Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 209-PBD від 15 червня 2006 року в розмірі 530 215 доларів США 05 центів; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 211 856 гривень 47 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» (правонаступником якого щодо всіх прав та обов'язків є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 209-PBD від 15 червня 2006 року, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти - в розмірі 257 100 доларів США 00 центів зі сплатою 11% річних та кінцевим терміном погашення не пізніше 15 червня 2021 року включно. Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 від 25 вересня 2006 року до кредитного договору № 209-PBD від 15 червня 2006 року сторони погодили збільшити суму кредиту до 307 100 доларів США 00 центів. 15 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» та [PERSON] укладено договір поруки № 209-PBD/SUR відповідно до умов якого, поручитель, як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити банку за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором кредиту, зокрема погасити кредит загальною сумою 257 100,00 доларів США та сплатити відсотки, комісійні та інші платежі, що належать до сплати позичальником відповідно до умов договору кредиту, в тій же сумі, валюті та в той же самий час, як це визначено умовами договору кредиту. Додатковою угодою № 1 до договору поруки збільшено розмір відповідальності поручителя у зв'язку зі збільшенням розміру тіла кредиту, а саме 307 100,00 доларів США. Всупереч умовам договору кредиту та вимогам діючого законодавства, позичальник взяті на себе зобов'язання припинив виконувати, чим порушив умови договору та ст.ст. 525, 526, 536, 1048, 1050 Цивільного кодексу України. Позивачем повністю виконано свої зобов'язання за договором кредиту, а саме, відкрито позичковий рахунок та видано грошові кошти позичальнику в строки та на умовах вказаних в договорі кредиту. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, а саме не вносить платежі в рахунок погашення заборгованості, порушує строки виконання чергових платежів за договором кредиту та додаткових угод до нього. Станом на 19 травня 2016 року позичальник має заборгованість перед банком у розмірі 530 215 долари США 05 центів, з яких: 296 649 долари США 85 центів - заборгованість з повернення кредиту; 233 565 доларів США 20 центів - заборгованість з повернення процентів за користування кредитними коштами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з′явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 209-PBD, за умовами якого банк надав позичальнику кредиту у сумі 257 100 доларів США строком на 15 років з 15 червня 2006 року по 15 червня 2021 року зі сплатою відсотків, комісійних та інших платежів. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Публічне акціонерне товариство «УНІКРЕДИТ БАНК» був правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ УніКредит Банк, який, в свою чергу, був правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку «ХФБ Банк Україна». 02 грудня 2013 року на підставі рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку (Протокол № 3) та рішення єдиного акціонерного ПАТ «УНІКРЕДИТ БАНК» (№ 4/12/2013) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого до ПАТ «УКРСОЦБАНК» були передані все майно, майнові права та обов'язки, активи та капітал ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІУКРЕДИТ БАНК». Згідно п. п. 3.3. п. 3 кредитного договору, щомісячна сума, що підлягає до сплати позичальником становить 2923,00 долари США та складається з частки кредиту та відсотків. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. п. 4 кредитного договору, позичальник сплачує банку відсотки у валюті кредиту за отриманий та непогашений кредит. Відсотки сплачуються за відсотковою ставкою, що визначається відповідно до п. 4.2. цього договору, та, по відношенню до кредиту, повинні нараховуватися з дати отримання першої частки кредиту до дати належного погашення кредиту (або його частини) відповідно до графіку погашення - дати платежу, незалежно від дати фактичної сплати. Відсотки розраховуються на базі місяця з 30 днів та року з 360 днів. Позичальник сплачує відсотки за кредит по ставці 11,0% річних протягом 12 років з дати цього договору. 25 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 209-PBD від 15 червня 2006 року, відповідно до якої сторони погодилися суму кредиту збільшити до 307 100,00 доларів США. Встановлена сума щомісячного платежу в розмірі 3482,00 долари США починаючи з 01 жовтня 2006 року. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Так, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 209-PBD від 15 червня 2006 року з боку позичальника [PERSON], 15 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 209-PBD/SUR, за умовами якого поручитель [PERSON], як солідарний боржник, зобов'язалася безвідклично та безумовно сплатити банку за його першою вимогою, всі необхідні платежі за кредитним договором, зокрема погасити кредит та сплатити відсотки, комісійні та інші платежі, що належать до сплати позичальником відповідно до умов кредитного договору, в тій же самій сумі, валюті та в той же самий час (також у випадку прискорення платежів), як це визначено кредитним договором. В подальшому, між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна» та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 209-PBD/SUR від 15 червня 2006 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 6.2. (а) п. 6 кредитного договору, позичальник зобов'язаний забезпечити повне та своєчасне повернення кредиту, сплату відсотків та всіх інших платежів, зазначених у цьому договорі. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитором були виконані умови кредитного договору в частині надання позичальнику кредитних коштів, в той час, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, позичальником були порушені умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 209-PBD від 15 червня 2006 року становить 530 215 долари США 05 центів, з яких: 296 649 долари США 85 центів - заборгованість з повернення кредиту; 233 565 доларів США 20 центів - заборгованість з повернення процентів за користування кредитними коштами. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2016 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту, яка залишилася поза увагою відповідачів та заборгованість за кредитним договором погашена не була. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договорів кредиту в частині сплати кредитів та відсотків за користування кредитними коштами, солідарну відповідальність позичальника та поручителя, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості, відсотків підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 211 856,47 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved