Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Агенство «Експрес» в грудні 2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором оренди нерухомого майна в розмірі 20806,45 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди нерухомого майна, позивач ТОВ «Агенство «Експрес» посилається на наступне. Так, 19.04.2016 р. між ТОВ «Агенство «Експрес» (Орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 19/04-1, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування на умовах оренди частину об`єкта Транспортного вузла Караваєві Дачі, загальною площею 155,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Розділу 2 Договору, приймання-передача в оренду нерухомого майна підтверджується актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 01.05.2016 р., підписаними сторонами. Відповідно до п. 3.1 Договору, Орендар за користування орендованим майном сплачує Орендодавцю орендну плату у сумі 15000 грн., а згідно п. 3.3 Договору, плата за оренду сплачується Орендарем до 25 числа місяця передуючому звітному, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця. Відповідно до п. 4.2 Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за оренду. Позивач посилається на те, що Орендарем зазначені у договору зобов`язання щодо плати за оренду за липень 2016 р. на суму 15000 грн. з ПДВ та за серпень 2016 р. на суму 5806,45 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 20806,45 грн. не виконані. З метою стягнення боргу за вказаним договором, ТОВ «Агенство «Експрес» було направлено претензію № 1-10/21 від 08.11.2018 р. на суму 20806,45 грн. Проте, на даний час борг по Договору не сплачено, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди нерухомого майна № 19/04-1 від 19.04.2016 р. Ухвалою суду від 24.01.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство «Експрес» до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди нерухомого майна, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Агенство «Експрес» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 26.06.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 19 квітня 2016 р. між ТОВ «Агенство «ЕКСПРЕС» (Орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 19/04-1. Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди частину об`єкта Транспортного вузла Караваєві дачі (Майно, Приміщення), загальною площею 155,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 48 ( літера А) і є приватною власністю Орендодавця для здійснення своєї господарської діяльності. Згідно п. 2.1 Договору, Орендар вступає у тимчасове платне користування Приміщенням на умовах оренди у термін, вказаний у Договору, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Приміщення. Відповідно до п. 3.1 Договору, Орендар, за користування орендованим Майном, сплачує Орендодавцю орендну плату у сумі 15000,00 грн., у тому числі ПДВ 2500,00 грн. за перший місяць оренди. Орендна плата може бути переглянута в сторону збільшення, але не раніше ніж через 12 календарних місяців з дня набрання чинності цим Договором. Згідно п. 3.2 Договору, орендна плата сплачується Орендарем за фактичний термін користування орендованим майном. Першим днем строку, за який Орендар повинен вносити орендну плату за цим договором, є день підписання Сторонами акту прийому-передачі в оренду Приміщення, а останнім днем цього строку є день підписання Сторонами акта прийому-передачі Приміщення з оренди. Відповідно до п. 3.3 Договору, плата за оренду Приміщення, вказана у п. 3.1 цього Договору, сплачується Орендарем до 25-го числа місяця передуючого звітному, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця. Згідно п. 4.2 Договору, Орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі вносити плату за оренду Приміщення. Відповідно до п. 9.1 Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печатками та підписання акту приймання-передачі та діє протягом тридцяти п`яти місяців. Вбачається, що 01.05.2016 р. сторонами, а саме ТОВ «Агенство «Експрес» та ФОП [PERSON] підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, відповідно до якого Орендодавець згідно з Договором оренди нерухомого майна № 19/04-1 від 19.04.2016 р. передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - частину об`єкта Транспортного вузла Караваєві дачі, загальною площею 155,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 48 (літера А). ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши зазначений договір оренди нерухомого майна № 19/04-1 від 19.04.2016 р. на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Ч. 1 ст. 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Частиною 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Як встановлено судом, 19.04.2016 р. між ТОВ «Агенство «Експрес» (Орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 19/04-1, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування на умовах оренди частину об`єкта Транспортного вузла Караваєві Дачі, загальною площею 155,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Орендодавець передав Орендареві у користування майно, обумовлене у договорі, що засвідчується актом приймання-передачі від 01.05.2016 р. Як вбачається з інформаційної довідки № 107551920 від 14.12.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитловий будинок (Літ. А), загальною площею 5908,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу, Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенство «Експрес» на праві колективної власності, згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 08.12.2006 р., виданим Головним управлінням комунальної власності м. Києва на підставі наказу № 1675-В від 08.12.2006 р./ нежилі приміщення з № 2 по № 16 (групи прим. №1), №33 (групи прим. №2), №2 (групи прим. №3), загальною площею 1180,00 кв.м. За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Матеріалами справи засвідчується, що Орендарем зазначені у договору зобов`язання щодо плати за оренду за липень 2016 р. на суму 15000 грн. з ПДВ та за серпень 2016 р. на суму 5806,45 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 20806,45 грн. не виконані. Так, згідно довідки вих. №01/15 від 18.06.2019 р., заборгованість ФОП [PERSON] по договору оренди № 19/04-1 від 19.04.2016 р., укладеному між ТОВ «Агенство «Експрес» (Орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) по орендній платі складає 20806 грн. 45 коп., а саме: орендна плата за липень 2016 р. на суму 15000 грн. та за серпень 2016 р. на суму 5806 грн. 45 коп. Вбачається, що 08.11.2018 р. позивачем ТОВ «Агенство «Експрес» направило відповідачу [PERSON] претензію вих. № 1-10/21 на суму 20806,45 грн., яка залишилася поза увагою відповідача. За даними інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої з Міністерства юстиції України, вбачається, що ФОП [PERSON] припинила свою діяльність як ФОП - 23.02.2017 р. Статтею 52 ЦК України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 04.12.2013 р. у справі № 6-125цс13 зазначено, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Отже, зобов`язання [PERSON] за договором оренди № 19/04-1 від 19.04.2016 р. не припинилися після припинення підприємницької діяльності. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним вище договором оренди нерухомого майна № 19/04-1 від 19.04.2016 р. не виконала та суму боргу не повернула. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень в спростування зазначеного позивачем, заперечень щодо розрахунку заборгованості та власного розрахунку суду надано не було. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості за договором оренди (нерухомого майна № 19/04-1 від 19.04.2016 р., суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 20806,45 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved