Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Родовід Банк» з метою отримання банківських послуг, згідно якого отримав кредит у розмірі 14\~686,56 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 5% річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача, станом на 06 серпня 2020 року, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 31\~737,76 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14\~686,56 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 816,00 грн., 3% річних 1\~323,48 грн., витрати від інфляції 2\~925,56 грн., подвійна облікова ставка НБУ 3\~508,92 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором, судові витрати та витрати на правову допомогу. 04 липня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та боржником [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Родовід Банк» втратив такі права. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, одночасно з позовною заявою надав клопотання, у якому просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання\~не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 686,56 грн. (а. с. 9-14). Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості за договором № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року, станом на 06 серпня 2020 року загальна сума заборгованості становить - 31 737,76 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 14 686,56 грн., - заборгованості за нарахованими відсотками 816,00 грн., - 3% річних 1 323,48 грн., - витрати від інфляції 2 925,56 грн., - подвійна облікова ставка НБУ 3 508,92 грн. (а. с. 17-18). Згідно із графіком сплати платежів за кредитним договором № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року (додаток №1 до кредитного договору), [PERSON] мав здійснювати платежі щомісяця починаючи з 31 січня 2007 року по 27 грудня 2008 року (а. с. 14). Відповідно до Договору № 23 про відступлення прав вимоги встановлено, що ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та боржником [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Родовід Банк» втратив такі права (а. с. 23-31). На цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. ТОВ «Вердикт капітал», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути складові його повної вартості, а саме заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, пенею та комісією. Статтями 626, 628\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, отже, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеного між сторонами кредитного договору та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2006-000195ФО066Бур від 27 грудня 2006 року на загальну суму 31 737,76 грн. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача надав детальний опис витрат на професійну правничу допомогу та просить суд стягнути із [PERSON] витрати в розмірі 20 000, а саме: за надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500,00 грн., надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500,00 грн., надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000,00 грн., складення позовної заяви про стягнення боргу - 8000,00 грн. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховує, що відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved