Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.10.2007 року між ВАТ «Комерційний банк Експобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №129/АК-2007. Згідно Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 06.03.2018р., право вимоги за договором кредиту №129/АК-2007 від 24.10.2007р., первісний кредитор відступив на користь - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Внаслідок відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є єдиним власником всіх прав вимог за договором кредиту від 24.10.2007р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2018р. замінено сторону стягувача з первісного кредитора на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Вказує, що у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №129/АК-2007. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.02.2014р. позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту №129/АК-2007 від 24.10.2007р. в розмірі 381 615, грн. та судовий збір в сумі 3 441,00 грн. На виконання рішення суду, 06.03.2014 р. стягувачу було видано виконавчий документ про стягнення з відповідача заборгованості. Виконавчий документ, виданий на виконання рішення суду, направлено на примусове виконання до приватного виконавця. Приватними виконавцями вживаються заходи примусового виконання, однак, станом на 16.09.2021 року рішення суду не виконано, заборгованість відповідачем не погашено. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог щодо стягнення пені застосовується позовна давність 1 рік. До інших вимог, застосовується загальна позовна давність в порядку ч.1 ст. 257 ЦК України. З зазначених умов позивач розраховує розмір пені в період з 16.09.2020 року по 16.09.2021 року, а відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності з 16.09.2018 р. по 16.09.2021 р. Загальна сума заборгованості, яка встановлена рішенням суду складає 385056,00 грн. За таких обставин, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 52277,86 грн. пені, 34686,69 грн. 3% річних та 79546,52 грн. інфляційних нарахувань, а всього 166511,07 грн. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість у зв`язку з неналежним виконанням рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.02.2014 року в розмірі 166511,07 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог та судовий збір, а також не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 28.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, 24.10.2007 року між ВАТ «Комерційний банк Експобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №129/АК-2007. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.02.2014 рокустягнуто з [PERSON] , на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту № 129/АК -2007 від 24.10.2007 р. в розмірі 381 615 грн. Стягнуто з [PERSON] , на користь ПАТ «Комерційний банк « Експобанк» судовий збір в сумі 3 441 грн.(а.с.6-8). По справі 06.03.2014 року було видано виконавчі листи. Виконавчий документ, виданий на виконання рішення суду, направлено на примусове виконання до приватного виконавця. Згідно Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 06.03.2018р., право вимоги за договором кредиту від 24.10.2007р., первісний кредитор відступив на користь - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Внаслідок відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є єдиним власником всіх прав вимог за договором кредиту від 24.10.2007р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2018р. у виконавчому листі №727/11019/13-ц виданому 06.03.2014 року Шевченківським районним судом міста Чернівці замінено стягувача: ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» його правонаступником, а саме на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», код ЄДРПОУ: 40696815, (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, п/р № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299). (а.с.9-10). Приватними виконавцями вживаються заходи примусового виконання, однак, станом на 16.09.2021 року рішення суду не виконано, заборгованість відповідачем не погашено. Згідно з положеннями статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Стосовно строків позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, суд зазначає наступне. За змістом положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України і статті 230 Господарського кодексу України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. З зазначених умов, розмір пені розраховується в період з 16.09.2020 року по 16.09.2021 року, а відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності з 16.09.2018 р. по 16.09.2021 р. Загальна сума заборгованості, яка встановлена рішенням суду складає 385056,00 грн. За таких обставин, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 52277,86 грн. пені, 34686,69 грн. 3% річних та 79546,52 грн. інфляційних нарахувань, а всього 166511,07 грн. (а.с.3-зворот). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц вказала, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» підлягають до задоволення повністю, а саме з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість в розмірі 166511,07 грн.та судовий збір у розмірі 2497,00 грн.

Outcome: approved