Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (законний представник неповнолітньої особи [PERSON] ), [PERSON] (законний представник неповнолітньої особи) [PERSON] , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Родікс», Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказує, що 28.07.2008 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Родікс», в особі директора [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 27/Кв-08, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21650 євро, а Позичальник зобов`язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути кредитні кошти. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту між Банком та [PERSON] , було укладено іпотечний договір, посвідчений 28.07.2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського округу Вінніченко Ж.В. за р.н. 3854. Вказує, що відповідно до п.1 Іпотечного договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя (ТзОВ «Укрпромбанк») за Кредитним договором № 27/Кв-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті від 28.07.2008 року, що укладений між Іпотекодержателем і ТзОВ «Родікс». За умовами останній зобов`язаний Іпотекодержателю до 27.07.2018 року включно повернути кредит у розмірі 21650 Євро, сплатити проценти за користування ним у розмірі 14% річних та штрафні санкції у розмірі передбаченому кредитним договором. Згідно п. 1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки є: квартира загальною площею 30,2 кв. м., з якої житлова площа складає 17,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] . Також вказує, що зобов`язання Позичальник не виконав, у зв`язку з чим він має заборгованість. Зазначає, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2010 року звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 30,2 кв.м., з якої житлова площа складає 17,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь ТзОВ «Укрпромбанк» для задоволення грошових вимог ТзОВ «Укрпромбанк» за Кредитним договором № 27/Кв-08; встановлено спосіб реалізації квартири [ADDRESS] - шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», за яким останній набув право вимоги за кредитним договором № 27/Кв-08 від 28.07.2008 року. Відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги і по Кредитному договору № 27/Кв-08 від 28.07.2008 року. Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] від 20.07.2018 року в квартирі зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , однак вони досить тривалий час не проживають у вказані квартирі та не передають квартиру позивачу, як новому власнику, чим порушують його законні права. А тому, просять визнати: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] ; зняти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстрації у вказаній квартирі; судові витрати стягнути із відповідачів. Ухвалою суду від 09.01.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю - Пастухов О.В . , позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] , який водночас є законним представником неповнолітніх відповідачів, а також відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». В судове засідання представник третьої особи - ТзОВ «Родікс» та представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд ухвалив, справу вирішити за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача - Пастухова О.В., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2008 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ «Родікс», в особі директора [PERSON] , був укладений Кредитний договір № 27/Кв-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті), відповідно до умов якого ТзОВ «Укрпромбанк» надало Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21650 євро строком до 27.07.2018 року, а Позичальник зобов`язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, використати Кредит за цільовим призначенням та своєчасно повернути його відповідно до умов цього Договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором № 27/Кв-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) 28.07.2008 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір №27/Zквіп-08, посвідчений 28.07.2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського округу Вінніченко Ж.В. за реєстраційним номером № 3854, відповідно до умов якого, з метою забезпечення зобов`язань за вказаним Кредитним договором, [PERSON] була передана в іпотеку Банку квартира [ADDRESS] , загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею складає 17,6 кв. м. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2010 року позовні вимоги ТзОВ «Укрпомбанк» до [PERSON] , третя особа ТзОВ «Родікс» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю: звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 30,2 кв.м., з якої житлова площа складає 17,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] , на користь ТзОВ «Укрпромбанк», для задоволення грошових вимог ТзОВ «Укрпромбанк» за Кредитним договором № 27/Кв-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті від 28.07.2008 року. Встановлено спосіб реалізації квартири [ADDRESS] - шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну квартири для подальшої реалізації визначено 144000 грн. 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого ТзОВ передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. А згідно п. 4.2 цього Договору внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати замість ТОВ «Укрпромбанк» від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитними та Забезпечувальними договорами. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк». В рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №27/Кв-08 від 28.07.2008 року та Іпотечним договором №27/Zквіп-08 від 28.07.2008 року в розмірі 41907,97 євро, що еквівалентно 1021014 грн. 86 коп. та 228432 грн. 87 коп. перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», - звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , належну на праві власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному, шляхом передачі Іпотекодержателю - Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність. Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , належну на праві власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному. Крім того, в описовій частині вказаного рішення, суд зазначив, що на час укладання Іпотечного договору малолітні діти [PERSON] не мали права користування предметом іпотеки. Вказане рішення набрало законної сили, відповідачами в апеляційному порядку не оскаржувалося. Право власності ПАТ «Дельта Банк» на квартиру [ADDRESS] , на підставі вказаного рішення, було зареєстроване в установленому законом порядку, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, номер запису 20346820 від 27.03.2017 року (а.с. 13-14 том 1). Як вбачається із довідки Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 05.09.2018 року за № 15962-01-10 відповідно до адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] станом на 05.09.2018 року і по теперішній час зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 389 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі №6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв`язку з чим його припинення повинно відбуватися з урахуванням вимог статей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом. За приписами ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У відповідачів [PERSON] та [PERSON] право на проживання у квартирі [ADDRESS] виникло на підставі права власності на вказану квартиру, оскільки відповідно до чинного законодавства власник має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і право на проживання. В зв`язку з переходом права власноті на квартиру [ADDRESS] до ПАТ «Дельта Банк», та відсутністю інших договорів на їх проживання у вказаній квартирі, право відповідачів [PERSON] та [PERSON] на проживання у вказаній квартирі припинилося. Право відповідачів [PERSON] та [PERSON] (неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ) на проживання у вищевказаній квартирі виникло на підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України, згідно якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону, та є похідним від прав їх батьків на проживання у вказаній квартирі. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial