Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на місяць, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони проживали однією сім'єю з 2005 року по 2015 рік. Від спільного проживання сторони мають дітей: дочок, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач та діти спільно проживають в будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою наданою Томаківською селищною радою Томаківського району Дніпропетровської області від 17.05.2016 року за вих. № 931. Неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, інколи хворіють, що вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток та навчання, проте, всі додаткові витрати пов'язані з утриманням дітей позивач несе одна, що підтверджується зазначеною довідкою з місця їхнього проживання, так як діти проживають разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в їх житті, вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Як позивачу відомо, інших дітей на утриманні у відповідача не має, стягнень за виконавчими листами не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, має постійне місце роботи працюючи в ТОВ «Придніпровський» с.Привольне Нікопольського району. Будь-яких стягнень з відповідача не проводиться і відповідно він має реальну змогу сплачувати аліменти. Позивач з дітьми живуть за рахунок підсобного господарства, тому її доходи не достатні для належного утримання дітей. Угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Тому позивач вимушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання він не надає, позивач вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, яка надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач позов визнав в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають двох неповнолітніх дітей дочок, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих відділом реєстації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актові записи №№39,70 від 15.06.2007 року та від 17.08.2010 року відповідно, з яких вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками неповнолітніх дітей. На утримання дітей відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, діти проживає з матір'ю. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач записаний батьком дітей і зобов'язаний утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, доказів неможливості утримувати дітей суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дітей, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, тобто, він працює в ТОВ «Придніпровський» с.Привольне Нікопольського району, має постійний дохід. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved