Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

позивач публічне акціонерне\~товариство комерційний\~банк «ПриватБанк»\~(далі\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору від 21 травня 2012 року, останній отримав кредит в сумі 17'500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та зобов'язався повернути ці кошти, а також сплатити відсотки в порядку і терміни, встановленні договором. Однак [PERSON] не виконав у повному обсязі взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 6'470,64 грн. (6'470,64 грн. тіло кредиту та 112,64 грн. нараховані відсотки). 17 жовтня 2015 року [PERSON] помер. Його спадкоємцем є відповідач. Прийнявши спадщину, до якої входило рухоме та нерухоме майно, відповідач зобовязана відповідати і за зобовязаннями спадкодавця перед ПАТ КБ «ПриватБанк», вважає представник позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подала. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне0: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (частина 1 ст. 13 ЦПК України) 21 травня 2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, котрий складається із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». Згідно даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 17'500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Процентна ставка за кредитом декілька разів змінювалась. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 ст. 530 ЦК України). Згідно пункту 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено обов'язок клієнта, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Зі змісту пункту 2.1.1.7.6 Умов слідує, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових обов'язків, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків вцілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором (пункт 1.1.3.2.2 Умов).\~\~ Із статтей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статтей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Всупереч вказаним вище вимогам закону та умовам кредитного договору [PERSON] неналежно виконував свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого, у нього утворилась заборгованість у розмірі 6'583,28 грн., яка складається з: 6'470,64 грн. заборгованість за тілом кредиту; 112,64 грн. заборгованість за процентами. Про це свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. 17 жовтня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 195537 від 19 жовтня 2015 року; актовий запис № 1580, здійснений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до\~статті 608 ЦК України зобов'язання\~припиняється смертю\~боржника,\~якщо воно\~є нерозривно\~пов'язаним\~з його\~особою і\~у зв'язку\~з цим\~не може\~бути виконане\~іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що за загальним правилом смерть фізичної особи, котра є стороною зобовязання не припиняє зобовязального правовідношення, оскільки обовязки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців. Згідно статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 11 лютого 2016 року ПАТ КБ\~«ПриватБанк» надіслав на адресу Першої Тернопільської державної нотаріальної контори претензію вих. № SAMDN52000070520145 з вимогами до спадкоємців [PERSON] у якій зазначив, що договірні зобовязання спадкодавця у повному обємі не виконані та просив повідомити ПАТ КБ «Приватбанк» про заведення спадкової справи після померлого, включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. 28 грудня 2016 року завідувач Першої тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] надіслала ПАТ КБ «Приватбанк» лист № 4281/02-14 відповідно з яким повідомила, що 27 грудня 2016 року дружині [PERSON] [PERSON] (відповідачу) видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? квартири № 40, що знаходиться по вул. Живова, 26 в м. Тернополі та на автомобіль марки ВАЗ 21214, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. 31 січня 2017 року відповідачу було надіслано лист-претензію (вих. № SAMDN52000070520145) з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2012 року. Однак ця вимога залишилась без задоволення, заборгованість не була погашена. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2012 року, у розмірі, який відповідає її частці у спадщині. В силу статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved