Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач у грудні 2013 року звернулася до суду з позовом та просить постановити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб із відповідачем зареєстровано 29 липня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться, офіційно працевлаштований слюсарем на підприємстві «Укргазпромгеофізика», має регулярний доход, але утримувати свою дитину відмовляється, чим не виконує покладеного на нього обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Дитина потребує постійного догляду, харчування, одягу, відвідування дитячого садку, на що необхідні значні витрати, які вона сама не має можливості в повній мірі забезпечити, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повістки про виклик до суду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] належним чином повідомлений про день та час слухання справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, та в матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності не з'явившегося відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає необхідним задовольнити їх, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 липня 2006 року відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 258 (а.с. 3). Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записано [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №575 (а.с. 4). Дитина проживає із позивачем, що підтверджується довідкою № 600 від 15.11.2013 року КП «Жилкомсервіс» дільниця №44 (а.с. 5). Як вбачається із довідки про доходи №1477 від 11.12.2013 року, [PERSON] працює на підприємстві - Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» Філія Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика», займає посаду слюсар-складальник двигунів та має постійний доход (а.с. 15). Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як було встановлено судом відповідач [PERSON] від утримання своєї доньки ухиляється, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved