Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що 23.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 18480,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23.05.2014 року. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000 від 23.05.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінaнс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінaнс» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами. 16.04.2015 року ТОВ «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки № 11156390000-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 1115639000 від 23.05.2007 року становить 2000 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 21.11.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 236742,07 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту - 110490,35 грн., заборгованості по відсотках на дату відступлення права вимоги - 71460,80 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 51467, 13 грн., нараховані три відсотки річних від простроченої суми кредиту - 3323,79 грн., а тому позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов'язанням у розмірі 2000 грн.; в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000 від 23.05.2007 року звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; зобов'язати [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» зазначений вище автотранспортний засіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.02.2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. 13.02.2017 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Ківерцівського районного суду Волинської області для розгляду. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.03.2017 року суддею Корецькою В.В. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.01.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням залишено без розгляду. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 03.05.2018 року вищевказану ухвалу суду скасовано, а справу передано до Ківерцівського районного суду Волинської області для продовження розгляду. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2018 року суддею Корецькою В.В. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статями 274-279 ЦПК України. Представник позивача - Муха П.В. подав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду подав заперечення проти позову, відповідно до якого позовні вимоги не визнають, просять застосувати строки позовної давності, у зв'язку з чим в задоволенні позову просили відмовити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву, будь - яких інших заяв та заперечень на позов у встановлений судом строк до суду не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Разом з тим, згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 23.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 18480,00 доларів США, що еквівалентно 93334 (дев'яносто три тисячі триста тридцять чотири) грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % річних, з кінцевим терміном повернення до 23.05.2014 року (а.с.11-18). Відповідно до п. 2.1 умов вищевказаного договору, [PERSON] передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Згідно п. 2.2 умов вищевказаного договору за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 93334 (дев'яносто три тисячі триста тридцять чотири) грн. (а.с.12). 03.06.2008 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 1115639000 від 23.05.2007 року, відповідно до якої встановлено процентну ставку в розмірі 15 % річних (а.с.22). 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000 від 23.05.2007 року(а.с.35-40). 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінaнс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінaнс» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 41-46). 16.04.2015 року ТОВ «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки № 11156390000-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором № 1115639000 від 23.05.2007 року становить 2000 грн. (а.с.23-24). Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов'язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого станом на 21.11.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 236742,07 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту - 110490,35 грн., заборгованості по відсоткам на дату відступлення права вимоги - 71460,80 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 51467, 13 грн., нараховані три відсотки річних від простроченої суми кредиту - 3323,79 грн. (а.с.25-26). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором. За положеннями ст.ст. 512-514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять у повному обсязі права первісного кредитора у зобов'язанні. Правовий режим обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, врегульовано Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 23 вищевказаного Закону обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Згідно до ст. 25 Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] свої зобов'язань за кредитним договром, суд приходить до висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу та укладення ТзОВ «Вердикт Фінанс» від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Початок перебігу позовної давності за зобов'язаннями врегульовано частиною 5 статті 261 ЦК України, згідно з якою за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитний договір, укладений між сторонами у справі, передбачав обов'язок [PERSON] погашати кредит частинами протягом строку дії договору, тобто до 23 травня 2014 року. При цьому згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов'язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11156390000 від 23.05.2007 року у загальній сумі 20203 дол. 16 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.03.2011 року еквівалентно сумі 160314 грн. (а.с.150). Використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом пред'явлення позову про стягнення усього розміру заборгованості за договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов'язання. Цим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, який слід рахувати з 16.03.2012 року, тоді як ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом 23.01.2017 року. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача [PERSON]- [PERSON] В силу ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.1.1., п. 1.2. договору поруки № 11156390000-П, укладеного між ТзОВ «Вердикт Фінанс» та відповідачем [PERSON], остання зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконанням позичальником, яким є - [PERSON], щодо його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11156390000 від 23.05.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником існуючих як в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у обсязі 2000 грн. за всіма зобов'язаннями Боржника за Основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплату відсотків, комісії, відшкодування можливих збитків понесених Кредитором в зв'язку з невиконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами останнього. (а.с.23). Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] умови договору про надання споживчого кредиту не виконав, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» 2000 грн. за договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задоволив позов частково, а тому стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача ТзОВ «Вердикт Фінанс» судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 1600 грн., що підтверджені документально.

Outcome: partial