Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків обох дітей записані згідно частини 1 статті 135 СК України. Родина відповідача не один рік перебуває в полі зору соціальних служб, жінка систематично зловживає спиртними напоями та не приділяє належної уваги дітям. Старша дитина має проблеми з розвитком та потребує спеціального навчання. Дівчина була зарахована до Штепівської школи- інтернату з 2015-2016 навчального року та фактично проживає разом з матір'ю лише під час канікул та інколи на вихідних. Хлопчик виховується вдома, відповідач бере його з собою на нічні гулянки, про що неодноразово до служби у справах дітей надходили повідомлення від сусідів відповідача. [PERSON] і інвалідом та отримує пенсію, крім того відповідач отримує соціальну допомогу на дітей. Під час соціального супроводу відповідачу було надано комплекс послуг: діти періодично проходили соціально-психологічну реабілітацію у Сумському центрі-соціально психологічної реабілітації дітей області та Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини, в той час із жінкою працювали спеціалісти центру та служби, проте після повернення дітей на виховання ситуація не змінилася. Відповідач неодноразово використовувала отриману на дітей соціальну допомогу на покупку спиртних напоїв та розваги, була помічена в оточенні осіб сумнівної репутації, в той час як діти залишалися вдома самі, без їжі та догляду. Деякий час відповідач підтримувала порядок в оселі, а потім знову почала зловживати алкоголем, перестала слідкувати за порядком та самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Органом опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації наприкінці 2016 року було подано позов про позбавлення відповідача батьківських прав, проте рішенням Тростянецького районного суду Сумської області у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Після повернення дітей на виховання відповідачу, остання менш як за півроку повернулася до зловживання алкоголем. Під час останніх комісійних обстежень умов проживання даної родини виявилося, що умови проживання непридатні для розвитку та виховання дітей, відсутня їжа, брудний одяг, в оселі неприбрано. Кошти, які відповідач отримує на дітей, остання витрачає не за призначенням. Питання доцільності проживання дітей у родині було винесено на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької районної державної адміністрації, на яке відповідач була запрошена, проте вела себе пасивно. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 400 гривень, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на користь інтернатного закладу або людини, на вихованні якої будуть знаходитися діти. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи без участі позивача і про підтримання заявлених позовних вимог. До викладених у позовній заяві обставин представник позивача Семенішин С.С. в судовому засіданні додав, що при черговому вилученні у відповідача сина [PERSON] у травні 2017 року було виявлено у дитини наявність синця біля ока, який останній не міг отримати як пояснювала [PERSON], впавши зі стільця на підлогу.Крім того, відповідач визнала, що залишила при цьому сина самого у кімнаті гуртожитку з відкритим вікном, біля якого стояв стілець, що ставило під загрозу його життя, оскільки він, піднявшись на стілець, міг впасти у вікно, залізши на підвіконня. Така поведінка матері ставила під загрозу життя дитини. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, просила залишити їй дітей, стверджувала, що дітей не ображає, старша донька перебуває в інтернаті, на вихідні та канікули приїздить додому, вона постійно спілкується з донькою та вчителями закладу, донька прив'язана до неї. З питання виховання та догляду за сином відповідач пояснила, що також вважає належно піклується за ним, служби безпідставно її звинувачують, у гуртожитку є ще гірші приклади. Визнала, що у травні 2017 року, коли відбирали [PERSON], донька була в інтернаті, а [PERSON] з нею, в цей день була у стані сп'яніння, оскільки зі знайомим вирішили випити, наявність синця у дитини пояснила тим, що він заліз на стілець біля вікна, потім заплутався у шторі, коли вона крикнула куди він поліз,син впав і вдарився. [PERSON] вказала, що бажає забрати сина з будинку дитини, їздила до нього з часу відібрання двічі. Відповідач вказала, що не зловживає спиртними напоями протягом тривалого часу, проте визнала, що іноді може випити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Воробйова Н.В. позов підтримала частково, вважала, що відповідач заслуговує на шанс виправитись, тому доцільно відібрати на один рік без позбавлення батьківських прав сина зі стягнення аліментів, щоб вона своєю поведінкою довела, що виправилась, оскільки до цього постійно допускала випадки неналежного виховання та піклування про син, єдина її проблема це періодичне зловживання алкоголем та залишення без догляду сина, коли не п'є, вона належним чином доглядає дітей.Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Пальошко З.В. також пояснювала, що у відповідача син вже тричі вилучався, при останньому вилученні у травні 2017 року у [PERSON] було виявлено синець біля ока, який зі слів сусідів [PERSON] у хлопчика з'явився, оскільки мати його била за те, що він впустив її мобільний телефон у воду і увесь гуртожиток чув про це. Комісія виїхала до відповідача за повідомленням сусідів про цей факт, донька [PERSON] при цьому перебувала в інтернаті. При попередньому вилученні сина за півроку до цього також відповідач була у стані сп'яніння, поводила себе агресивно. Систематично з боку відповідача повторюється ситуація неналежного догляду за сином, у період коли відповідач п'є, то в неї все погано, брудна білизна, безлад у кімнаті.Син педагогічно занедбаний. Старша донька [PERSON] спочатку вилучалась до центру реабілітації, на цей час навчається у школі інтернаті, оскільки потребує інклюзивної освіти і у звичайній школі не зможе навчатись, а залишення доньки проживати з матір'ю суперечить її інтересам, оскільки мати справляє на неї негативний вплив своїм способом життя. Представник Тростянецького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Логвиненко Ю.О. позов підтримала частково, вказала, що достатньо відібрати сина у відповідача без позбавлення її батьківських прав та допомогти їй виправитись, без допомоги вона сама не виправиться, у неї низький виховний потенціал. Заслухавши пояснення сторін та представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], відомості про батька відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження було вказано відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, а також матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6, а.с. 10 зворотній бік). Питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей вже вирішувалось судом і рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01.11.2016 року у задоволенні позову органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації до [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - відмовлено (а.с. 10-11). Після вирішення судом справи рішенням комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької районної державної адміністрації № 4 від 16.02.2017 року було рекомендовано органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації повернути малолітнього [PERSON], [INFO], який був відібраний на виховання матері [PERSON] (а.с. 12, 13). Разом з тим, у подальшому відповідно до акту від 30.04.2017 року Комісією у складі представників служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, Тростянецького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, інспектора Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області на телефонний дзвінок сусідки [PERSON] про аморальну поведінку та алкогольне сп'яніння було обстежено матеріально-побутові умови проживання [PERSON], яка на момент перевірки знаходилася у стані алкогольного сп'яніння, поводила себе пасивно, у кімнаті гуртожитку [ADDRESS], де вона проживає є світло, на момент обстеження було брудно, немитий посуд, задушливе повітря, постільна білизна брудна, речі у шафі розкидані. [PERSON] був роздягнутий, мав синець навколо лівого ока. З результатами перевірки членами комісії було прийняте рішення про негайне вилучення дитини (а.с. 14). Розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації від 23.05.2017 було вирішено відібрати [PERSON], [INFO], що проживає по [ADDRESS] та влаштувати до комунального закладу Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна лікарня» та вжиття заходів щодо відібрання дитини та тимчасового її влаштування (а.с. 15). Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, до помогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітейабо когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації у своєму висновку від 18.05.2017 року, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] (а.с.16). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], суд виходить з таких мотивів. Відповідно до інформації наданої Комунальним закладом Сумської обласної ради - Штепівської спеціалізованої загальноосвітньої школи інтернат Лебединського району, [PERSON], [INFO], остання прибула до спеціалізованої школи інтернат 01.09.2014 року, дівчинка не мала навчальних навичок, мала складні вади мовлення. Навчається у вказаному закладі, досить швидко і безболісно влилася у дитячий колектив, реагує на зауваження вчителів та вихователів, виконує їх, але іноді проявляє характер. Дівчинка має недорозвиток мовлення, користуватися експресивним мовленням не могла, були відсутні навчальні навички, завдяки колекційної програми мова покращилася, начальні навички формуються, програмний матеріал засвоює на середньому рівні. Мати дівчинки [PERSON] постійно цікавиться успіхами дитини у навчанні та її здоров'я, телефонує до школи, спілкується з класним керівником, забирає дитину на період канікул, провідує в школі, приїздить на дитячі свята, по можливості купує дитині канцтовари, одяг, солодощі. Дівчинка любить маму, прагне до неї щоразу, спілкується по телефону, розповідає про успіхи. Влітку [PERSON] перебувала у санаторії «Ровесник» в м. Суми з 27.05.2017 по 16.06.2017. На момент надання інформації перебуває в Шосткинському дитячому санаторії (а.с. 68). Згідно з психолого-педагогічної характеристики [PERSON]за типом темпераменту - холерик, вона енергійна, рухлива, нестримана, запальна, її поведінка неврівноважена, їй дуже важко довести справу до кінця, активна у спілкуванні з дітьми проте бувають випадки конфліктів, потребує контролю з боку дорослих та занять з психологом. [PERSON] любить свою сім'ю, постійно спілкується з мамою по телефону, із задоволенням перебуває вдома на канікулах (а.с.69). Оцінюючи обґрунтованість висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам указаної дитини, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи, що відповідно до частини 3 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них, необхідно оцінити наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно кожного з чотирьох дітей окремо. З'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позивач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не довів наявності обставин, якими обумовлена необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] як крайнього та найбільш радикального заходу впливу на мати. Донька [PERSON] проживає окремо від матері, оскільки потребує інклюзивної освіти і навчається у спеціалізованому інтернатному навчальному закладі. Як установлено судом [PERSON] за інформацією Штепівської спеціалізованої загальноосвітньої школи інтернат Лебединського району цікавиться розвитком та навчанням дитини, часто її відвідує, спілкується по телефону, періоди поза навчанням донька проживає з матір'ю. Доказів негативної поведінки відповідача по відношенню до доньки позивачем не надано. У позовній заяві та у висновку органу опіки та піклування жодним чином не обґрунтовано в чому полягає невиконання [PERSON] її батьківських обов'язків щодо доньки. З огляду на викладене, та на позитивне ставлення доньки до матері, яка прагне з нею спілкуватись, за відсутності даних про систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині позбавлення її батьківських прав щодо доньки [PERSON] та невідповідність такого висновку органу опіки та піклування інтересами дитини. Оцінюючи обґрунтованість висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина відповідача [PERSON], 2014 року народження та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам указаної дитини,суд виходить з таких мотивів. Як установлено судом син відповідача [PERSON] тричі був відібраний від матері та перебував у комунальному лікувально-профілактичному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». Після першого відібрання рішенням Комісії з питань захисту прав дитини від 16.03.2016 року № 2 за заявою відповідача було рекомендовано органу опіки та піклування надати висновок про доцільність повернення малолітнього [PERSON] на виховання матері (а.с.72). Також син відповідача з 29.08.2016 по 21.02.2017 знаходився в Будинку дитини за заявою матері і був їй повернутий для подальшого виховання в сім'ю (а.с.87). Втретє [PERSON] був відібраний у відповідача і о 19.50 год. 30.04.2017 року був доставлений у приймальне відділення Тростянецької ЦРЛ працівниками служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, в цей момент дитина була оглянута лікарем-педіатром, відмічено наявність синця під лівим оком розміром 1,5х1,5 см, блідо - синього кольору, інших ушкоджень не виявлено. У дитячому інфекційному відділенні дитина перебувала з 30.04.2017 до 11.05.2017 року, під час перебування був оглянутий лікарями, було установлено гострий риніт, хронічний аденоідіт, гіпертрофія мигдаликів, гостра респіраторна вірусна інфекція середнього ступеня, дефіцитна анемія І ступеня. Мати дитини [PERSON] на приймальному відділенні була обстежена на наявність алкогольного сп'яніння, за результатами обстеження на приладі «Алконт» було установлено 1,8-1,9 ‰ алкоголю. Крім того, за даним Тростянецької ЦРЛ відповідач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.60). З 11.05.2017 року по цей час [PERSON] перебуває у комунальному лікувально-профілактичному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 03.05.2017 «Про негайне відібрання дитини». За час перебування дитини у закладі [PERSON] відвідувала сина один раз у вихідний день - 08.07.2017 року (а.с.87). Відповідно до педагогічної характеристики [PERSON], [INFO] наданої комунальним лікувально-профілактичним закладом Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» хлопчик фізично розвинений, невисокого зросту, худорлявий, охоче йде на контакт з дітьми та дорослими, на оточуюче середовище реагує адекватно, активний, спостерігається пізнавальний інтерес, користується самостійною фразовою мовою з 2-3 слів, на питання відповідає, сором'язливий, мову дорослих розуміє, навичками самообслуговування володіє (а.с. 91). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що є директором ДП «Тростянецькомунжитло» та керує гуртожитком, в якому проживає відповідач з дітьми останні чотири роки, має заборгованість за комунальні послуги, характеризується такою як схильна до вживання алкоголю, бувало може бросити дітей і піти, хлопчик може сам по собі ходити. Коли свідок зранку здійснює обхід гуртожитку жителі іноді розказують, що дитина іноді залишена, голодна. Одного разу був випадок, що син залишився без догляду і їв пральний порошок. [PERSON] останнім часом мало контактує з мешканцями гуртожитку. У спілкуванні з дітьми відповідач дозволяє собі грубощі та нецензурну лайку. Оцінюючи в сукупності всі установленні обставини, які відображають поведінку відповідача як матері, суд вважає, що доказів свідомого постійного невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина у достатній кількості не установлено. Сам факт ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини - є акт свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але умисно не вчиняє відповідних дій. Натомість у суді не встановлено, що відповідач ухиляється від виховання дитини свідомо. Разом з тим, [PERSON] повинна більш дбайливо ставитися до дитини, проявляти до неї більше уваги, любові та турботи. Однак судом установлено, що сама відповідач була вихованкою школи-інтернату, що свідчить про те, що сама відповідач не мала позитивного прикладу зростання у повноцінній сім'ї. Негативно впливає також на виконання відповідачем батьківських обов'язків її схильність до вживання алкоголю, що підтверджується фактом перебування її на обліку у нарколога, показанням свідка, актами вилучення сина від матері 30.04.2017, коли остання перебувала у стані сп'яніння, що вказує на те, що в такі моменти, коли відповідач перебуває у стані сп'яніння безпека дитина під загрозою, оскільки вона залишається без догляду у віці, коли її саму не можна залишати. Незважаючи на те, що питання зміни ставлення до виконання батьківських обов'язків вже неодноразово ставилось перед [PERSON] представниками соціальних служб, вирішувалось судом, відповідач продовжує допускати випадки неналежного виконання своїх обов'язків по відношенню до сина. Але вказані обставини не можуть бути підставами для позбавлення відповідача її батьківських прав, як крайній захід. Суд приймає до уваги та враховує винятковий випадок та доведеність винної поведінки [PERSON], коли вона, перебуваючи у нетверезому стані, вживаючи алкогольні напої, не проявляючи увагу до дитини, тим самим наражала її на небезпеку, що було припинено через виклик сусідами представників служби у справах дітей. Крім того, установлено, що на даний час відповідач лише один раз відвідаласина з часу його відібрання, хоча має дохід у виді пенсії. Згідно з частиною 1 статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Отже, суд вважає, що за таких обставин необхідно відібрати малолітнього [PERSON], 2014 року народження, від матері, без позбавлення її батьківських прав, відповідно до статті 170 СК України, що є тимчасовим заходом, оскільки залишення дитини у сім'ї на цей час є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання дитини. Оскільки на цей час дитина вилучена із сім'ї та перебуває в інтернатному закладі, а інших осіб, які б звернулися до органу опіки та піклування про її тимчасове влаштування, не має, то дитина і надалі повинна перебувати під контролем у органі опіки та піклування. Крім того, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - [PERSON] та припинення зловживання алкогольними напоями. Вирішуючи заявлену органом опіки та піклування вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 400 гривень, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на користь інтернатного закладу або людини, на вихованні якої будуть знаходитися діти, суд виходить з таких мотивів. Оскільки в частини позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] позов задоволенню не підлягає, відповідно вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки також задоволенню не підлягає. Відповідно до положень частини 4 статті 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Оскільки син відповідача [PERSON] підлягає відібранню від матері без позбавлення її батьківських прав з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на його утримання на користь особи чи закладу, в якому дитина перебуватиме на вихованні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання добровільно не надає, хоча відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки з управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Сумської області, [PERSON], [INFO] перебуває на обліку та постійно отримує пенсію як інвалід 3 групи з дитинства, з січня по грудень 2016 року остання отримувала пенсію по 1174 грн., щомісячно, що у сумі склала 14653 грн.; з січня по квітень 2017 - по 1347,00 грн., щомісячно, з травня по червень 2017 - по 1412,00 грн., щомісячно, з січня по червень 2017 сума виплаченої пенсії склала 8212,00 грн. (а.с. 50-а, 50-б). Також відповідач отримувала допомогу малозабезпеченим сім'ям. Отже, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, ураховуючи, що вимоги позивача задоволено частково, оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат, з відповідача на підставі частини 3 статті 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial