Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач у січні 2014 р. звернувся до суду зі вказаним позовом, просячи стягнути на його користь з відповідача 426,79 грн. посилаючись на те, що, відповідач зареєстрований в квартирі, що знаходиться в приватній власності за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг, які надаються позивачем, а саме з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з відкриттям фінансово - особового рахунку на ім'я споживача, що свідчить про наявність фактичних договірних відносин між позивачем і відповідачем. Але відповідач своєчасно та в повному обсязі за надану послугу не сплачує, в результаті станом на 01.01.2014 р. за період з лютого 2009 р. утворилася заборгованість. Позивачем було надано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, але виданий судом наказ було скасовано судом за заявою боржника - відповідача. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позову. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та текст заперечень проти позову, в яких зазначив, що до правовідносин, які виникли між ним і позивачем повинна застосовуватися позовна давність в 3 роки, так як заборгованість виникла до листопада 2010 р., тобто за межами строку позовної давності. Тому просить в позові відмовити Дослідивши матеріали справи - докази: особовий рахунок [NUMBER] станом на 23.01.2014 р. на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; копію ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.09.2011 р. про скасування судового наказу від 27.05.2011 р. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь КП «ЖЕО № 14» (а.с. 4-11, 13), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], що знаходиться на балансі та обслуговуванні позивача, що надає відповідачу послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, а відповідач користується наданими послугами, не оспорюючи цього. Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права та обов'язки споживача та виконавця у сфері житлово - комунальних послуг. У період з лютого 2009 р. до 01.01.2014 р. позивачем надавалася вказана послуга, але відповідачем її оплата проводилася несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 426,79 грн. з її оплати. Тобто, відповідачем який отримує комунальні послуги, порушено обов'язок по оплаті житлово - комунальних послуг, плата за які нараховується щомісячно, що є порушенням з його сторони вимог п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язань лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем докази, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про невиконання відповідачем свого обов'язку споживача з оплати отриманих житлово - комунальних послуг у місячний строк з часу нарахування плати за них позивачем і наявність в цьому вини відповідача, що ним самим не оспорюється. Тобто, судом встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання оплати в грошовому еквіваленті за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 426, 79 грн.. Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим. Так судом також було встановлено обставину, що позивач позов до суду надав 31.01.2014 р. дотримуючись положень ч. 3 ст. 118 ЦПК України після скасування 13.09.2011 р. судом судового наказу виданого 27.05.2011р. за його заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Тобто, позивач мав передбачене ст. 257 ЦК України право на стягнення за судовим наказом заборгованості за період мінімум за 3 роки до видачі судового наказу, а саме з 01.04.2008 р., так як суду невідома точна дата подачі цієї заяви до суду. Відповідно до ст. ст. 260, 264 ЦК України, останнім днем звернення з позовом до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.04.2008 р., так як перебіг позовної давності було перервано зверненням до суду з заявою про видачу судового наказу, є 14.09.2014 р.. Тобто позивачем було дотримано вимог ЦК України при зверненні до суду з вимогою про стягнення заборгованості, що утворилася з пізнішої дати, а саме з лютого 2009 р.. Відповідно відсутні підстави про застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України та про відмову в позові, за заявою відповідача, так як позовна давність не спливла. На підставі викладеного, та ст. ст. 614, 260, 264, ч. 4 ст. 267 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»,

Outcome: approved