Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 05 лютого 2011 року померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка кадастровий номер 2323354400:02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради №9 від 30 січня 2001 року. Спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги мав бути її син батько позивача [PERSON], але він помер 27.03.1994 року. При цьому, бабуся склала заповіт, посвідчений секретарем Пришибської селищної ради 20.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 441, яким зазначену земельну ділянку вона заповіла позивачу. З метою реалізації спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 40/2013 рік. Крім нього інших осіб, які б мали право на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування, немає. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, він встановив відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Проте, у видачі Свідоцтва про право власності в порядку спадкування на обєкт нерухомості, що входить до складу спадщини, а саме: земельну ділянку, нотаріусом йому було відмовлено Постановою від 13 червня 2018 року № 69/02-31 у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206. Таким чином відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно (земельну ділянку) та неможливість його відновлення через непередбаченість законодавством, унеможливлюють реалізацію його права власності на спадкове майно шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, в звязку з чим він просить суд встановити, що померла 05 лютого 2011 року [PERSON] є матірю його батька [PERSON], який помер 27 березня 1994 року, та є його рідною бабою з боку батька, визнати за ним право власності на нерухоме майно: земельну ділянку кадастровий номер 2323354400:02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявились, але надали на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії №250726 виданого повторно 04 січня 2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] померла 05 лютого 2011 року. (а.с.11). [PERSON] свідоцтва про смерть серії №067677 виданого 05 квітня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, [PERSON] помер 27 березня 1994 року (а.с.12). [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 2323354400:02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON]. (а.с.8-10). [PERSON] копії свідоцтва про народження серії 11-ЖС № 411997 від 03.09.1981 року, виданого Ленінським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, [PERSON] народився 11 липня 1981 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13). [PERSON] копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії 1-ЖС № 203546 виданого повторно 28 листопада 2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] 04 грудня 1989 року зареєстрували шлюб, запис № 93 (а.с.14). [PERSON] повідомлення №251/09-02 від 28.12.2018 року, що надійшла з [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, встановлено, що на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в селі Словянка проживала [PERSON], яка померла 05 лютого 2011 року та була матірю [PERSON], який помер 27 березня 1994 року (а.с.18). [PERSON] заповіту посвідченого [PERSON] селищною радою Михайлівського району Запорізької області 12.08.2004 року за р.№441, [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,95 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 058513, виданного [PERSON] селищною радою 01 лютого 2001 року заповідає [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрації внесено спадкову справу №40/2013 року після померлої [PERSON] Інших спадкоємців немає (а.с.15). Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 26 вересня 2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 05 лютого 2011 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO] у звязку з тим, що спадкоємцем правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 4,95 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, [PERSON] селищна рада, не був наданий. [PERSON] ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67\~Закону України\~«Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Крім того, ст. 1266 ч.1 ЦК України \~визначено право позивача на спадкування за законом за правом представлення щодо обсягу спадщини, який не спадкується за заповітом, у звязку з чим факт родинних відносин зі спадкодавцем має для нього юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є внуком [PERSON], яка померла 05.02.2011 року, оскільки є сином її сина [PERSON], який помер 27 березня 1994 року. При цьому, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його баби [PERSON], яка померла 05 лютого 2011 року, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 2323354400:02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206. Позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте,\~постановою державного нотаріуса від 26 вересня 2018 року, № 672/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 05 лютого 2011 року у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельну ділянку, кадастровий номер 2323354400:02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved