Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Представника позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача борг за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та заборгованість по одноразовому внеску на ремонт покрівлі в сумі 13469,02 грн., інфляційні витрати у розмірі 2460,92 грн., три відсотки річних у розмірі 2460,92 грн., пеню у розмірі 1461,85 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначив, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корунд» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником вбудованих нежитлових приміщень загальною площею 68,8 м2, за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 3236587, тип майна кафе-бар). 01.01.2010 року між позивачем (управитель по договору) та відповідачем (власник по договору) був укладений договір №4 про участь власників квартир у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач ухиляється від сплати витрат, які просить стягнути позивач, на претензію про добровільну сплату не відреагував. Ухвалою від 16.04.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 24.02.2021 року здійснено перехід до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.06.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про застосування строку позовної давності щодо заборгованості, а також відповідач вважає, що спір повинен розглядатись у Господарському суді. 19.06.2020 року представником позивача надано відповідь на відзив. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корунд» (позивач) є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER] , від 29.04.2005 р. виданого Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 19.04.05 р. № 219 є власником вбудованих нежитлових приміщень загальною площею 68,8 м2, за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 3236587, тип майна кафе-бар). 01.01.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №4 про участь власників квартир у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до п. 3.2.4 вищевказаного договору власник приміщення зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі, та резервні внески. Пунктом 4.3. договору передбачено, що власник приміщення відшкодовує матеріальні збитки, завдані невиконанням обов`язків, передбачених пунктом 3.2 цього Договору, згідно із законодавством. Відповідно до пункту 4 розділу II Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корунд» затвердженого рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Корунд» (протокол від 11.03.2016р.) - об`єднання має право відповідно до законодавства та цього статуту зокрема: Використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання; Вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; Пунктом 3 розділу III вищевказаного статуту визначено, що до виключної компетенції загальних зборів зокрема належать: Питання про використання спільного майна;Затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; Визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; Прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд. Пунктами 7, 8 Статуту визначено, що кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у будинку. Протоколом №2 підсумків письмового опитування згідно рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [INFO] » від 17.07.2017 року за адресою [ADDRESS] від 01.08.2017 року шляхом голосування відповідно до абзацу 1 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» було вирішено: Затвердити внески на утримання будинку та прибудинкової території з 1 серпня 2017 року з розрахунку - 2,84 грн. за м. квадратний площі квартири, або нежитлового приміщення за місяць. За це рішення проголосувало «за» 74 співвласники загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3482,27 м. квадратних, що складає 75.0 % від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень. Затвердити разові додаткові внески на ремонт м`якої покрівлі, які необхідно внести до 1 травня 2018 року. За це рішення проголосувало «за» 71 співвласників загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3271,98 м. квадратних, що складає 69.68 % від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень. Затвердити підвищення розміру внесків на утримання прибудинкової території в разі підвищення будь-якої статті витрат., в тій частині в якій відбулось підвищення. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за період з січня 2017 року по лютого 2020 року становить 13469,02 грн. У ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст.68 ЖК України вбачається, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заборгованість за період з січня 2017 року по лютого 2020 року становить 13469,02 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з березня 2017 року по лютий 2020 року. За період часу з березня 2017 року по лютий 2020 року заборгованість відповідача становить 13275 грн. 00 коп., суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини 2 ст. 625 ЦК України. Відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, та відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми та відсотки. Відсотки = (Сума боргу) х (Процентна ставка) / 100% / 365 днів х (Кількість днів) 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2017 року по 12.03.2020 року складає 1071,13 грн. Індекс інфляції розраховано за формулою: (Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період (Збитки від інфляції) = (Сума боргу) х (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу). Збитки від інфляції за період з серпня 2017 по лютий 2020 року складають 2460,92 грн. Правові висновки, щодо застосування норм права у спірних правовідносинах містяться у постановах: постанова ВСУ від 06 липня 2016 року справа № 6- 1946цс15, у постанові ВСУ від 30 березня 2016 року справа № 5-86кз16, а також у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 459/3560/15-ц. У Постанові Верховного Суду від 18.02.2019 року по справі № 405/5535/16-н Верховний суд підтвердив те, що згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року по справі № 640/11436/16-ц Верховний суд зазначив, що У випадку наявності судового рішення про стягнення коштів, яке не виконується боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за весь період невиконання такого судового рішення. У даному випадку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. У Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 369/8141/15-ц Верховний Суд висловив наступну правову позицію про застосування відповідних норм права: За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені правові наслідки порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір або делікт). Отже, відповідно до вищенаведених позивачем розрахунків, [PERSON] , як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, повинен сплатити позивачу пеню за період з 26.03.2019 року по 26.03.2020 року у розмірі 1461, 85 грн., інфляційні збитки за весь період прострочення у розмірі 2460,92 грн, та 3% річних - 1071,13 грн. Щодо твердження відповідача про те, що позов повинен розглядатись у порядку господарського судочинства суд не приймає до уваги, оскільки правовідносини, які склались між сторонами стосуються стягнення житлово-комунальних послуг, у даному випадку внесків співвласників багатоквартирного будинку, а тому підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. У зв`язку з викладеним вище судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, надано платіжне доручення №541 від 12.03.2020 року на суму 1616,28 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 2079 грн. 91 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1599,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial