Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 26 вересня 1998 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій повідомляє, що свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року, що підтверджено копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що мається копія свідоцтва про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, що підтверджено довідкою Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02.08.2016 року за №2180. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, згідно матеріалів справи нікому іншому аліменти не виплачує. За таких обставин, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері так і батька. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500,00грн., виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 56 ЦПК України позивачем не заявлялося клопотання про допуск адвоката, як особи, яка надає правову допомогу. Крім того, відсутній відповідний розрахунок витрат надання правової допомоги, з урахуванням вимог Постанови КМУ №590 від 27.04.2006 року. Крім того, надана квитанція не є належним доказом сплати коштів. Судові витрати суд покладає на відповідача згідно ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: partial