Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 29.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством АБ «Укргазбанк» та позичальником [PERSON] укладено Договір кредиту № 2203/1291, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 11336,98 дол. США на строк з 29.09.2008 року по 28.09.2015 року зі сплатою процентів, виходячи з 13,5% річних. За умовами договору (п.1.5) кредит надавався позичальнику на придбання автомобіля DAЕWOO, моделі PSO LANOS TF69Y, 2008 року випуску. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що згідно договору застави №1216 від 29.09.2008 року укладеного одночасно з цим договором між банком та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором, банком приймається в заставу автомобіль, згідно умов договору. Пунктом 3.3.12 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний одночасно з укладанням цього договору надати до банку укладені договори страхування автомобіля, вказаного в п.1.5 цього договору, за пакетом «повне КАСКО», цивільної відповідальності власника автомобіля, власного життя позичальника, та сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування. В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 17.04.2018 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 3386,69 дол. США, та 81479,69грн., яка складається: -заборгованість по кредиту прострочена - 2159,70 дол. США, -заборгованість по процентах прострочена - 1226,99 дол. США, -пеня за несвоєчасне погашення кредиту -60194,23 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату процентів- 21285,46 грн.; Крім того, в зв`язку з тим, що банком від відповідача не отримано будь яких доказів укладання дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів, з відповідача підлягає стягненню сума штрафу, яка складає 3055,00грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3386,69 доларів США та 81479,69 грн., та штраф за неналежне виконання умов договору застави в сумі 3055,00 грн. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, зокрема зазначив, що станом на 01.03.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 3973,58 доларів США, яка складається: -заборгованість по кредиту строкова -0,00 доларів США; -заборгованість по кредиту прострочена - 2159,70 доларів США; -заборгованість по процентах поточна -0,00 доларів США -заборгованість по процентах прострочена - 1813,88 доларів США. Вимоги щодо стягнення пені просив залишити без розгляду. З відповідача на користь позивача просить стягнути заборгованість за кредитним договором , яка виникла станом на 01.03.2020 року в розмірі 3973,58 доларів США., та штраф за невиконання договору застави в розмірі 3055, 00 грн. Ухвалою суду від 14.04.2020 року позовні вимоги в частині стягнення пені залишені без розгляду. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що пеня і штрафні санкції відповідно до норм Закону « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» повинні розраховуватися до 13.04.2014 року включно. З виписки особового рахунку відповідача вбачається, що відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором з 10.06.2014 року, тобто вперше не виконав своїх зобов`язань з повернення кредиту і сплаті процентів - 10.07.2014 року. Оскільки відповідач звернувся до суду з позовом у квітні 2018 року, то позовні вимоги про стягнення щомісячних платежів з повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю вимог та пропуском строку позовної давності відповідно до поданої заяви- щодо усіх позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника. ( а. с. 178) Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 195). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством АБ «Укргазбанк» та позичальником [PERSON] укладено Договір кредиту № 2203/1291, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 11336,98 дол. США на строк з 29.09.2008 року по 28.09.2015 року зі сплатою процентів, виходячи з 13,5% річних. За умовами договору (п.1.5) кредит надавався позичальнику на придбання автомобіля DAЕWOO, моделі PSO LANOS TF69Y, 2008 року випуску. (а.с. 12-19). 29.09.2008 року між банком та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором, банком приймається в заставу автомобіль, згідно умов договору. Пунктом 3.3.12 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний одночасно з укладанням цього договору надати до банку укладені договори страхування автомобіля, вказаного в п.1.5 цього договору, за пакетом «повне КАСКО», цивільної відповідальності власника автомобіля, власного життя позичальника, та сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування (а.с. 20). В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України , відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом станом на 31.10.2019 року становить: -заборгованість по кредиту строкова - 0,00 доларів США; -заборгованість по кредиту прострочена - 2159,70 доларів США; -заборгованість по процентах поточна -0,00 доларів США; -заборгованість по процентах прострочена - 1813,88 доларів США.( а. с. 183-189). Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 31.10.2019 р. становить 3973,58 доларів США. ( а.с. 189). Відповідно до п. 3.3.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.( а.с. 14). Відповідно до п. 1.1. Договору кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 28.09.2015 року. Відповідно до п. 3.3.3 Договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а останній платіж сплачується не пізніше 28.09.2015 року. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні.. Окрім того, відповідно до п.3.3.4 Договору позичальник зобов`язується щомісячно, один раз на місяць не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем користування кредитом та в день закінчення строку, на який наданий кредит, сплачувати комісію за обслуговування кредиту згідно п. 1.3 договору та проценти за користування кредитом. Строк виконання зобов`язання, у тому числі щодо повернення всієї суми кредиту, вважається таким, що настав у разі настання строку, визначеного п. 1.1 Договору. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Отже, відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячними погашеннями платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, вищеперелічені докази по справі підтверджують факт невиконання [PERSON] обов`язків щодо повернення кредитних коштів за договором . Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача у відзиві наполягав на застосуванні строків позовної давності, оскільки строк сплати щомісячних платежів настав в квітні 2015 р., а позивач звернувся до суду з позовом 11.05.2018 року. За положеннями ст.ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 529 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.8 Договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору.( а.с. 18). Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії ( припинення дії) договору, скільки з певними моментами ( фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника, як боржника, повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця ( до 10 числа кожного місяця), наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов`язань. Аналіз умов договору сторін і зміст зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу . Отже, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, від 03.06.2015 року у справі № 6-31цс15, від 05.04.2017 року у справі № 6-522 цс 17. Як встановлено в судовому засіданні, останній платіж щодо повернення кредиту, у тому числі тіла кредиту та процентів , був здійснений 10.06.2014 року, вперше відповідач не виконав свої зобов`язання по погашенню кредиту 10.07.2014 року, з позовною заявою звернувся лише у квітні 2018 року. Як вбачається з умов Договору банк надав позичальнику кредит в сумі 11336,98 доларів США 98 центів на строк з 29.09.2008 року по 28.09.2015 року або по день, визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11 цього Договору із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5% річних. ( п.1.1 Договору) Умовами п. 3.34 Договору визначено, що у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом 3.1.7 Договору передбачено, що проценти нараховуються за зобов`язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховувати на залишок заборгованості за кредитом. Згідно п. 3.1.10 Договору на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п. 1.1, збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 3.1.11 у разі порушення позичальником зобов`язань, встановлених п.п. 3.3.12-3.3.16 договору, процентна ставка за користування кредитом, встановлена п. 1.1 цього договору, підвищується на 1%. Згідно Постанови ВСУ від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15ц після строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Разом з тим, суд вважає за необхідним зазначити наступне. У постанові від 23.05.2018 року по справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно п. 6.23 постанови Великої Палати ВСУ від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі № 910/1238/17 Великою Палатою ВСУ чітко розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 ст. 625 ЦК України. Неправомірне користування кредитом- це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. Згідно правового висновку, викладеного в Постанові ВСУ від 05.03.2019 року в справі № 5017/1987/2012, Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі умов договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, нарахування Банком процентів за підвищеною ставкою, передбачену п. 3.34 Договору, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, є правомірним, оскільки відповідає вищезазначеним нормам права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Враховуючи той факт, що останній щомісячний платіж щодо повернення кредиту, у тому числі щодо погашення тіла кредиту, процентів, був здійснений відповідачем 10.06.2014 року, позивач звернувся з позовом 04.05.2018 року, і зазначені дати не спростовані позивачем, підтверджені матеріалами справи, суд приходить до висновку про те, що позивач за захистом своїх прав звернувся до суду поза межами строку позовної давності. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву ставиться питання про відмову в позові як у зв`язку з безпідставністю позовних вимог, так і у зв`язку з пропуском строку позовної давності. При цьому, нарахування пені, за думкою представника відповідача, є неправомірним, оскільки не відповідає положенням Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, якщо позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищезазначені норми права, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом у зв`язку з пропуском строку позовної давності на підставі поданої відповідачем заяви. Що стосується позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій за невиконання договору застави, то суд виходить з наступного. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави № 1216, який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 29.09.2008 року, зареєстровано у реєстрі за № 4951. Предметом застави за вказаним договором застави є автомобіль марки DAЕWOO моделі PSO Lanos TF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий седан, колір сірий, та належить заставодавцю на праві власності. Відповідно до п. 3.3.1 Договору застави заставодавець зобов`язаний за власний рахунок сплачувати всі передбачені законодавством податки і збори, пов`язані за користування предметом застави. Відповідно до п. 3.3.2 Договору вживати всіх заходів, необхідних для збереження предмета застави, включаючи своєчасне проведення поточного та капітального ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета застави від незаконних посягань та вимог третіх осіб. Відповідно до п. 3.3.4 Договору застави на період дії дійсного договору застрахувати майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Відповідачем на підтвердження заперечень щодо позовних вимог не надано до суду доказів щодо належного виконання ним умов п.п. 3.3.1-3.3.8 договору застави. Відповідно до п. 4.2 Договору застави за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1- 3.3.8 дійсного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п. 2.3 дійсного договору. Разом з тим, застосування штрафних санкцій за невиконання вищевказаних умов договору застави забороняється на період проведення антитерористичної операції, що узгоджується з вимогами Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та правовим висновком, викладеним в постанові ВСУ у справі № 6-2879цс16. Отже, граничний період, до якого повинні розраховуватись пеня і штрафні санкції - 13.04.2014 року. Відповідно до п. 4.4 Договору застави строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по сплаті штрафу, пені та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору. Позивачем не зазначено на яку саме дату було здійснено розрахунок штрафних санкцій за невиконання відповідачем умов договору застави, не надано такого розрахунку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 3055 грн. згідно договору застави . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed