Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач ректор НУ «Запорізька політехніка» Бєліков С.Б. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те, що відповідач уклав с позивачем договір №\~081-1/242 від 15.08.2016 р. про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою, проте через суттєві порушення вказаного договору, студента [PERSON] з 03.04.2017 р. було відраховано, на теперішній час заборгованість по оплаті за навчання становить 2562 гривні 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. У зв`язку з чим, суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] 15 серпня 2016 року було укладено договір №\~801-1/242 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою від 15.08.2016 року (а.с.7). Згідно п. 15 зазначеного договору, договір розривається: 1) за згодою сторін; 2) у разі неможливості виконання стороною договору своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором щодо освітньої послуги і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до договору; 3) у разі ліквідації виконавця, якщо не визначений правонаступник; 4) у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством; 5) за рішенням суду у разі систематичного порушення або невиконання однією із сторін умов договору. У пункті 16 договору зазначено, що дія договору тимчасово припиняється у разі надання одержувачу освітньої послуги академічної відпустки відповідно до законодавства на весь строк такої відпустки, про що вносяться відповідні зміни до договору. Відповідач академічну відпустку не брав. Навчання одержувача, його відрахування з університету та поновлення його статусу здійснюється на загальних підставах, визначених законодавством і чинними в університеті нормативними актами (пункт 17 зазначеного договору). Пункт 18 договору передбачає, що закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час цього договору. Відповідно до витягу з наказу №\~270-С по Запорізькому національному технічному університету від 09 серпня 2016 року «Про зарахування на навчання» на підставі Правил прийому до Запорізького національного технічного університету у 2016 році та рішення приймальної комісії від 09.08.2016 року, протокол № 42, [PERSON] з 01 вересня 2016 року зараховано студентом першого курсу денної форми навчання на основі освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, факультет гуманітарно-правовий, спеціальність 081 Право, освітня програма: правознавство (а.с.8). 13.10.2016 року наказом Запорізького національного технічного університету № 421-С «Про переведення студентів гуманітарно-правового факультету на юридичний факультет», на підставі наказу ЗНТУ № 333 від 01.08.2016 року «Про реорганізацію гуманітарно-правового факультету», наказу № 364-С від 12 вересня 2016 року «Про переведення студентів гуманітарно-правового факультету» та наказів приймальної комісії про зарахування на 1 курс за освітнім ступенем «бакалавр», сформовано академічні групи студентів юридичного факультету денної форми навчання: групи Ю-136сп (а.с.8). Як вбачається з копії витягу з наказу Запорізького національного технічного університету № 174-С «Про особовий склад студентів» від 25.04.2017 року відповідача [PERSON] відраховано з факультету денної форми навчання за порушення умов контракту, а саме: несплата за навчання (зворотній бік а.с.8). На теперішній час [PERSON] має заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 2562,00 гривень, що підтверджується розрахунком з особистої картки студента/ слухача (а.с.9). До теперішнього часу [PERSON] борг не погашено. 07 Лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія з пропозицією сплатити борг за навчання у розмірі 2562,00 гривень, однак жодних дій для погашення зазначеної заборгованості з боку відповідача здійснено не було. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованого 04 липня 2019 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Сергеєвою Т.І., Запорізький національний технічний університет (ЗНТУ) перейменовано на Національний університет «Запорізька політехніка» (НУ «Запорізька політехніка» (а.с. 5-6). Відповідно до ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.\~2 ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статей 525-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 2 статті 615 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором №\~081-1/242 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою від 15.08.2016 року, відповідно до особистої картки студента, утворилась заборгованість за навчання у розмірі 2562 гривні 00 копійок. В пункту 4 статті 631 ЦК України зазначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними та приходить до переконання про необхідність стягнення заборгованості за навчання у розмірі 2562\~гривень 00\~коп. та вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за цей період належним доказом. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved