Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію в сумі 3801,80 грн. В обґрунтування позову вказав, що що між товариством та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року. На підставі даного договору позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості та з гарантованим рівнем якості. Відповідач в свою чергу, недотримувався вимог чинного законодавства, неналежним чином поставився до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за використану електроенергію. Відповідачем за період з 01 січня 2019 року (попередні показники лічильника - 016553 кВт/год.) по 27 листопада 2019 року (кінцеві показники лічильника - 019303 кВт/год.) було використано 2750 кВт. При взаєморозрахунках з відповідачем у зазначений період були застосовані тарифи, затверджені постановою НКРЕКП від 26 лютого 2015 року № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» із змінами та доповненнями. Таким чином, вартість електричної енергії, що була використана відповідачем протягом зазначеного періоду складає 4021,50 грн. Відповідачем за вказаний період проведено оплату в сумі 219,70 грн. Зазначено, що відповідач заборгував позивачу кошти в сумі 3801,80 грн. Між сторонами не було досягнуто згоди відносно добровільної оплати боргу, тому позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення вказаних коштів на свою користь. За таких обставин просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 3801,80 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача подав заяву, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, станом на 05.05.2020 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії віднесено до комунальних послуг. Судом встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі публічного договору, що передбачений статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 р. № 2019-VIII (надалі Закон № 2019-VIII) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року. Пунктом 3.1.5. Правил визначено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору про постачання електричної енергії, який пропонується споживачам до укладення та комерційну пропозицію. ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» на своєму сайті в мережі Інтернет за адресою: http: www.kresc . com.ua розміщено відповідну форму договору та комерційну пропозицію. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2019-VIII передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна ЕК» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року, на підставі якого позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії, проте відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом -ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту 1ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку тощо. Пунктом 48 ПКЕЕН встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією, ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку, розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів, насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії відповідно до п.20 Правил є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України, що передбачено ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем за період з 01 січня 2019 р. (попередні показники лічильника - 016553 кВт год.) по 27 листопада 2019 р. (кінцеві показники лічильника - 019303 кВт/год.) було використано 2750 кВт/год. При взаєморозрахунках з відповідачем у зазначений період були застосовані тарифи, затверджені із змінами та доповненнями. Таким чином, вартість електричної енергії, що була використана відповідачем протягом зазначеного періоду складає 4021,50 грн., враховуючи часткову оплату в сумі 219,70 грн., сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 3801,80 грн., що підтверджено розрахунком суми боргу по особовому рахунку 10062708 [PERSON] (а.с. 12) і є наслідком неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, визначених пунктом 4.12 Правил, п. 5.11. договору та п. 2.1. комерційної пропозиції до договору (а.с. 5-8,9) Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3801,80 грн. є обґрунтованими та доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved