Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач у травні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 25.10.2018 року уклали шлюб. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, з 10 березня 2020 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, шлюб носить формальний характер, відсутнє порозуміння, у сторін різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться. Подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 25 жовтня 2018 року Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області, актовий запис №163. Ухвалою суду від 15.05.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 15.06.2020 року призначено подружжю строк на примирення тривалістю три місяці та зупинено провадження. Ухвалою суду від 15.09.2020 року у зв`язку із закінченням строку на примирення поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, вказала, що на її переконання неможливе збереження шлюбу, вона цього категорично не бажає, більше чекати не може. Відповідач вказав, що заперечує проти розірвання шлюбу, бажає його збереження, вживав для цього заходів. Заслухавши думку учасників засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] ю 25.10.2018 року було зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 163. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.3). У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживав заходів щодо примирення подружжя. Після спливу наданого судом строку для примирення позиція позивача не змінилась, [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу. Судом не установлено обставин що відповідно до частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України, перешкоджають розірванню шлюбу. Ураховуючи пояснення сторін, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивача до збереження шлюбних відносин суперечитиме її правам та інтересам, шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Заперечення відповідача стосовно розірвання шлюбу суд не може взяти до уваги, оскільки за приписами Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до збереження шлюбних відносин забороняється. Доводи відповідача не спростовують підстав розірвання шлюбу між сторонами в умовах відсутності добровільної згоди позивача на його збереження. На підставі викладеного та

Outcome: approved