Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року в розмірі 4852,52 гривень, за кредитним договором №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року в розмірі 8906,84 гривень, за кредитним договором №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року в розмірі 4394,59 гривень, та судових витрат у розмірі 1378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЛАТИНУМ БАНК» (далі первісний кредитор, ПАТ «ПтБ») та [PERSON] кредитного договору №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року відповідач\~отримала кредит у сумі 3442,26 гривень, відповідно до кредитного договору №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року 6884,52 гривень, та відповідно до кредитного договору №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року 4635,46 гривень. Між ПАТ «ПтБ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БІЗНЕСФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС»)було укладено договори про відступлення права вимоги, за якими право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами було відступлено на користь ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року Реєстру заборгованостей позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 4852,52 гривень за кредитним договором №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року, 8906,84 гривень за кредитним договором №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року, та 4394,59 гривень за кредитним договором №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року. На виконання умов договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року від імені ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС»відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитними договорами до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до умов кредитних договорів позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала. Після відступлення ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС»позивачу права грошової вимоги до відповідача [PERSON], остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, в результаті чого вона має прострочену заборгованість за кредитними договорами. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на сплив позовної давності, не заперечуючи при цьому факту здійснення нею останніх платежів на погашення заборгованості за кредитним договором 1874/2587CLPS2 - 14.01.2014 року на суму 279,00 грн., за кредитним договором №2315/2587CLPS2 17.02.2014 року на суму 559,00 грн., за кредитним договором №1350/2587SFDSPG7 14.01.2014 року на суму 254,00 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши докази по справі, беручи до уваги пояснення відповідача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до укладеного між первісним кредитором - ПАТ «ПтБ» та [PERSON] кредитного договору з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року відповідач\~отримала кредит у сумі 3442,26 гривень, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 36,0% річних, датою повернення кредиту 05.06.2014 року (а.с.5). Відповідно до укладеного між ПАТ «ПтБ» та [PERSON] кредитного договору з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року відповідач отримала кредит у сумі 6884,52 гривень, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 36,0% річних, датою повернення кредиту 13.09.2014 року (а.с.22, 23). Відповідно до укладеного між ПАТ «ПтБ» та [PERSON] кредитного договору з обслуговуванням кредитної картки, страхуванням життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року відповідач отримала кредит у сумі 4635,46 гривень, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 0,0001% річних, датою повернення кредиту 13.08.2014 року (а.с.39, 40). Відповідно до умов вказаних кредитних договорів відповідач зобовязалася повернути банку надані кредити, сплатити проценти за користування кредитами та комісії за надання та обслуговування кредитів, а також здійснити всі інші платежі за кредитами у встановлених кредитними договорами розмірах і строках, та виконати свої зобовязання за договорами у повному обсязі. Кредитними договорами передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитами та/або частини суми кредитів, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредитів, та/або від несплаченої частини суми кредитів за кожний день прострочення. Відповідно до прикінцевих положень зазначених кредитних договорів банк має право відступати, передавати, секюритизувати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цими договорами (повністю або частково). На підставі договору факторингу №20140522-Г від 22.05.2014 року, укладеного між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», право вимоги за кредитними договорами №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року та №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року було відступлено первісним кредитором до ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» (а.с.20, 55). На підставі договору факторингу №20140730-Г від 30.07.2014 року, укладеного між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», право вимоги за кредитним договором №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року було відступлено первісним кредитором до ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» (а.с.37). З договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року, укладеного між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС»відступило позивачу право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованості з відповідача, яка виникла на підставі кредитних договорів №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року, №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року та №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року (а.с.56-59). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. За змістом ст.530, ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання за вказаними кредитними договорами, у звязку з чим має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», що підтверджується Витягом від 25.04.2016 року з Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року (Реєстру заборгованостей) (а.с.56): заборгованість за кредитним договором №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року становить 4852,52 гривень, з яких: -заборгованість за основною сумою боргу 1631,43 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом 54,10 гривень; -пеня за порушення графіку погашення заборгованості 3166,99 гривень; заборгованість за кредитним договором №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року становить 8906,84 гривень, з яких: -заборгованість за основною сумою боргу 3113,80 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом 275,07 гривень; -пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5517,97 гривень; заборгованість за кредитним договором №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року становить 4394,59 гривень, з яких: -заборгованість за основною сумою боргу 1516,90 гривень; -пеня за порушення графіку погашення заборгованості 2877,69 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами, однак зменшивши при цьому розмір пені. Відповідно ч.3\~ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-100цс14 від 03 вересня 2014 року та відповідно до положень\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми стягнення заборгованості за кредитними договорами: №1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року з 4852,52 грн. до 3316,96 грн. (з урахуванням зменшення суми пені з 3166,99 грн. до 1631,43 грн. суми заборгованості по тілу кредиту); №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року - з 8906,84 грн. до 6502,67 грн. (з урахуванням зменшення суми пені з 5517,97 грн. до 3113,80 грн. суми заборгованості по тілу кредиту); №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року з 4394,59 грн. до 3033,80 грн. (з урахуванням зменшення суми пені з 2877,69 грн. до 1516,90 грн. суми заборгованості по тілу кредиту). Суд вважає безпідставними посилання [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами, виходячи з наступного: Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.ст.256, 257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання\~\~ перебіг\~\~позовної\~\~давності\~\~починається\~\~заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). З 17.06.2015 року - моменту отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, що вбачається із позовної заяви та підтверджується Витягом від 25.04.2016 року з Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року (Реєстру заборгованостей) (а.с.56). З виписок по особовим рахункам та розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що [PERSON] періодично здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості за кредитними договорами, останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором 1874/2587CLPS2 від 05.12.2011 року здійснено [PERSON] 14.01.2014 року на суму 279,00 грн. (а.с.13, 14 зворот); за кредитним договором №2315/2587CLPS2 від 13.03.2012 року 17.02.2014 року на суму 559,00 грн. (а.с.30 зворот, 31 зворот); за кредитним договором №1350/2587SFDSPG7 від 13.08.2011 року 14.01.2014 року на суму 254,00 грн. (а.с.48 зворот, 50 зворот). Зазначене свідчить про визнання [PERSON] свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного, керуючить ст.ст.10,\~11,\~60,\~88,\~212-215 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 526,\~530,\~ч.3 ст.551, 1049,\~1050,\~1054 ЦК України,\~суд -

Outcome: partial