Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся 25.08.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд постановити рішення, яким безстроковий трудовий договір, укладений 12 січня 2012 року між ним, [PERSON], фізичною особою суб'єктом - підприємницької діяльності та [PERSON], зареєстрований 13 січня 2012 року за № 05471200025 у Шахтарському міському центрі зайнятості Донецької області - вважати розірваним з 01.08.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 січня 2012 року між ним, ФОП [PERSON] для фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників № 2 265 001 0001 001573 від 21.01.1993 року, та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір № 05471200025, згідно якого відповідач зобов'язаний був виконувати роботу продавця промислових товарів з повною матеріальною відповідальністю. За період роботи з 12.01.2012 року по 01.07.2014 року, суттєвих претензій щодо порушення трудової дисципліни зі сторони [PERSON] не було, вона виконувала свої трудові обов'язки. На початку липня 2014 року він здав останній податковий звіт щодо своєї підприємницької діяльності що підтверджує довідка податкової адміністрації Дзержинського району міста Харкова, так як вже починались бойові дії на території Донецької області, а вже у середині липня 2014 року у місті Шахтарські Донецької області почалася активна фаза проведення АТО (Анти Терористичної Операції), у зв'язку з чим [PERSON] був змушений терміново виїхати з зони АТО до свого сина який постійно вже кілька років мешкає у місті Харкові та припинити свою підприємницьку діяльність, тому не мав можливості офіційно розірвати трудові договори з найманими працівниками через центр зайнятості у місті Шахтарськ Донецької області. Десь в середині липня 2015 року він звернувся із заявою до Державної служби зайнятості у місті Харкові маючи намір офіційно припинити трудові відносини з працівником, в якій просив роз'яснити чи може міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір за відсутності працівника, так як він починав свою трудову діяльність, але йому у службі зайнятості повідомили що він не має права в однобічному порядку у місті Харкові розірвати трудові договори з працівниками, які були укладені в іншій області. Так як місто Шахтарськ Донецької області в якої були оформлені трудові договори у теперішній час являється окупованою територією, та знаходяться юрисдикцією так званої ДНР (Донецької Народної Республіки), він позбавлений можливості розірвати трудові договори через центр зайнятості у місті Шахтарськ. В судове засіданні позивач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника позивача, надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності та позивача. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представником відповідача - Харківського міського центру зайнятості було надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладались на розсуд суду. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 січня 2012 року між ним, ФОП [PERSON] для фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників № 2 265 001 0001 001573 від 21.01.1993 року, та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір № 05471200025, згідно якого відповідач зобов'язаний був виконувати роботу продавця промислових товарів з повною матеріальною відповідальністю. За період роботи з 12.01.2012 року по 01.07.2014 року, суттєвих претензій щодо порушення трудової дисципліни зі сторони [PERSON] не було, вона виконувала свої трудові обов'язки. На початку липня 2014 року він здав останній податковий звіт щодо своєї підприємницької діяльності що підтверджує довідка податкової адміністрації Дзержинського району міста Харкова, так як вже починались бойові дії на території Донецької області, а вже у середині липня 2014 року у місті Шахтарські Донецької області почалася активна фаза проведення АТО (Анти Терористичної Операції), у зв'язку з чим [PERSON] був змушений терміново виїхати з зони АТО до свого сина який постійно вже кілька років мешкає у місті Харкові та припинити свою підприємницьку діяльність, тому не мав можливості офіційно розірвати трудові договори з найманими працівниками через центр зайнятості у місті Шахтарськ Донецької області. Десь в середині липня 2015 року він звернувся із заявою до Державної служби зайнятості у місті Харкові маючи намір офіційно припинити трудові відносини з працівником, в якій просив роз'яснити чи може міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір за відсутності працівника, так як він починав свою трудову діяльність, але йому у службі зайнятості повідомили що він не має права в однобічному порядку у місті Харкові розірвати трудові договори з працівниками, які були укладені в іншій області. Так як місто Шахтарськ Донецької області в якої були оформлені трудові договори у теперішній час являється окупованою територією, та знаходяться юрисдикцією так званої ДНР (Донецької Народної Республіки), він позбавлений можливості розірвати трудові договори через центр зайнятості у місті Шахтарськ. Частиною 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Згідно ч. 1 ст. 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Статтею 232 Кодексу законів про працю України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Пунктами 5, 6, 7 Постанови КМУ № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» передбачено, що зняття Державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених п. 4 цієїПостанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуючих документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у п. 5 цієїПостановидокументів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою. Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою»та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особоюроботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення трудового договору. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, так як позивач у липні 2014 року припинив свою діяльність, та у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області був змушений переселитися до м. Харкова у зв'язку з чим, провести дії щодо розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації за місцем його реєстрації у центрі зайнятості населення міста не було можливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved