overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач яка діє в інтересах свого сина [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту народження. Обгрунтовуючи позовні вимоги з урахуванням уточнення позовних вимог, зазначила, що з метою отримання паспорту [PERSON] звернувшись до Броварського районного відділу управління ДМС України в Київській області отримала відповідь про те, що свідоцтво про народження її сина [PERSON] видане Державною адміністрацією с. Гліноє Григоріопольського району Придністровської Молдавської Республіки вважається неконституційним та не може бути визнане на території України. Відділом ДРАЦС Броваського міського РУЮ заявнику також відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини. Тому вимушена звернутися до суду з встановленням факту народження свого сина [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник третьої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського МРУЮ у Київській області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Суд заслухавши позивача, представника позивача, третю особу, розглянувши матеріали заяви, оцінивши досліджені по справі докази, приходить до наступного. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з свідоцтва про народження місце реєстрації Державна адміністрація с.Гліноє Григоріопольського р-ну [PERSON] народився 07.02.2000 року. Батьками в зазначеному свідоцтві значиться [PERSON] та [PERSON]. Листом від 25.02.2016 року № 1041 Управління ДМС України в Київській області Броварський районний відділ відмовив заявнику у видачі паспорта, оскільки свідоцтво про народження її сина видане самопроголошеною Придніпровською Республікою та вважається неконституційним. У відповідності з п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Враховуючи той факт, що зареєструвати факт народження свого сина заявник в позасудовому порядку не може, оскільки місце народження [PERSON] є територією самопроголошеної Придністровської Республіки та документи видані на цій території вважаються неконституційними, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, 09.09.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з зазначеним позовом до відповідача в якому зазначає, що 09 вересня 2008 року зареєстровано її шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем припинено, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, в зв'язку з чим вважає подальше спільне проживання неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. Відповідач повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності - суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши позовну заяву, дослідивши надані докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 86. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 27.03.2009 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини та спільне проживання подружжя припинені, що свідчить про небажання сторін зберегти сім'ю, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто встановлена наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ч.2 ст.112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд визнає вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, 25.08.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з зазначеним позовом до відповідача в якому зазначає, що 03 липня 1995 року зареєстровано її шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання з відповідачем припинено з 2010 року, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, в зв'язку з чим вважає подальше спільне проживання неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та визнання позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши позовну заяву, дослідивши надані докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 1995 року Старотроянівською сільською радою народних депутатів Кілійського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 08. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини та спільне проживання подружжя припинені, що свідчить про небажання сторін зберегти сім'ю, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто встановлена наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ч.2 ст.112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача з вимогою стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що 07 квітня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем. Відповідач не вживає жодних дій для утримання дитини, не надає матеріальну допомогу, не приймає участь у її вихованні. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заву про розгляд справи без його та визнання позовних вимог. Дослідивши позовну заяву та \~наявні \~докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кілійського районного суду від 29.04.2015 року розірвано. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 252310, виданого виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області 10.02.2011 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської Області №915 від 12.08.2015 року дитина проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Обставини справи свідчать про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших зобовязань щодо сплати аліментів немає, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів судом не встановлено, тому суд вважає за можливе позов задовольнити. Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~позивач,\~яка проживає\~за адресою:\~[INFO]\~\~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб між\~нею та\~відповідачем,\~зареєстрований 29.04.2006\~у Красноїльській\~сільській раді\~Верховинського району\~Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№2.\~ У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - Роман, [INFO] та Вікторія, [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття любові, причиною чого стала зрада чоловіка. На даний час, вони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки сім'я остаточно припинила своє існування, шлюб існує формально. А тому просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 08.08.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено її до розгляду зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 29.10.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив. Про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.У встановлений строк відзиву на позов не подав. А тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.12.2018 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення . \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. \~ \~ \~ \~Позивач категорично заперечила можливість відновлення подружніх відносин та збереження сім'ї, переконана, що примирення між ними неможливе внаслідок глибого конфлікту, що виник між ними. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач, яка являється громадянкою США, 16.09.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 10.07.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1296, - розірвати. В судове засідання сторони не зявилися. До суду електронною поштою надійшла письмова заява від позивачки, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивачки, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2012 року. Їх шлюб зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1296. Від спільного проживання подружжя спільних дітей не має. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з травня 2014 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сімя фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач, як власник квартири, звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач продовжує бути зареєстрованим, за адресою: м. Суми, вул. М.Вовчок, б. 13, кв. 52, хоча не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин більше року, комунальні послуги не сплачує. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з довідкою з місця проживання в даній квартирі зареєстрований відповідач (а.с.5). Квартира за адресою м. Суми, вул. М.Вовчок, б. 13, кв. 52, належить позивачу на праві власності (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач добровільно забрав свої речі та виїхав з квартири, і більше року в ній не проживає без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, але не знімається з реєстрації за місцем проживання. Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Суд дійшов висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 52 в будинку № 13 по вул. М.Вовчок в м. Суми, із зняттям його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач як заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів по даній справі шляхом витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. ([ADDRESS]) копію договору дарування земельної ділянки (адреса: [ADDRESS] загальною площею 0,1533 га, кадастровий № [NUMBER]), укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), посвідчений 14.12.2015 р., серія та № [NUMBER]; витребування у РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МВС в м. Києві (вул. Інститутська 29а, м. Київ, 01021) інформацію щодо інформацію про реквізити (дата, номер, ким посвідчений, або на якій біржі укладений) правочину щодо відчуження [PERSON] автомобілю [NUMBER] 2006 р.в., об'єм 2798 см3; витребувати у РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МВС в м. Києві (вул. Інститутська, 29а, м. Київ, 01021) копію документу (за наявності), згідно яких [PERSON] здійснив відчуження автомобілю [NUMBER] 2006 р.в., об'єм 2798 см3. Також заявник просить суд уповноважити його одержати у приватного нотаріуса КМНО Чумак Ю.П. копію договору дарування земельної ділянки для надання до суду та уповноважити його одержати у Регіональному сервісному центрі МВС України в м. Києві інформацію та копію документи (за наявності) щодо відчуження [PERSON] автомобілю [NUMBER] 2006 р.в., об'єм 2798 см3. Зі змісту вимог ч 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку представника заявника, яка підтримала дану заяву, думку представника відповідача - представника позивача за зустрічним позовом, яка залишила усе на розсуд суду приходить до висновку, що у даному випадку у суду є усі підстави задовольнити дану заяву позивача щодо витребування доказів відносно майна відповідача [PERSON] Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач як заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,15 га, кадастровий [NUMBER], автомобіль «Мерседес-бенц 709D» 1986 р.в., об'єм 3972 см3, автомобіль «Івеко-Дайлі» 2006 р.в., об'єм 2798 см3, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], (і.к. [NUMBER]), який зареєстрований [ADDRESS]. Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. П. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку заявника та його представника, який підтримав дане клопотання, приходить до висновку, що у даному випадку є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду, а тому необхідно накласти арешт на вищевикладене майно відповідача [PERSON] Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач як заявник повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,1533 га, кадастровий [NUMBER], так як за цей час відповідач № 1 [PERSON] почав відчужувати своє майно на користь відповідача № 2. Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. П. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи у відсутності сторін приходить до висновку, що у даному випадку є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду, а тому необхідно накласти арешт на вищевикладене майно відповідача [PERSON] Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved