Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені, посилаючись на такі обставини. 21 липня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 1763-08 ПОУ П, за умовами якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 100000,0 доларів США, що на день НБУ складає 505000,0 грн., строком до 21 липня 2016 року із розрахунку 13,0 % річних, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору). В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки № 1763, а також між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 21 липня 2006 року був укладений договір іпотеки, відповідно до п.1.1. якого нерухоме майно - квартира [ADDRESS] був передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до договору поруки поручитель поручився за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект», відповідно до договору факторингу №1 свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 01 грудня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року на загальну суму 88059,89 доларів США, що на день НБУ складає 1140463,64 гривень, на підставі цього позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором та стягнути суму судових витрат в розмірі 3654,0 грн. В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги за зазначеним позовом в частині розрахунку з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим на день ухвалення рішення. Представник [PERSON] [PERSON] [PERSON] надала до суду заперечення на позов, в якому просила в задоволені позову ТОВ «Кей-Колект» відмовити у повному обсязі, зазначивши, що 21 липня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладені Кредитний договір №1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року, відповідно до п.1.1. якого бане зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належні чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті сумі 100000,0 доларів США, що на день укладання кредитного договору складає 505000,0 гривень, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків АК «УкрСиббанк». В якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання між [PERSON] та АК «УкрСиббанк» 21 липня 2006 року був укладений договір поруки №1763 від 21 липня 2006 рок відповідно до п. 1.1. якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором АК «УкрСиббанк» відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору №1763-08 ПОУ П в 21 липня 2006 року. Також в якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 21 липня 2006 року був укладений договір іпотеки, відповідно до п.1.1. якого нерухоме майно - квартира [ADDRESS] був передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк». [PERSON] від дня укладення кредитного договору №1763-08 ПОУ П в 21 липня 2006 року до червня 2012 року добросовісно виконувала умови кредитного договору перед АКІБ «УкрСиббанк», однак після настання світової фінансової кризи сплата і кредитним зобов'язанням не здійснювалась. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір Факторингу №1, відповідно до п.1.1. якого клієнт ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався передати у власність фактору ТОВ «Кей-Колект», а фактор - ТОВ «Кей Колект» - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядженні клієнта ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. В жовтні 2014 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON]С, [PERSON], відповідно до резолютивної частини якого просить стягнути солідарне [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» загальну суму заборгованості: кредитним договором в розмірі 88059,89 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дату розрахунку становить: 74093,53 доларів США заборгованості та суму судового збору у розмірі 3654 грн. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Однак, в порушення ст.ст. 516, 517 ЦК України жодних письмових повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні за кредитним договором від 21 липня 2006 року, [PERSON] від ПАТ «УкрСиббанк» не отримувала. Так, на підтвердження факту відступлення прав вимоги за кредитним договором від 21 липня 2006 року, ТОВ «Кей-Колект» надало письмове повідомлення АТ «УкрСиббанк» за №12-22/26983 від 15 грудня 2011 року, нібито адресоване [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також список згрупованих рекомендованих відправлень, сформованих невідомою фірмою - ТОВ «Франко Пак» без квитанції про відправлення, які не можуть бути доказами належного повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні, оскільки не містять доказів відправки [PERSON] даного повідомлення, а також доказів його отримання нею. За таких обставин у [PERSON] відсутні правові підстави для виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року перед новим кредитором - ТОВ «Кей-Колект» у зв'язку з ненаданням боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Вказана обставина має значення для вирішення справи, оскільки між правовими інститутами відступлення права вимоги (цесії) та факторингом є відмінності. Так, цесія це сам факт заміни особи в зобов'язанні, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання. Наявний в матеріалах справи лист-вимога ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] за №135-13636 від 01 липня 2014 року про наявність заборгованості за кредитним договором №1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року та необхідність її дострокового погашення в стислі терміни не містить інформації про попереднє письмове повідомлення [PERSON] про заміну кредитора у зобов'язанні, а список згрупованих рекомендованих відправлень, сформованих невідомою фірмою - ТОВ «Мультіпост» без квитанції про відправлення не можуть бути доказами належного повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки не містять доказів відправки [PERSON] даного повідомлення, а також доказів його отримання нею, що виключає можливість задоволення позову ТОВ «Кей-Колект». У наступному судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним Договір факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині продажу (переуступки) права на Кредитний договір №1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року без застосування наслідків недійсності правочину, посилаючись на таке. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК №300, виданого відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №732 від 08 грудня 2011 року, ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою. Відповідно до п. п. 11 п. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. ТОВ «Кей-Колект» в Договорі факторингу №1 від 12 грудня 2011 року є фактором, тобто стороною, що надає фінансову послугу факторингу іншій стороні. Відповідно до п. 1.2. Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №297 від 09 серпня 2002 року небанківська фінансова установа, національний оператор поштового зв'язку має право здійснювати операції, передбачені ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та систему валютного контролю» №15-93 від 19 лютого 1993 року. Однак, відповідно до відповіді НБУ за №28-113/79319 від 31 грудня 2014 року, наданої на запит представника [PERSON], вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» не отримувало ні генеральної, ні індивідуальної ліцензії на право здійснення валютних операцій. Згідно чинного законодавства та наданого свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК №300, виданого відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №732 від 08 грудня 2011 року, ТОВ «Кей-Колект» як відповідна фінансова установа має право укладати договори факторингу та виступати в них фактором, але на проведення валютних операцій, зокрема, стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, повинно отримати генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій. Таким чином, на момент укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, ТОВ «Кей-Колект» не мало повного обсягу правоздатності (щодо здійснення валютних операцій з переходом прав власності на валютні цінності), у зв'язку з чим даний договір в частині, що стосується позивача [PERSON] є недійсним. Представник ТОВ «Кей-Колект» надав до суду відгук на заперечення, в якому зазначив, що [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено належне повідомлення [PERSON] про заміну кредитора у зобов'язанні, вважає неналежними докази, подані позивачем на підтвердження факту відправлення кредитором повідомлення про його заміну у зобов'язанні, та зазначає, що оскільки її не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні, вона не повинна сплачувати ТОВ «Кей-Колект» прострочену заборгованість за договором кредиту. Однак, п. 3.5. Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року встановлено, що Клієнт зобов'язується за власний рахунок повідомити кожного Боржника і Гаранта про відступлення прав вимоги за формою згідно з додатком 3 до цього договору протягом 30 робочих днів з дати відступлення. П. 3.3 Договору встановлено, що після складання зазначеного вище акта приймання-передачі прав вимоги Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») втрачає право на будь-які платежі боржників і гарантів в оплату їх заборгованості за первинними договорами і договорами забезпечення. Отже, у повідомленні ПАТ «УкрСиббанк», копія якого була надана до суду в якості підтвердження належного сповіщення боржника, зазначено, що банківські реквізити для сплати заборгованості залишаються без змін. Все це підтверджує факт невиконання відповідачем своїх обов'язків по Кредитному договору, оскільки, якщо [PERSON] і не була повідомлена про заміну кредитора у зобов'язанні, як вона наполягає у своїх запереченнях, вона повинна була погашати кредитну заборгованість на користь Банку, за реквізитами, які залишились незмінними. [PERSON] вважає неналежними докази, надані до суду в якості сповіщення її про заміну кредитора у зобов'язанні, а саме список згрупованих рекомендованих відправлень, оскільки на її думку вони сформовані «невідомою фірмою - ТОВ «Мультіпост», без доказів отримання повідомлення відповідачем. Закон України «Про поштовий зв'язок» не містить заборони стосовно доставки поштових відправлень будь-якими суб'єктами господарювання і не визначає виключного права національного оператора поштового зв'язку на цю діяльність. На підставі вищевикладеного, позивач в повному обсязі заперечує проти обставин, на які посилається відповідач в запереченні, як на підставу своїх заперечень. Представник ТОВ «Кей-Колект» надав до суду заперечення на зустрічний позов, де просив відмовити [PERSON], оскільки остання зазначає відповідачем у своєму зустрічному позові ПАТ «УкрСиббанк», яке не є стороною по справі. Відповідно до ст. 123 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є суттєвим. Отже вимоги заявника за зустрічним позовом являються новим позовом, оскільки заявник оскаржує договір факторингу. Тому позовна заява заявника, може бути оскаржена окремо, без зустрічного позову. Крім того, сумісний розгляд цих вимог утруднить вирішення спору по суті за первісним позовом. [PERSON] вважає, що договір факторингу повинно бути визнано недійсним, оскільки на момент його укладення ТОВ «Кей-Колект» не мало ані генеральної, ані індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій. Згідно з пунктом 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, використання іноземної валюти як засобу платежу без, ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Отже наявність генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій ТОВ «Кей-Колект» не є необхідною умовою при здійсненні діяльності з факторингу, як для сторони кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги). Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання. Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Основне зобов'язання щодо повернення суми кредитів, сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконується і має місце прострочення. Отже ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку було укладено договір факторингу. Аналогічна думка викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 11 березня 2015 року, по справі № 6-1230св15. В даній ухвалі ВССУ зазначив, що у випадку якщо у нового кредитора немає ліцензії НБУ на валютний розрахунок, то суд стягує заборгованість за курсом НБУ на момент ухвалення рішення. Також і у свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кей-Колект» чітко зазначено: «Види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій або дозволів відповідно до законодавства - факторинг». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] необхідно відмовити, із наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1763-08 ПОУ П, відповідно до якого Банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 100000,0 доларів США, що на день НБУ складає 505000,0 грн., строком до 21 липня 2016 року із розрахунку 13,0 % річних, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору). В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки № 1763, а також між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 21 липня 2006 року був укладений договір іпотеки, відповідно до п.1.1. якого нерухоме майно - квартира [ADDRESS] був передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до договору поруки поручитель поручився за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір Факторингу №1, відповідно до п.1.1. якого клієнт ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався передати у власність фактору ТОВ «Кей-Колект», а фактор - ТОВ «Кей Колект» - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядженні клієнта ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 01 грудня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 1763-08 ПОУ П від 21 липня 2006 року у розмірі, що становить - 88059,89 дол. США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення (1 дол. США = 25,86 грн.) становить 2277228,70 грн. (два мільйони двісті сімдесят сім тисяч двісті двадцять вісім грн.. 70 коп., а саме: - заборгованість по основній сумі кредиту - 74093,53 дол. США, що за курсом НБУ складає 1916058,60 грн.; - заборгованість за процентами - 13966,36 дол. США, що за курсом НБУ складає 361170,06 грн.; - заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Посилання представника відповідача [PERSON] на той факт, що відповідачі не повідомлялися належним чином про заміну стягувача, не можуть бути підставою для визнання договору факторингу недійсним, оскільки оплата за кредитним договором здійснювалася відповідачем на рахунок ПАТ «УкрСиббанк», ця оплата зарахована позивачем, після цього оплата більше не здійснювалася, позивач мав право предявити позов до відповідачів за невиконання умов кредитного договору. Неотримання відповідачами повідомлення не порушило їх прав, як користувачів кредитними коштами і не позбавило їх обовязку виконання умов кредитного договору. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» частково обґрунтованим та стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суму заборгованості, а також стягнути з відповідачів в рівних частках судові витрати в розмірі 3654,0 грн. В задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial