Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів , нарахованих за користування кредитом та пені. На обґрунтування позовних вимог банк вказував про те, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» є, правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту, згідно із умовами якого останній отримав 50 тис. доларів США строком повернення не пізніше 27 серпня 2018 року, на умовах сплати 15% річних. Також 27 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Посилаючись на те, що відповідачі на порушення умов кредитного договору своєчасно й у повному обсязі не погашали кредит та не сплачували проценти за користування коштами, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь 458722,36 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача Агабалаєва Яна Валеріївна підстави пред'явленого позову підтримала повністю уточнивши при цьому розмір позовних вимог. Посилаючись на збільшення суми позову просить суд ухвалити рішення про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 67 242,30 дол. США, 207249,05 грн. з яких: - 41804,42 дол. США - заборгованість за кредитом; - 25437,88 дол. США - заборгованість за відсотками; - 55207,62 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; - 152041,43 грн.- пеня за прострочення сплати відсотків. та судовий збір в розмірі 3441 грн. Відповідач - 1 [PERSON] та відповідач 2 - [PERSON], які повідомлялися судом належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, тому суд вважає за можливе справу слухати у їхню відсутність за участю представника [PERSON]- [PERSON], яка в судовому засіданні, заперечуючи проти пред'явленого позову до її довірительки суду пояснила, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11387794000 від 27.08.2008 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки відповідно до якого, остання зобов'язувалася відповідати у повному обсязі за зобов'язання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що банком в односторонньому порядку без згоди поручителя був збільшений обсяг відповідальності останнього. Окрім того, з наданого розрахунку також вбачається, що 30.12.2010 року були внесені зміни до основного договору відповідно до яких, Банком було змінено розмір щомісячних платежів на які нараховуються проценти. Також, 30.12.2010 року до договору про надання споживчого кредиту між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 відповідно до якої була замінена схема погашення кредиту. Так, [PERSON] зобов'язувався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтентного платежу, розмір якого складав 655,10 дол. США, а також було змінено термін повернення кредиту до 27.08.2021 року. Таким чином, умовами додаткової угоди було збільшено обсяг відповідальності поручителя, що за правилами ст. 559 ЦК України має наслідком припинення поруки. Окрім того, в судовому засіданні представником банку було подано заяву про збільшення позовних вимог та долучені нові документи, а саме копія додаткової угоди № 1 від 24.06.2009 року та копія додаткової угоди № 2 від 30.12.2010 року . Ознайомившись із даними додатковими угодами було виявлено, що в додаткових угодах № 1 та №2 до договору поруки в графі підпис здійснено підпис, який відповідачці [PERSON] не належить, оскільки жодних додаткових угод із ПАТ «УкрСиббанк» вона не укладала. Вважаючи позов не обгрунтованим, просить суд відмовити в задоволенні його позовних вимог в частині, яка стосується її довірительки [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати. Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11387794000 ( а.с.7-13 ). Відповідно до п.1.1 даного договору, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 50000, 00 дол. США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 242 285, 00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Позичальник зобов'язаний повернути кредит не пізніше 27.08.2018 року ( п. 1.2.2 договору). За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці ( п.1.3.1 договору ). 01.04.2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11387794000 від 24.06.2009 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та про зміну графіка погашення кредиту за Договором ( т.2 а.с.135 ). В забезпечення виконання умов кредитного договору, 27.08.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 225684 (т.1 а.с.14-16). В силу п. 1.1. даного договору, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли згідно кредитного договору № 11387794000 від 27.08.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3 договору). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.4 договору). [PERSON] надала свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме графіка погашення кредиту. Дана обставина підтверджується п.1 додаткової угоди /договору про внесення змін №1 до договору поруки №225684 від 24.06.2009 року ( т.2 а.с.139 ). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11387794000 від 27.08.2008 року, відповідно до п.1.1 виконав, надав відповідачу кредит в сумі 50 000,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 242 285, 00 грн. за курсом НБУ на день укладення основного договору і вказані обставини визнаються сторонами. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, не погашає заборгованість у строки, передбачені договором у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості ( т.2 а.с.121-134 ) станом на 26.02.2015 року сума заборгованості за кредитом складає 41 804,42 дол. США, заборгованість за процентами - 25 437,88 дол. США, пеня за прострочення сплати за кредитом становить 55 207,62 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 152 041,43 грн. Таким чином судом безспірно встановлено, що у відповідача [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» виникли зобов'язання щодо повернення заборгованості за вказаним кредитом на загальну суму заборгованості, включаючи суму кредиту та відсотків в розмірі 67 242,30 дол. США, загальна сума пені - 207249,05 грн. Відповідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитодавець має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії. Враховуючи роз'яснення п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в тій частині, що суд має право ухваляти рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11387794000 від 27 серпня 2008 року в сумі 67 242,30 дол. США та 207249,05 грн. пені є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача ПАТ « УкрСиббанк» про солідарне стягнення із відповідача 2 - [PERSON] суми боргу за договором поруки № 225684 від 27 серпня 2008 року. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 20.02.2013 року у справі за № 6-172цс12 до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Як вбачається з наданого Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 27.12.2010 року була зафіксована сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39583,25 дол. США згідно графіку погашення кредитного договору в його первісній редакції Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 до договору поруки №225684 від 30.12.2010 року поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме: змінити схему погашення кредиту зі «Стандарту» на «Ануїтет»; кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 27 серпня 2021 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору. Всі інші умови кредитного договору залишаються без змін. Однак, відповідно до розрахунку боргу, наданого Позивачем вбачається, що з 30.12.2010 року останнім було зафіксовано збільшену суму боргу по тілу кредиту з 39 583,25дол. США до 41 804,42 дол. США (колонка 2 розрахунку заборгованості «Максимальний залишок заборгованості згідно Графіку»). У відповідності до п. 1.3.3 кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця методом факт/360, а відтак, на збільшену суму по тілу кредиту відповідно нараховано більшу суму відсотків за користування кредитом згідно п. 1.3.3. Кредитного договору. При цьому додаткова угода № 2 до договору поруки від 30.12.2010 року не містить жодної інформації щодо збільшення суми тіла кредиту чи іншого зобов'язання яке може призвести до збільшення обсягу відповідальності. Крім того, ні додатковою угодою № 2 до Кредитного договору від 30 грудня 2010 року, ні додатковою угодою № 2 до Договору поруки не змінено порядок нарахування відсотків, не виключено п. 1.3.3 Кредитного договору в його первісній редакції та не містить умов щодо того, що з 30.12.2010 року змінюється максимальний залишок заборгованості згідно графіку погашення кредитної заборгованості, погодженого сторонами в день укладення Кредитного договору. Пунктом. 2.1 Договору поруки передбачено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Проте, в порушення умов п. 2.1. Договору поруки поручителя не було повідомлено про зміну графіку погашення кредитної заборгованості в редакції Додаткової угоди №2 до Кредитного договору від 30.12.2010 року. Докази ознайомлення Поручителем з графіком погашення кредитної заборгованості в редакції Додаткової угоди №2 до Кредитного договору від 30.12.2010 року в матеріалах справи відсутній. Таким чином, станом на 30.10.2010 року Поручитель був обізнаний про те, що Позичальник за умовами Кредитного договору в урахуванням умов п. 1.3.3. Кредитного договору повинен був сплатити Позивачу заборгованість по відсоткам у розмірі 511,28 дол. США. Проте, внаслідок укладення Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору у звязку зі збільшенням станом на 30.12.2010 року суми боргу по тілу кредиту згідно розрахунку Позивача з 39583,25 дол. США до 41804,42 дол. США на цю ж дату Позичальник повинен був сплатити Позивачу суму відсотків за користування кредитом у розмірі 539,97 дол. США. Крім того, з розрахунку Позивача вбачається, що сума боргу по поточному кредиту станом на дату укладення Додаткової угоди №2 до Кредитного договору складається зі 39999,92 дол. США - строкової заборгованості по кредиту та 1804,50 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, яка внаслідок укладення Додаткової угоди №2 до Кредитного договору була включена Банком до складу строкової заборгованості по тілу кредиту. Проте ні договором поруки, ні умови кредитного договору в його первісній редакції не передбачалося можливості та права банку зараховувати прострочене тіло кредиту до складу поточної кредитної заборгованості ( тобто фактичного збільшення тіла кредиту, на яке нараховуються відсотки). Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Позивачем в односторонньому порядку було змінено умови Основного зобов'язання, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності Поручителя. Вказані обставини є підставою для припинення поруки [PERSON] за Договором поруки на підставі п. 2.1 Договору поруки та ч. 1 ст. 559 ЦК України. А відтак, стягнення заборгованості за Кредитним договором з Поручителя на думку суду є безпідставним. Окрім того, відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Відповідно до п.3.1 Договору поруки від 27.08.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за основним договором. Як вбачається із Довідки- розрахунку заборгованості останній платіж за договором кредиту боржником було зроблено 01.09.2010 року (т.2 а.с.121). Із моменту настання строку виконання основного зобов'язання , тобто із жовтня місяця 2010 року і протягом шести місяців, позивач не пред'явив до поручителя вимоги про погашення заборгованості, а тому, порука відповідачки [PERSON] в березні місяці 2011 року припинилася. З урахуванням встановлених судом обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 11387794000 від 27.08.2009 року є безпідставними. Цивільне процесуальне законодавство встановлює правила розподілу судових витрат в залежності від того, на користь якої сторони (позивача чи відповідача) прийнято рішення по цивільній справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви позивачем, згідно платіжного доручення № 0009175852 від 22 серпня 2013 року було сплачено 3441 грн., в зв'язку з чим, дані кошти підлягають до стягнення з [PERSON] Окрім того, враховуючи суму загального стягнення, яка становить на день постановлення рішення що відповідно до ст.4 Закону України « Про судовий збір», з [PERSON] додатково необхідно стягнути 213 (двісті тринадцять) гривень 00 копійок (судовий збір, розрахунковий рахунок 31215206700016, код ЄДРПОУ 37862784, МФО банку: 821018, назва отримувача: Баришівський районний суд Київської області, банк отримувача: ГУДКСУ у Київській області, м. Київ) ст. 4 ч. 2 п. 1.1 Закону України «Про судовий збір», за розгляд справи в суді. Окрім того, відповідно до ст.4 Закону України « Про судовий збір», з [PERSON] необхідно стягнути додатково за подання до суду позовної заяви майнового характеру 213 грн.

Outcome: partial