Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 16252,97 грн. боргу та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме згідний з основною суму боргу, а також просить розстрочити виконання рішення суду на 2 роки, так як він ніде не працює та є учасником АТО. Представник позивача Сафір Ф.О. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором від 19.05.2015 року станом 25 вересня 2016 року, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, копія анкети-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копія витягу з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], копія довідки ЄДРПОУ серії АА № 241170, , довіреність № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, копія банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія витягу із статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», копія довідки від 12 травня 2016 року, копія посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER], копія довідки слідчого Красно армійського ВП ГУНП в Донецькій області від 12.05.2016 року про наявність кримінального провадження по факту крадіжки грошових коштів в громадянина [PERSON] Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 19.05.2015 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредитну картку. Проте дану картку з ПІН кодом у відповідача було викрадено та невстановлена особа отримала з картки 8242 грн. Проте, в порушення п.1.1.5.29 Умов і правил надання банківських послуг відповідач не повідомив банк про втрату картки, через що він вважається таким, що скористався карткою та отримав кредит у розмірі 8242 гривні. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, станом на 01.09.2016 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін та не повернув позивачу основний борг в сумі 8242 гривень. Судом також встановлено, що відповідач є учасником антитерористичної операції і на даний час в Україні триває особливий період. Відповідно до п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому суд вважає, що позивач безпідставно нарахував відповідачу заборгованість по відсотках в сумі 2380,25 гривень, заборгованість по пені за прострочене зобов'язання в сумі 3630,58 гривень, заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 гривень в сумі 750 гривень, штраф (фіксована складова) - в сумі 500 гривень, штраф (процентна складова) в сумі 750 гривень. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково з відповідача слід стягнути на користь позивача 8242 гривні основного боргу та судовий збір, а врешті позовних вимог слід відмовити. Відповідач [PERSON] також в письмовій заяві просить розстрочити виконання рішення суду на 2 роки в зв'язку скрутним матеріальним становищем. Відповідно до ст.217 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальне становище відповідача, зважаючи на те, що він є учасником АТО, суд вважає, що слід розстрочити виконання даного рішення на 12 місяців та стягувати з відповідача на користь позивача по 686 грн. 83 копійки щомісячно. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial