Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що 10.04.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKM7AU04520020, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в розмірі 4 950,00 доларів США, на термін до 05.07.2017 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 29.06.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 13 193,12 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 328\~112,89 грн., з яких: 5 083,30 доларів США заборгованість за кредитом, 7 598,32 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 511,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом яку і просить стягнути позивач на свою користь. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 19.02.2018 року на 10 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKH7GA00000035, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в розмірі 4 950,00 доларів США, на термін до 05.07.2017 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 29.06.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 13 193,12 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 328\~112,89 грн., з яких: 5 083,30 доларів США заборгованість за кредитом, 7 598,32 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 511,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом яку і просить стягнути позивач на свою користь. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Правові наслідки невиконання зобовязання визначені ст. 611 ЦК України, за якою у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями\~ допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобовязань по умовах кредитного договору, станом на 29.06.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 13 193,12 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 328 112,89 грн., з яких: 5 083,30 доларів США заборгованість за кредитом, 7 598,32 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 511,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, тому позов підлягає до задоволення повністю. У відповідності із статтею 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved