Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP88191022 від 03.06.2006 р. відповідач отримав кредит у розмірі 14 037,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 28.12.2012 р. утворилась заборгованість в сумі 90 344,19 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 903,34 грн. В судовому засіданні представники позивача Коваль Д.О., Голда Д.Ю., Слостін А.Г. підтримали позовні вимоги, підтвердили доводи, викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згодом представники позивача в судове засідання не з'явились. До початку судового засідання від представника позивача Слостіна А.Г. до суду надійшла його заява про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що він ніякого договору з КБ «Приватбанк» не укладав. Про існування кредитного договору йому стало відомо з листа фірми «Верус». Документи, надані банком, він не заповнював, відомості, зазначені в цих документах, не відповідають дійсності. Як копії його паспорту та коду потрапили до банку, пояснити не може. Просив суд відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Згодом в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, підтримали позицію відповідача. Просили суд відмовити в задоволенні позову. Згодом в судове засідання не з'явились, хоча також належним чином повідомлялись про місце, день і час розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно кредитного договору №DNH4KP88191022 від 03.06.2006 р., укладеного між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON], який складається із «Заяви позичальника», «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) та «Тарифів», відповідач отримав строковий кредит у сумі 14 037,38 грн. строком на 42 місяці з 03.06.2006 р. по 03.12.2009 р., включно. Згідно з умовами кредитного договору плата за користування кредитом встановлена у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості, а при порушенні зобов'язань в розмірі 6% на місяць, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, комісію в розмірах га в строки, встановлені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Погашення кредиту повинно здійснюватись з 21 по 28 число кожного місяця, шляхом надання позичальником грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 508,03 грн. Згідно з Заявою позичальника відповідач [PERSON] доручив банку перерахувати кредитні кошти в сумі 10 798 грн. приватному підприємцю [PERSON] в рахунок оплати товарів народного споживання. Згідно з актом прийому - передачі товару від 03.06.2006 р. №DNH4KP88191022 [PERSON] прийняв у ПП [PERSON] меблевий комплект «Пікадор» вартістю 12 798 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 03.06.2006 р. №DNH4KP88191022 станом на 28.12.2012 р. відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 90 334,19 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 14 037,40 грн., заборгованість за відсотками 32 169,64 грн., заборгованість з пені 39 349,33 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 4 277,82 грн. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те. що відповідач ніякого договору з позивачем не укладав та ніяких інших документів не підписував. Проте на підтвердження зазначеної обставини суду не було надано жодного доказу, оскільки ухвала Сєвєродонецького міського суду про призначення судової почеркознавчої експертизи від 10.01.2014 р., на проведенні якої наполягав відповідач [PERSON], повернулась без виконання, оскільки не була оплачена. Таким чином, відповідач [PERSON], його представники [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів, які б беззаперечно доводили ту обставину, що відповідач дійсно не підписував кредитний договір від 03.06.2006 р. №DNH4KP88191022 та акт приймання передачі товару від 03.06.2006 р. №DNH4KP88191022. За таких обставин суд вважає, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання, що випливають з кредитного договору від 03.06.2006 р. №DNH4KP88191022. В судовому засіданні відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування до вимог позивача строків позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачається зміна тривалості позовної давності: позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1). Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Цивільний кодекс України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Так, згідно з кредитним договором від 03.06.2006 p. №DNH4KP88191022 строк позовної давності є збільшеним та становить п'ять років, оскільки п. 5.5. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Таким чином, на користь позивача може бути стягнута заборгованість по кредитному договору від 03.06.2006 p. №DNH4KP88191022 за період з 16.01.2008 р. по 16.01.2013 р. в сумі 69 554, 21 грн., з яких заборгованість за кредитом - 4 273,66 грн.; заборгованість за відсотками 24 924,76 грн.; заборгованість з пені 36 567,49 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 3 288,30 грн. Щодо розміру неустойки, яка може бути стягнута з відповідача, суд відзначає наступне. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд може за власною ініціативою зменшити розмір неустойки, через її неспівмірність із розміром основного боргу, а також з урахуванням інших обставин справи. Приймаючи рішення по справі, враховуючи загальний розмір неустойки, який значно перевищує розмір основної суми боргу, враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, а також ту обставину, що відповідач є інвалідом 2 групи з вираженим обмеженням життєдіяльності, який хворіє протягом 2005 - 2014 р.р., суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки пропорційно до розміру заборгованості за кредитом та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» неустойку за порушення виконання зобов'язань за договором в сумі 4 275 грн. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню за період з 16.01.2008 р. по 16.01.2013 р. в сумі 33 473,42 грн., з яких заборгованість за кредитом - 4 273,66 грн.; заборгованість за відсотками 24 924,76 грн., неустойка - 4 275 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 334 грн.

Outcome: partial