Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що 09 вересня 2019 року [PERSON] , було власноручно написано розписку про те, що він отримав у [PERSON] грошову суму еквівалентну 10 000 (десять тисяч) доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму грошових коштів не пізніше 09.03.2020 року. Станом на дату звернення з цим позовом відповідач отримані грошові кошти йому не повернув. Позивач вказав, що підписана відповідачем розписка від 09.09.2019 року, підтверджує факт отримання [PERSON] у нього грошову суму еквіваленту 10000 доларів США із зобов`язанням повернути зазначену суму грошових коштів не пізніше 09.03.2020 року. Відповідачем не виконано свої зобов`язання, чим порушено права позивача, заборгувавши йому грошові кошти в еквіваленті 10 000 (десять тисяч) доларів США. Станом на 13.04.2020 р. курс національної валюти відповідно наявної на офіційному сайті Національного Банку України інформації становить: 100 дол. США - 2720.22 грн. Таким чином, сума заборгованості становить 272022.00 грн. З огляду на порушення зобов`язання з повернення позики як грошового зобов`язання позивач, маю вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України. Курс валют станом на дату спливу строку виконання зобов`язання відповідно наявної на офіційному сайті Національного Банку України становив 100 доларів США - 2720.22 три., відтак сума заборгованості 272022.00 грн.. з яких і має вираховуватись 3 % річних та інфляційні витрати. Розрахунок 3% річних: розмір заборгованості - 272 022 грн, період прострочення 10.03.2020-13.04.2020 (3% * на кількість прострочених днів / 365 * суму боргу) = 780,39 грн. З огляду на вищевикладене просив суд: - стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] . ІПН [NUMBER] ) грошові кошти в сумі 272802.39 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот дві) грн. 39 коп., з яких 272022.00 грн. - сума позики, 780.39 грн. - 3 % річних; - судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача підтвердив, що дійсно [PERSON] позичав у позивача 10000 доларів США, про що написав розписку від 09.09.2020 року. Також представник відповідача стверджував, що відповідач повертав [PERSON] 1800 доларів США. тому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 8200 доларів США. Позовні вимоги, щодо стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за розпискою та судових витрат понесених відповідачем - визнав. Суд. вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так судом встановлено, що 09 вересня 2019 року [PERSON] , було власноручно написано розписку про те, що він отримав у [PERSON] грошову суму еквівалентну 10 000 (десять тисяч) доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму грошових коштів не пізніше 09.03.2020 року. Даний факт сторонами не оспорюється. Станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач отримані грошові кошти [PERSON] не повернув. Позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості 272022,00 грн., та 3 % річних. Щодо твердження представника відповідача, що [PERSON] повернув [PERSON] частину боргу, а саме 1800 доларів США, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦГІК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В супереч цієї вимоги, представником відповідача не надано суду жодного доказу, який би підтверджував часткове погашення заборгованості в сумі 1800 доларів США. За таких обставин у суду не має можливості дослідити докази на підтвердження доводів представника відповідача у зв`язку з їх відсутністю, а тому суд не може прийняти до уваги твердження про повернення відповідачем [PERSON] вищевказаної суми. Зі змісту ст. 1046 Цивільного кодексу України вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладенні договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання позикодавцем йому визначеної грошової суми або речей. Як встановлено, [PERSON] написав розписку про отримання грошей на загальну суму 10000 доларів США з зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 09.03.2020 року. В Постановах від 18 вересня 2013 року по справі № 6-бЗцс13 та від 11 листопада 2015 року по справі 6-1967цс 15 Верховний суд України вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитор) за договором, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною 1 ст. 628 ЦК України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Змістом розписки визначено строк користування грошовими коштами - до 09.03.2020. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] прострочив термін виконання грошового зобов`язання за розпискою у сумі 10000 доларів США, який був встановлений до 09.03.2020 року. Щодо вимоги позивача про стягнення вищезазначеного боргу в гривневому еквіваленті та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України, суд дійшов наступного висновку. Статтею 524 ІДК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно аналізу вищевказаних норм, суд вважає за можливе перерахувати та стягнути заборгованість за розпискою від 09.09.2019 року у грошовій одиниці - гривні. Так, відповідно до офіційного курсу НБУ України станом на 13.04.2020 року складає 1 долар США = 27, 2022 грн., тобто вся сума заборгованості: 10000 доларів США * 27. 2022 грн. = 272 022 грн. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року № 6-49цс12 та Постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року по справі № 520/12469/15-ц. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення виконання зобов`язання підлягають задоволенню. Отже період прострочення [PERSON] щодо виконання грошового зобов`язання є з 10.03.2020-13.04.2020 року, тобто 35 днів, тому: 3% * 35 ( кількість прострочених днів) / 365 * 272 022 гривень боргу = 780. 39 грн. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, факт порушення відповідачем зобов`язання перед [PERSON] відповідно до розписки від 09.09.2019 року, що порушує права позивача, відсутність доказів, щодо часткового погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 2728 грн

Outcome: approved