Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року в розмірі 54 014,41 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що за адресою: [ADDRESS] у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я відповідача № [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 54 014,41 грн. (а.с.5-7). З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2013-2021 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с.9-12). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 243031746 від 04.02.2021 року [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності (а.с.8). Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач-споживач не здійснив оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved