Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, посилаючись на те, що 17.10.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.144848, відповідно до якого застраховано автомобіль «FORD» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 07.11.2019 року в місті Одесі трапилось ДТП, внаслідок якої відбулось зіткнення між автомобілями «FORD» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобілем «HONDA» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 року по справі №947/29159/19, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі заяви потерпілої [PERSON] здійснило останній виплату страхового відшкодування у розмірі 64120 гривень, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду про відшкодування суми страхового відшкодування в порядку суброгації. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі та розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.11.2019 року в місті Одесі трапилось ДТП, внаслідок якої відбулось зіткнення між автомобілями «FORD» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобілем «HONDA» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 року по справі №947/29159/19, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 07.11.2019 року, є встановленим та не підлягає доказуванню. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «FORD» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » застраховано на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.144848, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] . До ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася потерпіла [PERSON] з заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з ДТП та на підставі страхового акту №UA2019110700038/L01/01 від 06.12.2019 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої у розмірі 64120 гривень. Частину страхового відшкодування у розмірі 55710 гривень 50 копійок було виплачено на рахунок СТО, що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням №38286 від 09.12.2019 року. Іншу частину у розмірі 8409 гривень 50 копійок було зараховано як недоотриману страхову премію, про що зазначено у п.5 страхового акту №UA2019110700038/L01/01 від 06.12.2019 року та у п.8 розрахунку страхового відшкодування. Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.\~993\~ЦК України\~та ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування»,\~до страховика,\~який виплатив\~страхове відшкодування\~за договором\~майнового страхування,\~у межах\~фактичних витрат\~переходить право\~вимоги,\~яке страхувальник\~або інша\~особа,\~що одержала\~страхове відшкодування,\~має до\~особи,\~відповідальної за\~завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Положення статті 993 ЦК передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові. У даному випадку існує основне зобов`язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак тут відбувається зміна осіб у зобов`язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особі на підставі закону (ст.993 ЦК): страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з вини відповідача, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 979, 993, 1166,\~1187 ЦК України, ст. 27\~Закону України\~«Про страхування» \~та

Outcome: approved