Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач через свого представника за довіреністю звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 23.04.2008 року між [PERSON] з однієї сторони та виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» з другої сторони було укладено договір оренди землі, згідно якого він передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 223069 від 09.11.2004 року земельну ділянку загальною площею 2,3368 га в оренду на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому договором та було складено акт прийому-передачі земельної ділянки від 23.04.2008 року, у вказаних документах підпис свій ставив позивач. Протягом дії вказаного договору позивач в усній формі неодноразово звертався до відповідача і повідомляв, що не матиме наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та просив після збирання врожаю, не засівати належну йому земельну ділянку. Звернувшись восени 2013 року ще раз до відповідача, позивач дізнався про існування додаткової угоди від 20.03.2012 року до договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та ТОВ «Ківшовата Агро» та отримав примірник вказаної угоди. Позивач стверджує, що не мав наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписував дану додаткову угоду, а тому просить суд визнати додаткову угоду від 20.03.2012 року недійсною та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, проте представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 23.04.2008 року [PERSON] уклав з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро», відповідач в справі) договір оренди землі, згідно якого передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності серії ЯА № 223069 від 09.11.2004 року земельну ділянку розміром 2,3368 га в оренду на 5 років. Даний договір було зареєстровано в управлінні Держкомзему в Таращанському районі Київської області 29.09.2008 року за номером 0010831300343. Звернувшись восени 2013 року, після закінчення дії вказаного договору до відповідача, позивач дізнався про існування додаткової угоди від 20.03.2012 року до договору оренди земельної ділянки між ним та ТОВ «Ківшовата Агро» та отримав її копію. Із вивченої в судовому засіданні додаткової угоди встановлено, що вона укладена 20.03.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро». Відповідно до даної угоди [PERSON] передав відповідачу земельну ділянку, яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 223069 від 09.11.2004 року земельну ділянку площею 2,3368 га в оренду на 5 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Додаткова угода від 20.03.2012 року зареєстрована в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року за № 322440004004178. В ході розгляду даної цивільної справи позивач та його представник в судовому засіданні категорично стверджували, що дану угоду позивач не підписував, а тому просять суд визнати додаткову угоду від 20.03.2012 року недійсною та стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи. Згідно висновку експертів за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи за №4973/4974/14-32 від 08.08.2014 року підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 20.03.2012 року до договору оренди землі від 29.09.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]. Указані обставини встановлені з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Ч. 1 та ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Ківшовата Агро» підлягають задоволенню, як такі, що підтверджуються матеріалами справи та наданими доказами, оскільки в ході судового розгляду знайшла підтвердження та обставина, що [PERSON] не підписував вищезазначену додаткову угоду. На підставі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені ним судові витрати.

Outcome: approved