Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач у вересні 2016 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше мобіліті» з вимогами:\~ - визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27 січня 2016 року виконавчий напис №75 про звернення стягнення на транспортний засіб марки Seat, модель IBIZA, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з обємом двигуна 1390 куб. см., державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - зобовязати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області закінчити виконавче провадження, відкрите відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 року головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] ВП №50081679(а.с.2-7). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.04.2013 року між ним та відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» було укладеного кредитний договір №50008469, за змістом якого з метою придбання позивачем автомобілю марки Seat, модель IBIZA, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] з обємом двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2013, відповідач надав позивачу кредит в сумі 161262 гривні 29 копійок, еквівалент суми кредиту в доларах США - 19796,50 доларів США, та додатковий кредит в сум 60900 гривень 30 копійок, еквівалент суми кредиту в доларах США 7476, 10 доларів США. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами був укладений Договір застави №50008469 від 16.04.2013 року , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON], за реєстровим №641, згідно з умовами якого позивач передав в заставу вищевказаний автомобіль. Позивач зазначає, що в лютому 2016 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції [PERSON] (реєстраційний номер виконавчого провадження 50081679), яка винесена з примусового виконання виконавчого напису №75, виданого 27 січня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, яким надано відповідачу право задовольнити вимоги по стягненню заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 353361,38 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст.88,89 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки сума боргу не була безспірною, документи на підтвердження заборгованості, а також обґрунтований розрахунок заборгованості не надавався нотаріусу, а подані документи не підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем. Він також зазначає, що факт наявної у виконавчому напису суми боргу ним не визнається та що зазначені у вимозі платежі: за жовтень 2015 року в сумі 8890,44 грн. ним сплачений 30 жовтня 2015 року, за листопад 2015 року в сумі 9679,62 грн. сплачений 17 грудня 2015 року, за грудень в сумі 9696,44 грн. сплачений 12 січня 2016 року. Позивач також зазначає, що не отримував від відповідача вимог щодо сплати штрафних санкцій на суму 2988,57грн. та витрат з метою повернення простроченої заборгованості на суму 732,94грн., вважає, що вони не підлягають стягненню в безспірному порядку. Позивач стверджує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.11 закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредит надався на споживчі цілі, з метою придбання автомобіля, в звязку з чим вимога про дострокове повернення кредиту втрачає чинність, у випадку усунення прострочення виконання зобовязань, протягом 30 днів з дня отримання такої вимоги. Позивач зазначає, що розрахунок суми кредиту, зазначений у вимозі в сумі 291499,17грн., що є еквівалентом 12434,38 доларів США, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» визначений з порушенням умов кредитного договору №50008469 від 09.04.2013 року, а саме п.п.1.3, 1.3.1 Загальних умов кредитування, відповідно до яких курсова різниця, що виникла внаслідок зміни обмінного курсу, погодженого сторонами при укладенні договору (8,1460грн./дол.США) може застосовуватись лише для визначення суми процентів, в звязку з чим еквівалент невиплаченої суми кредиту 12434,38 доларів США в гривні повинен становити 101290,46гривень. Він також зазначає, що в порушення вимог ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої стягнення на предмет застави повинно проводитись у відповідності до суми заборгованості, зазначеної у письмовому повідомленні (вимозі), сума, зазначена у письмовому повідомленні (вимозі) складає 323487,18гривень, а сума, зазначена у виконавчому написі 353361,38грн.. Позивач також зазначає, що в порушення вимог ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобовязаний зазначити в цій вимозі, зокрема, позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати, а отримане ним повідомлення не містить посилання на те, який саме з пяти позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження , передбачених ст.26 Закону, вважає за необхідне застосувати обтяжувач. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, подав додаткові пояснення (а.с.152-154), відповідно до яких зазначив про те, що в порушенням вимог п.2 Постанови Кабінету міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідачем було надано лише першу сторінку Кредитного договору та Додаткову угоду про збільшення строку кредитування, та не було надано частину кредитного договору під назвою «Загальні умови кредитування» та частину кредитного договору під назвою «Графік сплати платежів», які невідємними частинами Кредитного договору. Позивач також зазначив, що постановою КМУ №1172 передбачено надання засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що підтверджує безспірність вимог, та, що надані відповідачем виписки не відповідають таким вимогам. Так, виписка по рахунку боржника від 16.12.2015 року містить ряд невідповідностей, що унеможливлює встановити суму боргу: виписка датована 16 грудня 2015 року, а у самій виписці суми сплачених платежів та заборгованість встановлені на дату 12 січня 2016 року. Виписка, датована 20.01.2016 року також не може свідчити про безспірність вимоги відповідача, оскільки сума боргу в ній визначена в розмірі 24017,75грн., а в заяві про вчинення нотаріального напису відповідач зазначає поточну заборгованість в сумі 12611,95грн., яка складається з несплачених чергових платежів в сумі 10626,50грн. та штрафних санкцій в сумі 1985,45грн. Він також зазначає, що відповідач при вчиненні нотаріального напису не надав виписки щодо суми заборгованості з дострокового повернення кредиту, а також нарахування штрафу за порушення терміну дострокового повернення кредиту в розмірі 20% від суми кредиту. Він також звертає увагу на невідповідності у вимозі від 16.12.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та заяві про вчинення нотаріального напису: у вимозі заборгованість по сплаті чергових платежів станом на 16.12.2015 року становить 28266,50грн., у заяві про вчинення нотаріального напису 10626,50грн.; у вимозі заборгованість по сплаті штрафних санкції складає 2988,57грн., у заяві про вчинення нотаріального напису 1985,45грн.; у вимозі заборгованість по сплаті витрат, понесених відповідачем з метою повернення простроченої заборгованості складає 732,94грн., у заяві про вчинення нотаріального напису відповідач зазначає, що заборгованості за сплати штрафу не має; у вимозі сума дострокового повернення суми кредиту зазначена в розмірі 12434,38 доларів США, що є еквівалентом 291499,17грн, у заяві про вчинення нотаріального напису зазначено, що сума дострокового повернення суми кредиту становить 308496,97грн., при цьому не зазначено курс, за яким розраховувалась ця сума. Ці обставини, на думку позивача, свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не мав можливості перевірити безспірність суми заборгованості і позбавив позивача можливості зясувати суму заборгованості та погодити її. Він також зазначає, що в порушення вимог ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідач не зазначив позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та не здійснив реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених в письмових запереченнях (а.с.58-60,164-167). Так, він зазначає, що, дійсно, 27 січня 2016 року за їх заявою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис №75. При цьому заперечуючи щодо доводів позивача, про те, що заборгованість не є безспірною та що позивач не отримував вимог про сплату штрафних санкцій, він зазначає, що згідно п.8.3 Загальних умов кредитування, позичальник зобовязаний сплатити компанії штраф за кожен випадок порушення Позичальником статей 5.1,5.2,5.3, 5.4,8.2 у розмірі еквівалентному сумі штрафу в доларах США, визначеному за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договору, на момент направлення компанією такої вимоги, і, таким чином, обовязок за сплати штрафів у позичальника виникає з моменту порушення зазначених статей Загальних умов кредитування, а не з моменту направлення вимоги, як стверджує позивач. Він також звертає увагу, на визначений у п.1.7. Загальних умов кредитування порядок зарахування коштів, отриманих у виконання зобовязань позичальника, в звязку з чим платежі, здійснені позивачем 30 жовтня 2015 року на суму 8890,44 грн., 17 грудня 2015 року на суму 9679,62 грн., 12 січня 2016 року на суму 9696,44 грн. зараховувались відповідачем частково на погашення заборгованості зі штрафів, нарахованих у відповідності до п.8.3., частково на погашення заборгованості з платежів за кредитом, які були уставлені за попередні місяці, і таким чином, чергові платежі за жовтень-грудень 2015 року залишились несплаченими позивачем і вимога про дострокове повернення кредиту направлена правомірно, а суми в ній відповідають дійсності станом на 16.1.2015 року. Твердження позивача, що курсова різниця, що виникла внаслідок зміни обмінного курсу , може застосовуватися лише для визначення суми процентів, не відповідає п.1.3.1, в якому зазначено, позитивне, або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних в Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми проценті, що підлягає сплаті відповідно до умов кредитного договору. Він також зазначає, що в законі «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не сказано, що стягнення на предмет застави повинно проводитись у відповідності до суми, зазначеної в повідомленні, а також зазначає, що у вимозі про дострокове повернення кредиту відповідач окремо звертав увагу позичальника, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти та відповідно до умов договору розмір такої заборгованості в гривні підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу валют та буде перераховано у відповідності до діючого обмінного курсу валюти станом на день вчинення відповідного виконавчого напису або подання позову, в звязку з чим сума заборгованості за кредитом у гривні імовірно буде відрізнятись від вказаної у вимозі. Він також звертає увагу, що у зазначеній позивачем вимозі було зазначено про те, що, у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 днів, вони будуть змушені вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий компанії у заставу для забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за договором. Він також зазначає, що, надаючи приватному нотаріусу розрахунок заборгованості по боржнику [PERSON], ТОВ «Порше Мобіліті» зазначало, що заборгованість визначена відповідно до умов Кредитного договору з урахуванням вимог чинного цивільного законодавства, та що він був виконаний, враховуючи курс іноземної валюти (доларів США) на час виставлення рахунку на оплату чергових платежів. Він також звертає увагу, згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до виконання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниці України- гривня, що відповідає вимогам ч.1,3 ст.533 ЦК України та правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ухвалі від 07.10.2015 у справі №6-24238св15. Щодо посилань позивача на порушення відповідачем п.2 Постанови Кабінету міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року в частині надання оригіналу кредитного договору, він зазначає, що перша сторінка Кредитного договору і таким Кредитним договором, оригінал якого і було подано нотаріусу для одержання виконавчого напису, а щодо подання додатків до кредитного договору, таких вимог в Постанові КМУ не ставиться. А також зазначає, що документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання подаються при стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, яким зазначений кредитний договір не являється. Він також звертає увагу а\\на постанову Пленуму ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме, що в ній зазначено, що «як правило у виконавчому напису сума є більшою ніж у вимозі, але це повязано з часом, який пройшов від надіслання вимоги а вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то в такому випадку спірності суми немає». Він також заперечує, що у вимозі та заяві не вказано курс, за яким розраховувався еквівалент суми дострокового повернення кредиту, та зазначає, що у вимозі йшлося про те, що відповідно до умов Договору розмір заборгованості в гривні підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу валют та буде перераховано у відповідності до діючого обмінного курсу валюти станом на дату вчинення відповідного виконавчого напису або подання позову, в звязку з чим сума заборгованості за кредитом у гривні ймовірно буде відрізнятися від зазначеної у вимозі. Він також звертає увагу, що відповідно до умов Договору вказано, що для обчислення використовується курс філії «КІБ» ПАТ «Креді [PERSON] банк». Він вважає, що відповідачем дотримано вимог ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки позасудовий спосіб, який має намір застосувати стягувач, чітко вказаний у зазначеній вимозі, де зазначено, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги (для фізичних осіб), вони будуть вимушені вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий компанії в заставу, а також зазначено про те, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти та буде перераховано у відповідності до діючого обмінного курсу валюти станом на дату вчинення відповідного виконавчого напису, або подання позову. Таким чином, вони вважають, що у вимозі про дострокове повернення кредиту, яка була надіслана позивачу і ним отримана, вказано, що стягувач з позасудових способів звернення стягнення має намір застосувати реалізацію заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, можливість чого передбачена п.5 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] на судовий розгляд справи не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена, заперечень по суті позову не подала, направила заяви, про розгляд справи у її відсутність (а.с.69,72,92,159,160). Представник Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області в призначені судові засідання також не зявився, про дату, час та місце судового розгляду третя особа була повідомлена належним чином, заперечень по суті позову не подала. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 квітня 2017 року у даній справі було закрито провадження в частині позовної вимоги про зобовязання Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області закінчити виконавче провадження, відкрите відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 року головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] ВП №50081679. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, а також матеріали, направлені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні сторонами визнано, та долученими до матеріалів справи документами підтверджується, що 09.04.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» було укладеного кредитний договір №50008469 (а.с.8),за змістом якого Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Зокрема встановлено, що одночасно з підписанням Кредитного договору №50008469 від 09.04.2013 року, сторони підписали Загальні умови кредитування (додаток до Кредитного договору №50008469 від 09.04.2013) та Графік погашення кредиту (додаток до кредитного договору від 09.04.2013 №50008469) (а.с.9-16,17-19). Крім того, сторонами визнано та документально підтверджено, що 16 квітня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №641, Договір застави транспортного засобу №50008469, за змістом якого заставодавець [PERSON] з метою забезпечення зобовязань вимог заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008469 від 09.04.2013 року, передав у заставу автомобіль марки Seat, модель IBIZA, 2013 року виробництва, кузов №VSSZZZ6JZDR146547 з обємом двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] (а.с.20-23). А в подальшому 28 жовтня 2014 року уклали та нотаріально посвідчили за реєстровим №2277 Додаткову угоду №1 до договору застави транспортного засобу №50008469 від 16 квітня 2013 року, якою виклали в новій редакції п.1.3 договору, змінивши строк повернення кредиту не пізніше 84 місяців з дати надання Кредиту (а.с.24) 16.12.2015 року відповідач ТОВ «Порше Мобіліті» склав, а в подальшому 21.12.2015 року направив в адресу позивача [PERSON] вимогу(повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с.25-26,95,96). В зазначеній вимозі, відповідач, зокрема, посилаючись на умови ст. 8, 8.3, п.3.2 Загальних умов кредитування, вимагав від позивача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, що разом станом на поточну дату становить 323487,18 грн.18коп. та складається з: 1.Дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 12434,38 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» складає 291499,17грн. 2.Несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу): 28266,50грн. 3.Штрафні санкції відповідно до ст.8.3 Договору: 2988,57грн. 4.Витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника у відповідності до Договору: 732,94грн. 5.Штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту: 0,00ГРН. 6.Компенсація страхових платежів відповідно до ст.5.6 Договору:0,00 грн. (а.с.25-26) Одночасно, відповідач зазначив, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання цієї вимоги (для фізичних осіб) та протягом 5 (пяти) календарних днів з дати одержання вимоги (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб), вони будуть змушені вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий компанії у заставу для забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за Договором. Якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати його відправлення (а.с.25-26). Вказану вимогу позивач отримав 26.12.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.97). Встановлено, що 25.01.2016 представник за довіреністю ТОВ «Порше Мобіліті» склав заяву про вчинення виконавчого напису,адресовану приватному нотаріусу київського міського нотаріального округу [PERSON], яка була зареєстрована нотаріусом 27.01.2016 року (а.с.94). В зазначеній заяві, представник заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на укладений сторонами Договір застави транспортного засобу, посвідчений 16.04.2013 року приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі №641, а також на Кредитний договір №50008469 від 09.04.2013 року в комплекті Загальними комерційними умовами кредитування, а також Графіком погашення кредиту, що є невідємними частинами договору, та на порушення позичальником (Заставодавцем) [PERSON] умов п.3.2 та 3.3 Договору(Загальних умов кредитування) та направлену ТОВ «Порше Мобіліті» вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості по рахунках, виставлених на оплату згідно з умовами Договору, просило вчинити виконавчий напис на Договір застави транспортного засобу, посвідчений 16.04.2013 року приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі №641, з метою звернення стягнення у сумі 353361,38 грн., а також відшкодування витрат Заставодержателя, повязаних із вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат (а.с.94). Згідно з вказаною заявою, представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначив, заборгованість позивача у даній справі [PERSON] по рахунках станом на дату підготовки цієї заяви складає: 1.Несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу): 10626,50грн. 2.Штрафні санкції за вимоги щодо сплати в розмірі: 1985,45грн. 3.Витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника у відповідності до Договору: 0,00грн. 4.Штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від Суми кредиту: 0,00ГРН. 5.Компенсація страхових платежів відповідно до ст.5.6 Договору:0,00 грн. - суму кредиту, що станом на 16.12.2015 становила еквівалент 12434,38 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» складала 291499,17грн. Також заявником зазначено, що заставодавця було попереджено, що за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу Компанії до суми заборгованості буде додано штраф в розмірі 20% від Суми кредиту, що складає 32252,46 грн. А також зазначено, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» станом на дату підготовки цією заяви сума кредиту до повернення становить 308496,97грн. (а.с.94) Як вбачається з направлених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] документів, одночасно із заявою про вчинення виконавчого напису, заявником- застоводержателем ТОВ «Порше Мобіліті» було надано нотаріусу наступні документи (а.с.94-142): - копія вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 16.12.2015(а.с.95); - копія опису вкладення у цінний лист (а.с.96); - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.97); - копія Договору застави транспортного засобу від 16 квітня 2013 року (а.с.98-99); - копія Договору про внесення змін до Договору застави транспортного засобу від 28 жовтня 2014 року (а.с.100); - кредитний договір №50008469 від 09.04.2013 року (а.с.104); - Додаткова угода до Кредитного договору №50008469 від 09.04.2013 року, укладена між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], без дати, якою сторони домовились змінити Строк кредиту, викладений в розділі «основні умови кредиту», виклавши в наступній редакції «Строк кредиту 84 місяців», та відповідно до п.2 якої, у звязку із змінами, викладеними вище, Сторони домовились підписати Графік погашення кредиту, що є невідємною частиною Кредитного договору та внести відповідні зміни в Договір застави транспортного засобу протягом 10 днів з дня укладення Додаткової угоди (а.с.105); - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.1060; - зведена облікова виписка з рахунку клієнта [PERSON] з датою формування 16.12.2015 (а.с.107-108) ; - зведена облікова виписка з рахунку клієнта [PERSON] з датою формування 20.01.2016 (а.с.109-110) ; - рахунки-фактури (а.с.111-120); - довіреність на представництво інтересів ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с.121); - копія паспорта представника ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с.124-125); - копія картки платника податків представника (а.с.126; - виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) (а.с.127); - копія статуту ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с.128-138); - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань (а.с.139-142). На підставі вищевказаних документів, поданих ТОВ «Порше мобіліті» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], отримавши Інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів(а.с.101-103,122), вчинила виконавчий напис від 27 січня 2016 року, за реєстровим №75, про стягнення із заставодавця [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» на предмет застави автомобіль марки Seat, модель IBIZA, 2013 року виробництва, кузов №VSSZZZ6JZDR146547 з обємом двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2013, державний номер [NUMBER], за Договором застави транспортного засобу №50008469, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 жовтня 2014 року за р.2277, за яким забезпечуються вимоги заставодержателя за Кредитним договором №50008469 від 09.04.2013 року (а.с.93). Згідно з виконавчим написом за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 09 квітня 2013 року по 16 грудня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 16 грудня 2015 року: - несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу): 10626,50грн. - штрафні санкції за вимоги щодо сплати в розмірі: 1985,45грн. - сума кредиту до повернення - 291499,17грн., що становить еквівалент 12434,38 доларів США; -штраф в розмірі 20% від суми кредиту 32252,46 грн. Сума до стягнень 353361,38грн., а також відшкодування витрат заставодержателя, повязаних з вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат. Зазначено, що виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути предявлений до державної виконавчої служби для примусового виконання протягом року (а.с.93). Встановлено, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.88,89 Закону України «Про нотаріат», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також встановлено порушення вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Так, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Будь-яких належних і допустимих доказів, що відповідач дотримав вищенаведених вимог Закону та здійснив реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, суду надано не було. Крім того, встановлено, що направлена в адресу позивача вимога заставодержателя в порушення вищенаведених вимог Закону не містила опису предмета забезпечувального обтяження; визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; вимогу до боржника передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (а.с.25-26). Суд враховує, що за змістом ст.87 Закону України «Про нотаріат» д ля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, передбачені умови вчинення виконавчого напису, а саме, згідно з підпунктом 3.1.1: нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому за змістом п.3.2 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог п.3.5 глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог п.4 глави 16 Порядку, виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18\~Закону України „Про виконавче провадження. Відповідно до вимог підпункту 5.1 п.5 глави 16 Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно з п.6.2 глави 16 Порядку, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Відповідно до підпункту 7.1 пункту 1 глави 16 Порядку, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. За змістом підпункту 7.6 пункту 7 Порядку, якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Враховуючи, що виконавчий напис здійснений на підставі нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу, відповідно до вимог п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року , (нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Встановлено, що вищенаведених вимог «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» третьої особою у справі, приватним нотаріусом [PERSON], а також відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» дотримано не було. Так, відповідачем при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, в порушення вимог п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постаново Кабінету міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, не було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, оскільки звернення стягнення здійснювалось на підставі нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу, та оскільки надані відповідачем зведені виписки з рахунку клієнта [PERSON] не є такими документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Крім того встановлено, що кредитний договір, який був наданий відповідачем на підтвердження поданої заяви про вчинення виконавчого напису, не містить Додатків, які є його невідємною частиною, а саме: Загальних умов кредитування (а.с.9-16), на які в своїй заяві посилався відповідач при обґрунтуванні розмірів заборгованості, підстав нарахування штрафних санкцій, витрат (а.с.25-26,95), а також графіку погашення заборгованості (а.с.17-19) та зміненого графіку заборгованості, який мав бути сторонами укладений відповідно до умов Додаткової угоди (без дати) (а.с.105). За таких обставин нотаріус була позбавлена можливості пересвідчитися в безспірності нарахованих сум заборгованості, оскільки, окрім рахунків-фактури (а.с.111-120), доказів обґрунтованості та безспірності такого нарахування (підстави нарахування, документального підтвердження витрат та розрахунки), відповідачем ані нотаріусу, ані суду надано не було. Не були надані також докази щодо застосованого відповідачем при розрахунках обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]». Відсутні докази, як не були надані нотаріусу так і не були надані суду, що стосуються розміру понесених відповідачем витрат в сумі 732,94 грн., про сплату яких було зазначено у вимозі від 16.12.2015 року, та в рахунок погашення яких були зараховані сплачені позивачем 17.12.2015 року кошти (а.с.107-108). Крім того, зі зведеної облікової виписки з рахунку клієнта [PERSON] також вбачається, що в рахунок «інших витрат відповідно до Договору» відповідачем 30.10.2015 року було зараховано 1415,30 грн., 1947,26 грн. та 732,94 грн.. Аналогічним чином 15.09.2015 року в рахунок іншим витрат відповідачем було зараховано 2550,80грн. (а.с.107-108,109-110). Проте докази нарахування, здійснення відповідачем таких витрат, відповідачем ані нотаріусу, ані суду надані не були, однак утримання такої суми з коштів, перерахованих позивачем в рахунок заборгованості за основним боргом, призвело до збільшення такої заборгованості та, як наслідок нарахування відповідачем штрафу та пені. Судом також встановлено, що в наданих нотаріусу відповідачем на підтвердження розміру заборгованості зведених облікових виписках по рахунках клієнта [PERSON] (а.с.107-108, 109-110), як і в заяві про вчиненні виконавчого напису, окремо не зазначено суму боргу за кредитом та процентами, а також штрафу та пені, відсутній будь-який розрахунок, а також достатні дані, які б давали можливість перевірити безспірність зазначених у виписці, а також в рахунках-фактурах сум. Не наданий такий розрахунок і суду. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до умов п.1.1 Загальних умов кредитування, що є додатком до укладеного сторонами Кредитного Договору №50008469 від 09.04.2013 та його невідємною частиною (а.с.9) компанія зобовязується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі, в українських гривнях, при цьому в кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, прийнятний для сторін, та, що відповідно до п. п.1.3.1 Загальних умов, позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору (8,1460грн./дол.США- основні умови кредиту, а.с.8), по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що допущені відповідачем та третьою особою вищезазначені порушення вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису за укладеним сторонами Договором застави транспортного засобу, внаслідок чого було звернуто стягнення на належний позивачу транспортний засіб на погашення суми заборгованості за укладеним сторонами Кредитним договором, яка не є безспірною, та з порушенням встановленого законом порядку вчинення виконавчого напису, дають суду підстави для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за вдома позовними вимогами немайнового характеру (а.с.1) підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в межах задоволених вимог позивача на суму 551гр.20коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved