Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» суму заборгованості за кредитним договором № 69613-20/13-1 від 13 серпня 2013 року у загальному розмірі - 22 025 781, 79 гривень у тому числі: основна сума заборгованості за кредитом - 11 200 000, 00 гривень; нараховані відсотки - 2 329 288, 89 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів (п. 8.1. кредитного договору) - 332 048,77 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення процентів (п. 8.2. кредитного договору) - 184 829,17 гривень; пеня за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.1. кредитного договору) - 1 789 483,86 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту (п. 8.2. кредитного договору) - 1 800 641,10 гривень; прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 4 389 490,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» укладено кредитний договір № 69613-20/13/1, згідно з яким, позивач відкрив позичальнику ТОВ «МВК «Панвітек» відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 11 200 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 12 серпня 2015 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 21% річних. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії - 11 200 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 12 серпня 2015 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 21 % річних. Також, сторони домовилися внести зміни до кредитного договору № 69613-20/13/1 уклали 28 квітня 2014 року договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору. Згідно змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 69613-20/13/1 від 13 серпня 2013 року сторони домовилися про внесення мін до п. 1.1.5. - «Процентна ставка за користування кредитом - 21% річних, а починаючи з 01 квітня 2014 року - 23% річних». Для забезпечення умов виконання кредитного договору між ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідачем був укладений 13 серпня 2013 року договір поруки № 70090-20/13-5, зі змінами та доповненнями до нього від 28 квітня 2014 року, згідно якого відповідач - [PERSON] поручився солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником ТОВ «МВК «Панвітек» зобов'язань за кредитним договором № 69613-20/13/1 від 13 серпня 2013 року. Позивачем було виконане прийняте на себе зобов'язання за кредитним договором та видано грошові кошти у сумі 11 200 000 гривень 00 копійок, що підтверджується меморіальним ордером № 4633 від 14 серпня 2013 року. З грудня 2014 року боржник ТОВ «МВК «Панвітек» як боржник за основним зобов'язанням не виконує умови укладеного кредитного договору, що призвело до прострочення останнього, виникнення заборгованості та, як наслідок, порушення прав та законних інтересів позивача отримати те, що він розраховував при укладенні такого договору. Зобов'язання по кредитному договору № 69613-20/13/1 від 13 серпня 2013 року (із змінами та доповненнями до нього) до теперішнього часу позичальником не виконані, сума кредитної заборгованості станом на 18 серпня 2015 року становить 22 025 781, 79 гривень у тому числі: основна сума заборгованості за кредитом - 11 200 000, 00 гривень; нараховані відсотки - 2 329 288, 89 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів (п. 8.1. кредитного договору) - 332 048,77 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення процентів (п. 8.2. кредитного договору) - 184 829,17 гривень; пеня за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.1. кредитного договору) - 1 789 483,86 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту (п. 8.2. кредитного договору) - 1 800 641,10 гривень; прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 4 389 490,00 гривень. Позивачем неодноразово направлялися листи, які були вручені боржнику, з проханням дотримуватися умов укладеного кредитного договору та погасити заборгованість за ним, проте, такі вимоги боржником, не виконані. Так, 19 лютого 2015 року позивачем направлено повідомлення про виконання забезпеченого порукою зобов'язання відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та яке не було отримане відповідачем, що підтверджується довідкою Укрпошти про повернення з причини - закінчення терміну зберігання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача та представника третьої особи, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий Комплекс «Панвітек» було укладено кредитний договір № 69613-20/13/1, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії - 11 200 000,00 гривень 00 копійок; кінцевий термін повернення кредиту - 12 серпня 2015 року; процентна ставка за користування кредитом - 21,0 % процентів річних. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. 12 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір поруки № 70090/20/13-5, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» за виконання боржником ТОВ «МВК «Панвітек» зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. 28 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий Комплекс «Панвітек» було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 69613-20/13/1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13 серпня 2013 року, відповідно до якого сторони домовилися внести зміни до п.п. 1.1.5. розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору № 69613-20/13/1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13 серпня 2013 року, та виклали його в наступній редакції: «1.1.5. Процентна ставка за користування кредитом - 21,0% процент річних, а починаючи з 01 квітня 2014 року - 23,0% процентів річних» (а.с.10). В подальшому, на підставі договору про внесення змін до кредитного договору, 28 квітня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки № 70090-20/13-5 від 13 серпня 2013 року (а.с.16). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 6.1.3. п. 6.1. Розділу 6 кредитного договору, позичальник зобов'язаний: своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та винагороди банку в порядку, передбаченому договором. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів у розмірі 11 200 000,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 4633 від 14 серпня 2013 року (а.с.19). Позичальником, ТОВ «МВК «Панвітек», в свою чергу, були порушені умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. Розділу 8 кредитного договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла на період прострочення від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. У випадку порушення позичальник строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми боргу по кредиту, загальна сума заборгованості позичальника ТОВ «МВК «Панвітек» за кредитним договором № 69613-20/13/1 від 13 серпня 2013 року станом на 18 серпня 2015 року становить 22 025 781, 79 гривень у тому числі: основна сума заборгованості за кредитом - 11 200 000, 00 гривень; нараховані відсотки - 2 329 288, 89 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів (п. 8.1. кредитного договору) - 332 048,77 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення процентів (п. 8.2. кредитного договору) - 184 829,17 гривень; пеня за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.1. кредитного договору) - 1 789 483,86 гривень; 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту (п. 8.2. кредитного договору) - 1 800 641,10 гривень; прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 4 389 490,00 гривень. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. Розділу 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання порукою боржника за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2014 року, 17 грудня 2014 року позивачем на адресу позичальника ТОВ «МВК «Панвітек» було направлено повідомлення про відкликання кредиту, з проханням сплатити суму заборгованості за кредитним договором, які були отримані уповноваженим представником позичальника 03 грудня 2014 року та 27 грудня 2014 року відповідно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20-23). В той же час, вказані повідомлення були залишені поза увагою позичальника та заборгованість за кредитним договором погашена не була. Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3 договору поруки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених в п. 2.2. цього договору у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п. 3.1.1. цього договору. 19 лютого 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-повідомлення, з проханням сплатити прострочену заборгованість за кредитом (а.с.24). В той же час, вказаний лист було залишено поза увагою відповідача та заборгованість за кредитним договором погашена не була. Згідно п. 5.1. Розділу 5 договору поруки, поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов кредитного договору, солідарний обов'язок відповідача при порушення умов кредитного договору з боку позичальника, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку визначеному статтею 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» про стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарного боржника підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судовий збір в розмірі 3 654 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved