Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 9 198,30 грн, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 1 095,58 грн, та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», між яким та [PERSON] 27.01.2014 укладено договір про користування електричною енергією. Свої зобов`язання за договором відповідач виконував неналежно, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 01.03.2019 утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 9 198,30 грн, а також з 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 1 095,58 грн. 08 травня 2020 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 січня 2004 року ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», та відповідач [PERSON] уклали договір про користування електричною енергією № 15030606124, згідно з п. 20 якого споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Свої зобов`язання за договором відповідач виконував неналежно, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 01.03.2019 утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 9 198,30 грн, а також з 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 1 095,58 грн. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати ним грошових коштів за отримані від позивача послуги. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконував своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів за користування електроенергією, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2 102,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 319, 322, 509, 525, 526, 625, 629, 714 ЦК України та

Outcome: approved