Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач у квітні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що є власницею земельної ділянки площею 3,6757 га, кадастровий номер: 5925084600:00:001:1376, яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. 18.09.2006 року [PERSON] уклала з відповідачем договір оренди землі строком на 10 років. За 90 діб до завершення строку дії договору землі позивач письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати договірні відносини, щодо передачі відповідачу вказаної земельної ділянки. У відповідь на це звернення відповідач повідомив, що у 2008 році позивач підписала угоду про внесення змін до указаного договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року строком на 20 років, а тому немає права передавати свою земельну ділянку в оренду іншій особі або здійснювати самостійно господарську діяльність на вказаній земельній ділянці. Відповідач надав позивачу копію такої угоди про внесення змін до договору оренди землі, яка була зареєстрована 29.07.2008 року за номером 040863503792. За умовами указаної угоди [PERSON] передала у платне користування земельну ділянку строком на 20 років, а відповідач отримав земельну ділянку та взяв на себе зобовязання сплачувати орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач була здивована наявності такої угоди, оскільки з її умовами не була знайома, її не підписувала, бачила її вперше, оглянувши, пересвідчилась, що підпис в ній позивачу не належить. Отже, оскільки [PERSON] не надавала дозвіл будь-кому, не бажала та не прагнула укладання угоди про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, такої угоди не підписувала, інших осіб на укладання договору оренди землі не уповноважувала, товідсутня її внутрішня воля на укладання такої угоди про внесення змін до договору оренди землі. [PERSON] посилалась на те, що не підписувала угоди про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, а тому між нею та відповідачем не досягнуто суттєвих умов договору, форма договору не дотримана, як того вимагає закон, оскільки вона не підписувала таку угоду. Посилаючись на те, що право власності позивача було порушено шляхом підроблення угоди про знесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, внаслідок чого вона була позбавлена права користуватися та розпоряджатися належною її земельною ділянкою, [PERSON] просить суд:визнати недійсною угоду про внесення змін до договору оренди землі № 196, зареєстрованого 24.01.2007 року, укладену між позивачем та приватним підприємством «Рассвєт Агро» (код ЄДРПОУ 34113805), державна реєстрація якої проведена Тростянецьким районним реєстраційним відділенням Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельним ресурсам, про що у Державному реєстрі земель свідчить запис від 29.07.2008 року за №040863503792. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В обґрунтування позову також посилалась на те, що позивач про факт існування спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі дізналась лише у 2016 році від представників відповідача, самого примірнику оригіналу угоди вона немає, є лише копія отримана у сторони відповідача, а тому саме з кінця 2016 року має обчислюватись строк позовної давності, а відповідач не довів, що надавав позивачу примірник спірної угоди до 2016 року. Позивач, уклавши у 2006 році договір з відповідачем не знала, що має право на один примірник, знала, що його строк складає 10 років і після його закінчення звернулась до відповідача з питання повернення їй земельної ділянки і лише у 2016 році дізналась про порушення її права шляхом підроблення додаткової угоди, якою строк оренди продовжено до 20 років. [PERSON] звернулась до відділення поліції, порушено кримінальне провадження за фактом підроблення угоди. Також представник позивача [PERSON] зазначала, що позивач отримуючи орендну плату в розмірі більшому, ніж в договорі оренди землі вважала, що її збільшення відбулось на підставі Указу Президента України від 19 серпня 2008 року, яким було передбачено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Позивач є особою юридично необізнаною, тому вважала, що таке підвищення орендної плати не потребувало укладення між сторонами додаткової угоди, а відбулось автоматично. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилався на те, що позивач спірну угоду підписала особисто, вона в подальшому була зареєстрована і з урахуванням цієї угоди договір оренди діє до 24.01.2027 року. Примірник і договору оренди землі і спірної угоди позивач отримувала. Орендна плата позивачу виплачувалась, виходячи з розміру, указаному у спірній угоді, тобто в більшому розмірі, ніж указано в договорі оренди землі. З питання повернення примірників договору та угоди належних позивачу остання не зверталась. Представник відповідача вважав, що підстави для визнання угоди про внесення змін до договору оренди землі недійсними відсутні, оскільки зміст угоди несуперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства, позивач на момент договору оренди землі досягла повноліття та судом її цивільну дієздатність необмежено не було. Жодного факту вчинення фізичного та психологічного впливу на позивача в своїй позовній заяві не викладено. Угода про внесення змін до Договору оренди землі була укладена між сторонами добровільно, а їх зміст та правові наслідки відповідають їх вільному волевиявленню. Угода укладена в належній формі, тобто з дотриманням письмової форми та державної реєстрації, її підписання було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею. Крім того, представник відповідача [PERSON] вважав, що позивачем пропущений строк позовної давності, який має обчислюватись з часу укладання спірної угоду, після чого минуло близько 10 років, а тому просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності (а.с.23, 30). ПредставникТростянецького районного виробничого відділення Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, подані письмові пояснення, за змістом яких указане відділення просило справу розглянути без його представника, покладається на розсуд суду (а.с.23,104). Представник відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгекадастру в Сумській області в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи без участі представника відділу та відсутність заперечень проти позову (а.с.22, 105). За клопотаннями представника позивача ухвалами Тростянецького районного суду від 27.07.2017, від 05.10.2017 та від 16.11.2017 року витребовувались письмові докази. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 008060 від 24.10.2002 року є власником земельної ділянки площею 3,6757 га, з кадастровим номером 5925084600:00:001:1376 зцільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Указана обставина визнається і не заперечується сторонами. Позивачем та приватним підприємством «Рассвєт Агро» 18.09.2006 року було укладено договір оренди землі № 196, за умовами якого [PERSON] орендодавець надає, а орендар - приватне підприємство «Рассвєт Агро» приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,6757 га, для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Зазначений договір був зареєстрований 24.01.2007 року № 040763500215 у Тростянецькому районному реєстраційному відділіСумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах, що підтверджується також копіями аркушів з Книги записів реєстрації договорів оренди землі (а.с.8-9). Сторони також підписали акт приймання-передачі земельної ділянки, що передається в оренду, за змістом якого [PERSON] передав в натурі в оренду терміном на 10 років відповідачу у справі земельну ділянку площею 3,6757 га (а.с.10). Судом установлено, що від імені позивача була підписана Угода про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, згідно з яким [PERSON] та ПП «Рассвєт Агро» в особі директора [PERSON] уклали додатковий договір до договору оренди землі на 20 років, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору складає 985,55 грн. За змістом спірної угоди її укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий в орендаря, а третій в органі, який провів його реєстрацію (а.с.10 зворотній бік). Спірна угода про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, була зареєстрована у Тростянецькому районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах 29.07.2008 року за № 040863503792, що підтверджується також копіями аркушів з Книги записів реєстрації договорів оренди землі (а.с.57-59). Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі частини 1 статті 210, частини 3 статті 640 ЦК України, статті 125 ЗК України і статті 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. За змістом розяснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі №196 у Тростянецькому районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах вона в силу вимог статей 210, 640 ЦК України є укладеною, а отже оспорюваною та за рішенням суду може бути визнана недійсними. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-99цс13. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсною спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованої 29.07.2008 року за №040863503792, суд виходить з таких мотивів. Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України). Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі, підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Звертаючись із позовом про визнання Договору оренди землі недійсним, позивач посилався на те, що, які є в матеріалах справи, ним не підписувались, підпис належить іншій особі. Висновком судово - почеркознавчої експертизи № 1233/1248, складеним 09 серпня 2017 року експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. [PERSON] установлено, досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі напроти слів «Орендодавець» в угоді про внесення змін до договору оренди землі №196 зареєстрованого 24.01.2007 року, укладену між позивачем та ПП «Рассвєт Агро», державна реєстрація якого проведена 29.07.2008 року за № 040683503792, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Згідно з описовою частиною висновку виявлені експертом розбіжності істотні, стійкі суттєві та достатні для категоричного висновку, що підпис в угоді виконала не [PERSON] (а.с.112-124). Кримінальне провадження № 12017200270000155, в якому проводилась зазначена експертиза, було розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, заявою мешканців с.Люджа Тростянецького району Сумської області, які є власниками земельних паїв на території Люджанської сільської ради, про факт підробки договорів оренди землі за вересень 2006 року та угод про внесення змін до договорів оренди землі зареєстровані в 2007 році, працівниками приватного підприємства «Рассвєт Агро», які були укладені між ПП «Рассвєт Агро» та власниками земельних паїв. Позивач примірник спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі суду не надала, посилаючись на їх відсутність у неї. Судом було витребувано оригінал угоди про внесення змін до договору оренди землі №196, який має зберігатись у відповідача, але останнім не було надано цих документів суду, з посиланням на їх відсутність на підприємстві (а.с.64). Судом вживались заходи отримання примірників оригіналів спірного договору та угоди, які зберігаються у відділіу Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою проведення судової почеркознавчої експертизи, проте відділ таких оригіналів суду не надав, пославшись на те, що оригінали договору та угоди, підписаних від імені [PERSON] та ПП «Рассвєт Агро» були вилучені старшим слідчим Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області [PERSON] на підставі ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2017 року (а.с.56, 60). Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 76 ЦПК України). Судом не установлено підстав для визнання необґрунтованим наданого суду старшим слідчим Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області [PERSON] висновку судової почеркознавчої експертизи №1233/1248, складеного 09 серпня 2017 року, він не є таким, що суперечить іншим матеріалам справи або таким, що викликає сумніви в його правильності. Відповідачем такий висновок не оспорено, доказів на його спростування останнім суду не надано. За таких обставин, суд визнає указаний висновок судової почеркознавчої експертизи №1233/1248 як письмовий доказ, що узгоджується із розясненнями, викладеними у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду. Підстави для визнання такого висновку експертизи неналежним доказом відсутні. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. За таких обставин, оскільки позивач як власник земельної ділянки спірну угоду про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, з приватним підприємством «Рассвєт Агро» не підписувала, повноважень на це в установленому законом порядку іншій особі не надавала, що не спростовано відповідачем і свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсною угоди про внесення змін до договору оренди землі №196, зареєстрованого 24.01.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, яка була зареєстрована 29.07.2008 року за № 040863503792. Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке. Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач дізналась про порушення свого права, тобто про наявність спірноїугоди про внесення змін до указаного договору оренди землі, яка була зареєстрована 29.07.2008 року за №040863503792, лише у жовтні 2016 року, при повідомленні відповідача про небажання після закінчення строку дії договору оренди 24.01.2017 року продовжувати договірні відносини, що в розумінні частини 1 статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Як установлено судом позивач спірну угоду про внесення змін до договору оренди землі не підписувала, відповідач не надав доказів обізнаності [PERSON] про наявність такої угоди до жовтня 2016 року. Посилання представника відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору та угоди, оскільки позивач отримував плату за користування землею в більшому розмірі, ніж в основному договорі, суперечить нормам статті 261 ЦК України. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-48цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності при зверненні до суду, а тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі відсутні. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору (а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved