Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

покликаючись на повідомлення відповідачем недостовірних відомостей, що призвело до надмірно виплачених коштів, представник позивача [PERSON] у поданій до суду 10 липня 2017 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 8 748 грн. 39 коп. Учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] не заперечує справу слухати у відсутність сторін та винесення заочного рішення у справі, позов підтримує повністю. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони позивача, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, оскільки зареєстрований [INFO]. Зазначив, що ніхто з членів сімї не має житлового приміщення, розташованого в інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. 04 грудня 2014 року відповідачу призначена допомога з 02 грудня 2014 року по 01 червня 2015 року в сумі 2 400,00 грн. щомісячно для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На заяву позивача від 21 червня 2016 року виплата продовжена від 24 червня 2016 року до 20 грудня 2016 року. Згідно інформації УСБУ в Рівненській області відповідач покинув територію України з 18 серпня 2016 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 22 грудня 2017 року здійсненого соціальними інспекторами Управління, зі слів сусідів встановлено, що відповідач відсутній та перебуває за межами України. 17 березня 2017 року на адресу відповідача надіслано претензією №07-06/121 з вимогою повернення коштів. На даний час кошти на рахунок Управління не надійшли. Ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вказує на те, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч.2 ст.9 така особа зобовязана - дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства; повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання, - у разі виявлення подання такою особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом, - виконувати інші обовязки, визначені Конституцією та законами України, - у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду. Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які пості йно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. П.10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. П.6 Порядку встановлює, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. П.12 Порядку визначає, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. П.11 Порядку говорить про те, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Суд вважає, що позивачем належними доказами доведено порушення відповідачем вимог вказаного Закону, тому позов підлягає до задоволенню. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в позові, такими, що не відповідають дійсності. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2 851 грн. 66 коп. У зв»язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню в прибуток держави судові витрати у виді судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. З огляду на викладене,

Outcome: approved