Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2703566,48 грн., а саме за кредитом 1332640,61 грн., по відсотках 1136150,89 грн., пеня 234774,98 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2005р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідач уклали кредитний договір №03-609, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 70000,00 доларів США під 15% річних терміном до 02.11.2015р. Погашення кредиту та процентів повинно було здійснюватись щомісячно у відповідності до графіку, який є невідємною частиною кредитного договору. 17.12.2012р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивач уклали договір відступлення прав вимоги, за яким банк відступив позивачу право вимоги до відповідача за вищезгаданим кредитним договором. Відповідач не належно виконує свої кредитні зобовязання, у звязку із чим станом на 01.08.2015р. має прострочену заборгованість за кредитом 1332640,61 грн., по відсотках 1136150,89 грн. Також, на підставі умов кредитного договору та положень цивільного законодавства позивачем нараховано відповідачу пеню, яка в межах строку позовної давності за один рік становить 234774,98 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились. Представник відповідача подала суду письмове заперечення на позов, у якому, зокрема, просила розгляд справи провести без участі сторони відповідача. Заперечення на позов зводяться до наступного. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2011р. стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором №03-609 від 03.11.2005р., а саме 13320,71 долара США простроченої заборгованості по тілу кредиту, 48342,00 долари США строкової заборгованості по тілу кредиту та 9860,94 долари США відсотків станом на 10.01.2011р. Тобто, все тіло кредиту та відсотки з 03.11.2005р. по 10.01.2011р. за цим кредитним договором вже стягнуто судовим рішенням з відповідача на користь банку-кредитора. Щодо решти відсотків та пені відповідач просить застосувати строк позовної давності, який розпочався зі зверненням банку в 2010 році до суду і сплив у 2013 році. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 03.11.2005р. ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідач уклали кредитний договір №03-609, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в розмірі 35000,00 доларів США, а відповідач зобовязується повернути даний кредит у термін до 02.11.2015р., сплачуючи також 15% річних за користування кредитом. Погашення кредиту та процентів повинне здійснюватись щомісячно у відповідності до графіку, який є невідємною частиною кредитного договору (п. 2.4. Договору). Договором про внесення змін №1 від 21.01.2008р. до кредитного договору від 03.11.2005р. збільшено суму кредитних коштів до 70000,00 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.12.2011р. по справі №2-2967/11 задоволено позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з останньої на користь банку 571423,89 грн., що еквівалентно 71523,65 доларам США заборгованості за кредитним договором. У мотивувальній частині даного рішення судом встановлено, що станом на 10.01.2011р. борг відповідача перед банком становить 71523,65 доларів США, що еквівалентно 571423,89 грн. станом на 27.12.2011р. згідно офіційного курсу НБУ, з яких 13320,71 долари США прострочена заборгованість по тілу кредиту, 48342,00 долари США строкова заборгованість по тілу кредиту, 9860,94 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом. Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 17.12.2012р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивач [PERSON] «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення прав вимоги, за яким банк відступив позивачу кредитний портфель, зокрема, згідно витягу з реєстру позичальників, право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №03-609 від 03.11.2005р. У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобовязань, станом на 01.08.2015р. утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 61662,71 доларів США, що еквівалентно 1332640,61 грн., по відсотках 52570,92 доларів США, що еквівалентно 1136150,89 грн. А також, заборгованість по пені за останній календарний рік в розмірі 234774,98 грн. Дане підтверджується розрахунком заборгованості наданим стороною позивача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність відмовити у задоволенні позову. При цьому, суд виходив із наступного. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що до позивача перейшло право вимоги на заборгованість відповідача в обсязі станом на 17 грудня 2012 року - дня укладення договору уступки вимоги. Як було вказано вище, питання про стягнення заборгованості з відповідача за цим же кредитним договором станом на 10 січня 2011 року вже вирішено судом і рішення набрало законної сили. Дана обставина щодо відповідача, на підставі ч. 3 статті 61 ЦПК України, є встановленою і доказування не потребує. Згідно статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 1332640,61 грн. (еквівалент 61662,71 доларів США) і в розмірі 213112,42 грн. (еквівалент 9860,94 доларів США) так як це тіло кредиту та проценти за період по 10.01.2011р., відповідно, які вже стягнуті з відповідача рішенням суду від 27.12.2011р., задоволенню не підлягає, так як підстави для повторного стягнення з боржника заборгованості відсутні. Спосіб захисту прав нового кредитора передбачений інститутом заміни стягувача. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що так як рішення Тернопільського міськрайонного суду ухвалене 27.12.2011р., а в самому рішенні не вказано про те, коли позивач звернувся до суду із позовом, в будь-якому разі первісний кредитор ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду до грудня 2011 року. Згідно ч. 2, 3 статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до статті 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. В подальшому (17.12.2012р.) у зобовязанні відбулась заміна кредитора із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на [PERSON] «Кредитні ініціативи», проте, в силу статті 262 ЦК України порядок обчислення та перебігу позовної давності не змінився. [PERSON] «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із позовом 31.08.2015р., тобто більше, ніж через три роки після грудня 2011 року. Згідно ч. 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, щодо стягнення процентів за період з 11.01.2011р. по 01.08.2015р. та пені за останній календарний рік до звернення до суду, вимога позивача є обґрунтованою, проте з урахуванням вищевказаних обставин, на підставі викладених положень ЦК України, задоволенню не підлягає, так як позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідач подав заяву про застосування наслідків пропуску позивачем такого строку. Так як у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed