Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 28.02.2013 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за яким АТ «Ощадбанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 06.03.2017 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 20388,64 грн, з яких: 14945,11 грн - заборгованість за кредитом, 2835,67 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 2227,62 грн - інфляційне збільшення заборгованості, 380,24 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з нього на його користь 20388,64 грн та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 1600 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання також не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслав, що дає суду підстави вважати його неявку без поважної причини та можливість розглянути справу у заочному судовому засіданні відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в справі даних. Судом установлено, що 28.02.2013 року між сторонами укладено кредитний договір №9438/03, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 24 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.6-7). Уклавши договір, відповідач відповідно до п.7.5 Умов і Правил надання банківських послуг взяв на себе зобов'язання самостійно регулювати ліміт витрат по рахунку без перевищення витратного ліміту. У разі виникнення овердрафту відповідач зобов'язався сплачувати банку проценти та погасити заборгованість (а.с.6). Підписавши договір, відповідач погодився прийняв на себе любий розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Як з'ясовано судом, кредитний ліміт відповідача становив 15000 грн (арк.спр. 8). Станом на 06.03.2017р за ним утворилася заборгованість, розмір якої склав 20388,64 грн, з яких: 14945,11 грн - заборгованість за кредитом, 2835,67 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 2227,62 грн - інфляційне збільшення заборгованості, 380,24 грн. - три проценти річних від суми заборгованості (а.с.10). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник згідно ст.1048 цього Кодексу зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання за ним відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як свідчать досліджені у справі докази, відповідачем кредитні зобов'язання не виконуються, на що вказує доданий позивачем письмовий розрахунок заборгованості. Складові розрахунку, окрім тіла кредиту і процентів за користування кредитом, складаються також з інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 20388,64 грн, з яких: 14945,11 грн - заборгованість за кредитом, 2835,67 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 2227,62 грн - інфляційне збільшення заборгованості, 380,24 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved