Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Представник [PERSON] звернулася з позовною заявою до Головного Управління Державної казначейської служби в Кіровоградської області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просить стягнути з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн. , а також витрати на правову допомогу в розмірі 15\~000 грн. В обґрунтуванні позовних вимог представник позивача зазначила, що відносно позивача 13.12.2018 року складався протокол про адміністративне правопорушення серії БД №216009, провадження про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, по якому закрито постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2019 року. Окрім того, постанову серії НК №518742 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно позивача, визнано протиправною рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2019 року. Позивач зазначає, що двічі незаконно притягувався до адміністративної відповідальності, тому просить відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України завдану йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. Представники Державної казначейської служби в Кіровоградської області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди заперечили щодо задоволення позову. Прокурор в судовому засіданні зазначила, щодо законності підстав подачі позову та стягнення моральної шкоди в мінімальному розмірі. Ухвалою судді від 02.02.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 15.01.2020 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 31.03.2020 року замінено відповідача на Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи суд находить позов, який задовольняє частково. Встановлено, що 13 грудня 2018 року інспектор ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції Кіровоградській області Твердохліб Віталій Вікторович склав відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 216009, в якому зазначив , що позивач, 13 жовтня 2018 року о 16:15год., керуючи мотоциклом HS 250 реєстраційний номер перехресті вулиць Бобринецький шлях та Верхній П`ятихатська в м. Кропивницькому не дотримався безпечної дистанції та автомобілем Рено Меган реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. п. 2.3.(б), та 13.1. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограді 2019 року провадження по справі про притягнення мене до с відповідальності за cт. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 cт.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 28.04.2019 року відносно позивача тимчасово виконуючий заступника командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградської області лейтенант поліції Петрик Віталій Юрійович склав постанову серії НК №518742 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, передбаченого ч. 1 cт. 126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення штраф в розмірі 425 грн. 00 коп. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2019 року було задоволено позов [PERSON] до тимчасово виконуючого обов`язків командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області поліції Петрика Віталія Юрійовича про визнання його дій про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Постанова серії НК № 518742 від 28 квітня 2019 року, винесена тимчасово виконуючого заступника командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Петрик Віталієм Юрійовичем про накладення на [PERSON] , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, і ч. 2 cт. 122 КУпАП, визнана протиправною. Нормативною основою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, є ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Положеннями частин першої та другої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» . Відповідно до ч.1 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в рядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) \~ \~ \~ \~ постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2)закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно із ст.3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно - розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. У вказаній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди коштів у сумі 50 000 грн. Згідно приписів ч. ч. 5, 6 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всі перелічені фактори, які повинні бути враховані для визначення розміру відшкодування, самі по собі є оціночними і суб`єктивними, оскільки неможливо в грошових одиницях глибину «фізичних чи моральних страждань», «ступінь вини особи» та інші. Відповідно до ст.13 Закону та п. 14 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Слід зазначити, що визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, суд повинен враховувати вимоги ч. ч. 5,6 ст. 4 та ст. 13 Закону та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 в частині визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З огляду на викладене, [PERSON] перебував під адміністративним переслідуванням у період з 13.12.2018 року (дата винесення щодо нього протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності) до 06.09.2019 року (дата постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда), а всього 5 місяців 24 дня. Також, [PERSON] перебував під адміністративним переслідуванням у період з 28.04.2019 року (дата винесення щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності) до 13.06.2019 року (дата винесення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда), а всього 1 місяць 16 днів. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди зазначає про приниження його честі та гідності, порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення можливостей реалізації ним його звичок і бажань, погіршення відносин з іншими людьми та інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Сам по собі факт визнання судом постанов про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, надає позивачу право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону у найменшому розмірі. Враховуючи вимоги ст. 13 Закону та ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню [PERSON] становить 35\~000 грн. виходячи з часу перебування на розгляді справ та моральних переживань при відновленні свого права. Стосовно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу щоката у розмірі 15 000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати а правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із судовими витратами у порядку, визначеному ст. ст. 141, 142 ЦПК України. Поряд з цим, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За приписами частин 3 та 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За приписами частин 3 та 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) \~ \~ \~ \~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідачі не скористалися правом передбаченим ст. 137 ЦПК України та не заявили клопотання про зменшення вартості заявленої суми відшкодування. Позивачем надані докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних та їх вартості, що сплачена сума 15\~000 грн. , мається розрахунок суми та нагальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с.157-160). Тому у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають стягненню. Судові витрати віднести за рахунок державного бюджету України. На підставі ст.ст. 1166,1167,1174,1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial