Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар», третя особа: Шулявська філія кредитної спілки «КС Володар» і просив стягнути з відповідача 296 139 грн. 78 коп. боргу за договором депозитного вкладу. Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 09 вересня 2014 року між позивачем та Кредитною Спілкою «КС Володар» від імені якого діяла Шулявська філія Кредитної спілки «КС Володар» був укладений договір №ДВ-517.4 «Капітал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п.п.1.1 договору [PERSON], як член кредитної спілки, зобов'язався внести грошові кошти в розмірі 82 560 грн., з урахуванням положень п. 2.3.1, а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та договором, зобов'язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 09 вересня 2016 року. 09.09.2014 р. [PERSON] вніс на рахунок Шулявської філії Кредитної спілки грошові кошти в розмірі 82 560 грн., та 14.08.2015 р. вніс 23 160 грн. Всього позивачем було внесено на депозитний рахунок відповідача 105 720 грн. 09.09.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому коштів за даним договором, але коштів йому ніхто не повернув, мотивуючи важким матеріальним становищем спілки. Відповідно до розрахунку суми заборгованості станом на 29 серпня 2017 р. відповідач заборгував позивачу кошти в розмірі 193 035 грн. 23 коп., яка складається з: суми заборгованості за договором №ДВ-517.4 «Капітал» по залученню внеску (вкладу) кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 97 968 грн.; суми відсотків у розмірі 9 835 грн. 07 коп.; додаткові відсотки у розмірі 85 232 грн. 16 коп., інфляційні збитки у розмірі 35 663 грн. 81 коп.; 3% річних від простроченої заборгованості у розмірі 6 759 грн.; пеня в розмірі 60 681 грн. 74 коп. Виходячи з того, що відповідач не виконав умови договору, внесок та проценти не повернув, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2017 р. відкрито провадження за даним позовом з призначенням слухання справи по суті (а.с.19). 23.02.2018 р. по електронній пошті представник Кредитної спілки «КС Володар» подав апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2017 р. про відкриття провадження, яка продубльована поштовою кореспонденцією та 28.02.2018 р. (а.с. 24-25, 27-28). Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.03.2018 р. відмовлено у прийнятті апеляційної скарги представника Кредитної спілки «КС Володар», справа повернута до Деснянського районного суду м. Києва для продовження її розгляду (а.с.33-34). Заочним рішенням суду від 24.09.2018 року задоволено позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року заочне рішення суду скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні погодився з розрахунком заборгованості, що був наданий представником відповідача і просив стягнути з кредитної спілки на його користь основну суму депозитного внеску в розмірі 97 168 грн. та нараховані до сплати відсотки в сумі 6 967.23 грн., а всього 104 135 грн. 23 коп. Представник відповідача в судовому засіданні просив частково задовольнити позов, стягнути з кредитної спілки на користь позивача основну суму депозитного внеску в розмірі 97 168 грн. та нараховані до сплати відсотки в сумі 6 967.23 грн., а всього 104 135 грн. 23 коп. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов'язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч. 3 ст. 23 Закону). Частиною 7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09 вересня 2014 року між сторонами, Кредитною спілкою «КС Володар» від імені якої діяла Шулявська філія Кредитної спілки «КС Володар» та членом Кредитної спілки [PERSON], було укладено договір № ДВ-517.4 «Капітал» по залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов п.1.1 якого позивач, як член кредитної спілки, зобов'язався внести протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання даного договору, внесок в розмірі 82 560 грн., а кредитна спілка після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки, зобов'язалась повернути позивачу внесок разом із нарахованими на нього відсотками не раніше 09 вересня 2016 року, що становить 24 місяці (а.с. 4-6). На виконання умов договору 09.09.2014 року позивачем було внесено кошти в сумі 82 560 грн., на підтвердження чого Шулявська філія Кредитної спілки «КС Володар» у відповідності до договору позивачу було видано квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 09.09.2014 року (а.с. 7). Відповідності до умов п.п. 2.2., 2.3, 2.6 договору на внесок щомісячно нараховувались відсотки в розмірі 19% річних, які зараховувались на поповнення внеску. Відповідно до умов 2.1.3 та 3.4.2 договору № ДВ-517.4 по залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 09 вересня 2014 року, член кредитної спілки має право збільшити розмір внеску до закінчення передостаннього місяця строку дії даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 14.08.2015 року було внесено додатковий пайовий внесок в сумі 23 160 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 14.08.2015 року (а.с. 8). Пунктом 5.1 договору було встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 09 вересня 2016 року, якщо цим договором не встановлено інше. Дія договору припиняється належним виконанням сторонами взятих на себе за даним договором зобов'язань, а також у випадку його дострокового припинення, визначеному даним договором та чинним законодавством України. Пунктом 2.7 договору встановлено, що кредитна спілка зобов'язується достроково повернути члену кредитної спілки внесений останнім внесок повністю на першу вимогу протягом місяця з дати заявлення відповідної вимоги. При цьому, одночасно з достроковим поверненням члену кредитної спілки зробленого останнім внеску, йому виплачуються відсотки, нараховані кредитною спілкою на внесок за весь період використання залученого внеску на умовах внеску (вкладу) до запитання (на вимогу). Дострокове повернення кредитною спілкою члену кредитної спілки внеску супроводжується укладанням сторонами додаткового договору до даного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що на звернення позивача останньому внесок та нараховані відсотки повернуто не було та не повернуто у строки, визначені п.п. 1.1, 5.1 договору, а також по теперішній час, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо повернення внеску та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню частковому. На підставі ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial