Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що з 13.01.1970 р. по 31.01.2011 р. перебував у трудових відносинах з «СМНВО». 31.01.2011 р. його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. [PERSON] акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №26 від 14.06.2004 р.,- позивачеві були встановлені наступні професійні захворювання: ХОЗЛ токсико пилової етіології ІІ ст. в фазі не різко вираженого загострення. Емфізема легень І ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. по змішаному типу. Нейросенсорна туговухість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. професійного характеру (основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз НК І-ІІ ст. Остеохондроз шийно грудного відділу хребта, лівосторонній плече лопатковий періартроз з явищем больової контрактури (супутній діагноз). Професійне захворювання виникло через недосконалість технологічних процесів, неефективність засобів індивідуального захисту органів слуху і дихання. Відповідно до [PERSON] огляду МСЕК від 26.07.2006 р.,- ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 60% та встановлено ІІІ групу інвалідності. У звязку з цим позивач потребує медикаментозного лікування, лікування у профпатолога, пульмонолога, кардіолога. Тому позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі по 30000 грн. з кожного. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що оскільки обовязок по відшкодуванню моральної шкоди на час виникнення спірних правовідносин був покладений на Фонд соціального страхування, Товариство є неналежним відповідачем, а тому вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійними захворюваннями, встановленими у 2004 р., саме Товариством є незаконними та безпідставними. Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди товариством. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Суми, [PERSON], в судовому засіданні також заперечував проти позову та пояснив, що [PERSON] первинно встановлено 40% стійкої втрати працездатності у звязку з професійним захворюванням. На даний час по страховому випадку позивача щомісячно відшкодовується сума втраченого потерпілим заробітку, яка на сьогодні складає 2657,86 грн. Документи, на які посилається позивач як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме довідку МСЕК і акт за формою П-4 є документами, що підтверджують факт професійного захворювання і встановлення у звязку з цим втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку. І ніяким чином не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди. Посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, вважають безпідставними. Крім того, станом на день розгляду справи набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. Потерпіла особа не позбавлена права на відшкодування моральної шкоди, а має право її вимагати, незалежно від часу настання такої шкоди, включно з роботодавця. Тому, відділення є неналежним відповідачем по даній справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 13.01.1970 р. по 31.01.2011 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ «Сумське НВО» (а.с. 6-7). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання». [PERSON] № 26 розслідування професійного захворювання від 14.06.2004 р., - [PERSON] було встановлено діагноз: ХОЗЛ токсико пилової етіології ІІ ст. в фазі не різко вираженого загострення. Емфізема легень І ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. по змішаному типу. Нейросенсорна туговухість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. професійного характеру. Захворювання професійне. ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз НК І-ІІ ст. Остеохондроз шийно грудного відділу хребта, лівосторонній плече лопатковий періартроз з явищем больової контрактури (супутній діагноз). Професійне захворювання виникло через недосконалість технологічних процесів, неефективність засобів індивідуального захисту органів слуху, дихання (а.с.9). [PERSON] МСЕК № 878 від 20.07.2004 р.,- [PERSON] пройшов первинний огляд та йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності (а.с.32-35). [PERSON] № 787 огляду медико соціальної експертної комісії від 26.07.2006 р.,- [PERSON] пройшов повторний огляд спеціалізованою МСЕК та йому було встановлено 60 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново (а.с.10, 28-31). [PERSON] з ч.8 ст.36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», - відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Відповідно до розяснень, які наведені у пп. 1-1.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», - відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоровя від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про старування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, ЗУ від 23.09.1999 р. №1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. №2694-ХІІ (у редакції Закону від 21.11.2002 р. №229-ІV, КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно правових актів). Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.04.2012 р., у справі №6-26 цс12. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. Товариством відшкодування моральної шкоди [PERSON] не здійснювалось. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони не мають зворотної дії в часі. Отже, оскільки професійне захворювання у позивача було виявлено у червні 2004 року та ступінь втрати професійної працездатності первино встановлена актом огляду МСЕК від 20.07.2004 р., тому належним відповідачем по даній справі є Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Суми та відшкодовувати моральну шкоду позивачеві повинен саме Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання. За таких обставин суд вважає, що немає законних підстав для задоволення позовних вимог до ПАТ «Сумське НВО», а тому необхідно в задоволенні позову до товариства відмовити за необґрунтованістю вимог. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності, ІІІ групу інвалідності безтерміново, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 12000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Суми необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в доход держави.

Outcome: partial