Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Представник [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства Національна акціонерна страхова\~ компанія «Оранта», в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~\~ кошти в розмірі 113\~397, 93 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 1\~133, 09 грн.,\~ а всього 114\~531, 91 грн.; стягнути з [PERSON] акціонерного товариства Національна акціонерна страхова\~ компанія «Оранта»\~ на користь [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~\~ кошти в розмірі 49490, 00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 494,90 грн.,\~ а всього 49984,90 грн., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 31 липня 2015 року, за клопотанням відповідача [PERSON] було залучено в якості співвідповідача ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод». У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON] О,І., позовні вимоги позивача не визнав взагалі. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», \~у судове \~засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. При цьому, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати в їх відсутність (а.с. 4). Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Національна акціонерна страхова\~ компанія «Оранта», \~у судове \~засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. При цьому, «Оранта» надала до суду заперечення (а.с. 71-73), про причини неявки суд не повідомили. Представник співвідповідача ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод», \~у судове \~засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с. 102,120). Про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 року провадження в частині позовних вимог за позовом [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~ до [PERSON] акціонерного товариства Національна акціонерна страхова\~ компанія «Оранта», співвідповідача ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод»,\~ про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,закрито у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в цій частині в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до змісту світлокопії вироку Ленінського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2012 року, водій [PERSON], визнаний винним в скоєнні злочину передбаченого, ч.1 ст. 286 КК України, який стався 22.08.2012 року (а.с. 13-14). Відповідно до змісту вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Водій автомобіля [NUMBER] [PERSON]дійсно станом на 22 серпня 2012 року працював водієм ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод», що підтверджується світлокопіями наказів № 55-К від 12 липня 2012 року, № 11 від 12 липня 2012 року (а.с. 81,82), світлокопією трудової книжки АХ № 516770 (а.с. 92). ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод»\~дійсно володіє на відповідній правовій підставі автомобілем [NUMBER], що підтверджується світлокопією наказу № 11 від 12 липня 2012 року (а.с. 82) та світлокопією довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9058669 в якій чітко зазначено про власника автомобілем [NUMBER], яким являється ПрАТ\~ «Полтавський вентиляторний завод»\~(а.с. 76-78). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (договір оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. За таких обставин суд, вважає, що позовна вимога позивача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~ до [PERSON], про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є взагалі безпідставною та незаконною, оскільки обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, керувався правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108 цс 13. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Тому у суду є всі законні підстави для відмови в задоволенні даної позовної вимоги товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~ до [PERSON],\~ про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відмовляючи в задоволенні позову товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»\~ до [PERSON],\~ про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди\~повністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до змісту вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу за позовом не присуджуються.

Outcome: dismissed