Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося 23.09.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість у розмірі 75332,79 грн. за кредитним договором № DNH4KP20020713 від 17.05.2006 року. Судові витрати у розмірі 1218,00 грн. судового збору. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 17.05.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 8018,39 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 04.09.2015 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 175102,96 грн. В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 8377 К О від 31.10.2014 р., надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.05.2006 р. [PERSON] звернулася із заявою позичальника № DNH4KP20020713 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредиту. Для повного розрахунку за товар і сплати комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» за консультативні послуги, Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 8018,40 грн. (вісім тисяч вісімнадцять грн. 40 коп.) на строк 24 місяців по 16.05.2008 р. включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 429,68 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п. п. 5.1. п. 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні позичальником будь якого із зобовязань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2, 3.2.3. даних умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п. п. 5.3. п. 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості. Відповідно до п. п. 5.4. п. 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п. п. 5.1., 5.2., 5.3. цих Умов, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником. ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняті на себе зобовязання за кредитним договором виконано в повному обсязі. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 р. по справі № 641/3305/13 Ц позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 103633,64 грн. заборгованості за кредитним договором № DNH4KP20020713 від 17.05.2006 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1038,34 грн., а всього 104671 (сто чотири тисячі шістсот сімдесят одна) грн. 98 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 200,00 (двісті) грн. заборгованості за договором кредиту. Станом на 04.09.2015 р. у відповідача [PERSON] існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 175102,96 грн., з яких: 8018,40 грн. заборгованість за кредитом; 49994,66 грн. по процентам за користування кредитом; 117089,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 103833,64 грн., як задоволена рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» різниця становить 71269,32 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання бані послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3563,47 грн. штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 75332,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 601, 604 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, оскільки ухвалене 26.04.2013 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова по справі № 641/3305/13 Ц судове рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KP20020713 від 17.05.2006 року в сумі 103633,64 грн., то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовані, не гуртуються на нормах діючого законодавства та такі, що не підлягають задоволенню, але банк не позбавлений права звернутися до суду з позовом про отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, ст. ст. 509, 510, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 631, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed