Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди і просить стягнути з останнього матеріальну шкоду завдану ним під час виконання трудових обов'язків у розмірі 74 858,27 грн та судові витрати. У обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що з 19 липня 2012 року [PERSON] (відповідач) був прийнятий на посаду начальника відділу роздрібної торгівлі ТОВ «СВП ПЛЮС» (позивач). Того ж дня між сторонами був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Однак черговими плановими інвентаризаціями були виявлені недостачі товарно-матеріальних цінностей в розмірі 74 858 гривень 27 копійок з вини відповідача. Причини нестач відповідач пояснити не зміг. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином свої обов'язки згідно вимог посадової інструкції, з нього необхідно стягнути вищезазначену матеріальну шкоду. Добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду відповідач відмовився. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення, згідно яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Наказу № 465/К 19 липня 2012 року відповідач був прийнятий на посаду начальника відділу роздрібної торгівлі ТОВ «СВП ПЛЮС» (позивач) (а.с.82). 19 липня 2012 року між сторонами був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.83-84). Згідно Посадової інструкції Начальника відділу роздрібної торгівлі ТОВ «СВП ПЛЮС», до завдань та обов'язків відповідача входять, зокрема: здійснення заходів щодо збереження та забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей, які належать відділу роздрібної торгівлі; забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей в магазинах роздрібної мережі, діяльність яких координується відділом; забезпечення контролю за товарно-матеріальними цінностями; проведення та контроль переобліку та інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (а.с.85-88). Актами щодо результатів інвентаризації наявних товарно-матеріальних цінностей, проведеними: 21 липня 2014 року; 22 липня 2014 року; 06 жовтня 2014 року; 07 жовтня 2014 року; 05 жовтня 2014 року за неналежне виконання обов'язків відповідачем згідно вимог Посадової інструкції були виявлені недостачі товарно-матеріальних цінностей в розмірі 74 858,27 грн. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, якщо між ним і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Пунктом 8 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак відповідач на підтвердження своїх письмових заперечень щодо невизнання позовних вимог не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ті обставини, що відповідач належним чином виконував свої посадові обов'язки та не завдав матеріальної шкоди позивачу. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач не належним чином виконував свої обов'язки щодо збереження цілісності майна позивача, чим завдав матеріальної шкоди позивачу, яка становить 74 858,27 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 748,59 грн, які підтверджуються долученим до справи платіжним дорученням про їх оплату (а.с.2). На підставі викладеного, ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України,

Outcome: approved