Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно з договором факторингу № 4 від 11.06.2012 року до нього перейшло право вимоги за кредитним договором між ПАТ Укрсиббанк та [PERSON], [PERSON], [PERSON] . В забезпечення зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки, згідно з яким передано в іпотеку банку квартиру № 18 по. вул.. Прокофєва, 22 в м. Суми. Оскільки на цю квартиру накладений арешт постановами державного виконавця від 10.03.2011 р. № 25290460, від 04.05.2011 р. № 26303112, від 30.09.2013 р. № 40162472, від 05.10.2011 р. № 28193236, від 19.11.2014 р. № 45547236, від 05.01.2012 р. № 30614998, просив зняти арешт, оскільки порушені його права як заставодержателя. В судовому засіданні представник позивача не зявився, раніше опитаний пояснив, що підтримує вимоги, зазначив, що ТОВ Кей-Коллект є стягувачем у виконавчому провадженні № 28193236, в межах якого постановою державного виконавця від 05.10.2011 р. накладений арешт на майно боржників - квартиру № 18 по. вул.. Прокофєва, 22 в м. Суми. На даний час рішення суду не виконано, боржник [PERSON] має заборгованість перед позивачем в сумі 574\~ 466,66 грн., тому ТОВ Кей-Коллект має намір реалізувати іпотечне майно і просить зняти арешт, накладений на зазначену квартиру згідно з постановами державного виконавця в межах декількох різних виконавчих проваджень. Представник Зарічного ВДВС СМУЮ в письмових запереченнях проти задоволення заявлених вимог заперечував, пояснив, що рішення суду не виконано, а в матеріалах виконавчого провадження є відомості про наявність декількох постанов про накладення арешту на належну боржникам квартиру, що перебуває в іпотеці. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. Треті особи : в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно з договором факторингу № 4 від 11.06.2012 року до ТОВ Кей-Коллект перейшло право вимоги за кредитним договором між ПАТ Укрсиббанк та [PERSON], від 05 травня 2008 року №11342540000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 70000 дол. США . Для забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 05 травня 2008 року між вказаним банком та [PERSON]М, [PERSON], і [PERSON] був укладений договір іпотеки №84755, згідно з яким в іпотеку банку було передано квартиру № 18 по. вул. Прокофєва, 22 в м. Суми . Після смерті 13.06.2008 року [PERSON] відповідати за договором іпотеки став спадкоємець [PERSON], що вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 2009 року . Також з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням [PERSON]М, [PERSON] ., і [PERSON] своїх зобов'язань за відповідними договорами з них на користь банку стягнута заборгованість в сумі 574466 грн. 61 коп., про що зазначено в рішенні Зарічного районного суду м. Суми, з приводу чого були виписані виконавчі листи, на виконання яких державний виконавець наклав арешт на іпотечне майно боржників. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна, а саме: квартири № 18 по. вул. Прокофєва, 22 в м. Суми, співвласниками якої є позивачі, на підставі постанов державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського МУЮ (а.с.86 т.1). На даний час рішення суду не виконано, у зв'язку з чим сам позивач, вказуючи на бездіяльність виконавчої служби, має намір реалізувати іпотечне майно, про що його представник повідомив суду, тому просить зняти арешт з квартири, накладений відповідно до постанов державного виконавця в межах декількох виконавчих проваджень (від 10.03.2011 р. № 25290460, від 04.05.2011 р. № 26303112, від 30.09.2013 р. № 40162472, від 05.10.2011 р. № 28193236, від 19.11.2014 р. № 45547236, від 05.01.2012 р. № 30614998). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 7 ст. 7 вказаного Закону). Таким чином, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем було відкрито 6 виконавчих проваджень щодо боржників від 10.03.2011 р. № 25290460 (а.с.51 том 3), від 04.05.2011 р. № 26303112(а.с.52 том 3), від 30.09.2013 р. № 40162472 (а.с.53 том 3), від 05.10.2011 р. № 28193236 (а.с.54 том 3), від 19.11.2014 р. № 45547236 (а.с.55 том 3), від 05.01.2012 р. № 30614998 (а.с.56 том 3). Стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях зазначено ПАТ «УкрСибБанк». Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження у виді арешту квартири № 18 , 18 по. вул. Прокофєва, 22 в м. Суми, співвласниками якої єДудка Л.М.,[PERSON], [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського МУЮ від 05 жовтня 2011 року (а. с. 86 том 1 ) за виконавчим провадженням № 28193235. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження № 28193236 від 05 листопада 2011 року на підставі виданого Зарічним районним судом м. Суми виконавчого листа, на виконання якого державний виконавець наклав арешт на майно боржників, позивач є стягувачем у цьому виконавчому провадженні . Згідно ухвали Зарічного районного суду м.Суми від 02.11.2012 року по справі 3 1805/11352/2012 замінено у виконавчому провадженні ВДВС СМУЮ з примусового виконання рішення Зарічного районного суду м.Суми від 04.10.2010 року у справі № 2-2098/2010 рік за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів в частині проведення стягнення з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором та судових витрат стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект » (а.с. 25 том 3). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку»іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог\~\~інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно \~\~було відкрито відносно інших боргових зобов'язань третіх осіб.\~\~Моментом державної реєстрації іпотеки та накладенням заборони відчуження на квартиру позивач набув пріоритет права іпютекодержателя відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Частиною 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Заборона відчуження має похідний характер від арешту нерухомого майна, виходячи з п.1.1. «Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна»де вказано, що реєстр це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, доступ до яких державний виконавець, згідно зі ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», має та відповідно повинен був перевірити чи не перебуває майно цього боржника у переважному праві інших кредиторів та чи не порушує він їх. Згідно звіту про оцінку вартість спірної квартири [ADDRESS] складає 550000 гривень (а.с.207-249 т.2). Згідно довідки розрахунку залишку заборгованості боржника [PERSON] за договором № 11342540000 від 05.05.2008 року станом на 21.06.2016 року заборгованість складає 95772, 98 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2385598, 24 грн. (а.с.1 том 3) Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідна норма закону свідчить про те, що накладення арешту на майно боржника є стадією звернення стягнення на таке майно. Отже, винесенням Постанови про накладення арешту на майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, ВДВС фактично розпочав звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, не на користь Іпотекодержателя, чим обмежив ТОВ «Кей-Колект»в правах, які надані ЗУ «Про іпотеку». Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Однак, державний виконавець на зазначене уваги не звернув та залишив поза увагою вищевказану норму закону. Тому суд вважає, що заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, тому позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект » підлягають задоволенню.

Outcome: approved