) на підставі акту приймання-передачі від 14.04.2017. Згідно ст. 2 Генерального договору відповідач повинен сплачувати лізингові платежі, які складаються з поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості предметів лізингу та винагороду (комісію) лізингодавця, в порядку, строки та у розмірі згідно графіками внесення лізингових платежів, з урахуванням суми курсової різниці відповідно до п.2.6 загальних умов договорів. Відповідач здійснював оплату щомісячних платежів, але з серпня 2018 року припинив виконувати зобов`язання по оплаті згідно договору фінансового лізингу в повному обсязі, продовжуючи незаконно експлуатувати предмет лізингу на безоплатній основі, чим порушив зобов`язання щодо сплати платежів, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, котра не була погашена відповідачем добровільно. Відповідно до п.7.2 генерального договору, в межах застосування оперативно-господарської санкції 26.10.2018 лізингодавець скористався своїм правом на тимчасове обмеження права користування (володіння) предметом лізингу лізингоодержувача, шляхом тимчасового вилучення майна, що підтверджується актом тимчасового вилучення майна від 26.10.2018. 16 квітня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 62). Відповідач [PERSON] копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 68). Представник позивача ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 20.05.2019 (а.с. 67). Будь-яких заяв по суті позовної заяви від учасників справи не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.04.2017 між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та [PERSON] були укладені Генеральний договір фінансового лізингу № 91-В від 13.04.2017, Договір фінансового лізингу № 91-01/03/17-В до Генерального договору фінансового лізингу № 91-В від 13.04.2017, Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу № 91-01/03/17-В від 13.04.2017 Графік внесення лізингових платежів та Додаток № 2 до Договору фінансового лізингу № 91-01/03/17-В від 13.04.2017 Специфікація (а.с. 8-25). Відповідно до п.1.1. Генерального договору Лізингодавець, ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно (далі - Предмети лізингу), найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікацїі (Додаток № 2 до Договору), а Лізингоодержувач, [PERSON] , зобов`язався прийняти Предмет лізингу та сплачувати щомісячно лізингові платежі, які складаються з вартості предмету лізингу та винагороди Лізингодавця з урахуванням коригування валюти у відповідності до п. 2.6 Генерального договору, згідно Графіку сплати лізингових платежів до кінця строку Договору до повної виплати усієї суми вартості Предмета лізингу та винагороди Лізингодавця. Свої зобов`язання позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме: автомобіль б/у MINI COOPER, 2015 року випуску, шасі № [NUMBER] ; двигун № F388H120, реєстраційний номер [NUMBER] та передав його у користування відповідачу на підставі Акту приймання-передачі від 14.04.2017 (а.с. 26). Відповідно до п. 2.2 Генерального договору сума лізингових платежів за користування Предметом лізингу зазначається у відповідному Договорі і може змінюватися відповідно до умов цього Генерального договору. Порядок, розмір і терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів певного Предмета лізингу встановлюється в Графіку платежів, який зазначається у відповідному Договорі. За п. 2.4 Генерального договору всі чергові лізингові платежі за користування певним Предметом лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до Графіка платежів відповідного Договору. У п. 2.6 Генерального договору встановлено узгоджене сторонами коригування курсу валют, у відповідності до якого відповідач здійснював оплату щомісячних лізингових платежів, але з серпня 2018 року припинив виконувати зобов`язання по оплаті згідно договору фінансового лізингу в повному обсязі, продовжуючи експлуатувати Предмет лізингу не безоплатній основі (а.с. 27-32). Відповідно до п. 7.2 Генерального договору, в межах застосування оперативно-господарської санкції 26.10.2018 Лізингодавець скористався своїм правом на тимчасове обмеження права користування (володіння) Предметом лізингу Лізингоодержувача, шляхом тимчасового вилучення майна, що підтверджується Актом тимчасового вилучення майна (в межах застосування оперативно-господарських санкцій) від 26.10.2018 (а.с. 33). З метою врегулювання спору в досудовому порядку, Позивачем на адресу Відповідача було направлено Досудову вимогу про стягнення заборгованості вих. № УФ-16124 від 04.01.2019 (а.с. 34-36). Пунктом 7.2 Генерального договору сторони узгодили, що коли відносно Предмета лізингу застосовано оперативно-господарські санкції, та Лізингодавець на підставах, передбачених статтею 11 Генерального договору, приймає рішення про відмову від відповідного Договору фінансового лізингу та/або Генерального договору (його розірвання), Договір вважатиметься розірваним, а Предмет лізингу таким, що повернутий з лізингу з дати направлення відповідного повідомлення про відмову від Договору. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору щодо своєчасної сплати лізингових платежів, а саме прострочення платежу більше 30 днів, позивачем на адресу відповідача направлено Повідомлення від 28.01.2019 № УФ-16661 про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу та Акт повернення (вилучення) майна з фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № 91-01/03/17-В від 13.04.2017 в зв`язку з відмовою (розірванням) за ініціативою Лізингодавця від 28.01.2019, що відповідає п. 11.4 Генерального договору (а.с. 37-40). Станом на 29.03.2019 за Договором № 91-01/03/17-В від 13.04.2017 у відповідача перед позивачем існує прострочена непогашена заборгованість на загальну суму 83 152,42 грн, з яких: 63 411,57 - заборгованість зі сплати лізингових платежів (а.с. 41); 9 441,84 грн - пеня; 9 511,64 грн - штраф; 787,37 грн - 3% річних, що виникла через порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасної сплати платежів за Генеральним договором фінансового лізингу та відповідного Договору фінансового лізингу до нього, за період з 14.08.2018 по 29.03.2019. Сума заборгованості, що перевірена судом, підтверджується розрахунком, наведеним у позові, довідкою ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» № б/н від 29.03.2019 (а.с. 41), а також іншими письмовими доказами, долученими до позовної заяви. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором фінансового лізингу, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити но користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, а також ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ст. 6 вказаного Закону істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізинг у (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а ст. 16 Закону встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. За приписами ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має, серед іншого, право: стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість та вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору фінансового лізингу від 13.04.2017 та Генерального договору фінансового лізингу від 13.04.2017, у нього виникла прострочена непогашена заборгованість на загальну суму 83 152,42 грн перед позивачем та на момент розгляду справи доказів погашення лізингових платежів та сплати відповідачем комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Відповідно до ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних, штрафу та пені на загальну суму 83 152,42 грн, яка складається із: 63 411,57 грн. - заборгованість зі сплати лізингових платежів (винагорода лізингодавця); 787,37 грн. - 3 % річних; 9 441,84 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за увесь період прострочення; 9 511,64 грн. - сума штрафів у розмірі 15% по кожному платежу, за прострочення платежів на строк більше ніж 20 днів, оскільки відповідач, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, порушив виконання умов договору фінансового лізингу №91-01/03/17-В до Генерального договору №91 від 13.04.2017 та норми діючого законодавства. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, що сплачений ним 29.03.2019 та підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 7). Враховуючи наведене та

Outcome: approved