Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

покликаючись на неповернення відповідачем коштів по усному договору купівлі-продажу, позивач у поданій до суду 26 серпня 2016 року заяві просить стягнути з нього 22 028 грн. 00 коп. та судові витрати. Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, але відповідач до суду не зявився. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, винести рішення на підставі наданих доказів, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного порядку вирішення спору. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги думку позивача, встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін в заочному порядку та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, зясувавши обставини та дослідивши представлені стороною позивача докази по справі, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Згідно з накладною про прийняття сої № 1125 від 22 березня 2016 року позивач продав сою в кількості 2 824 кг. за ціною 7,8 грн за 1 кг. на загальну суму 22 028 грн. Зазначений товар прийнятий відповідачем, що підтверджується підписом працівника ФОП [PERSON] - [PERSON], та завірена печаткою «ФОП [PERSON]О.». Боржник взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 22 028 грн., яку він 26 квітня 2016 року у власноручно написаній розписці зобов»язувався віддати позивачу за продану сою вказану суму. За заявою позивача щодо несплати відповідачем грошових коштів за наданий товар наданий висновок, затверджений начальником Рівненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області, що у даній події вбачаються цивільно-правові відносини. Під час перевірки відповідач пояснював, що дійсно в березні 2016 року придбав у позивача сою на загальну суму 22 028 грн., та пізніше в усній домовленості запропонував сплачувати відповідачу кошти частинами після реалізації отриманого товару, але продавець на це не погодився. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Положеннями ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобовязання за договором. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Розмір заборгованості підтверджується розпискою відповідача, яка в силу ст.ст.59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі. У передбаченому законом порядку вказаний письмовий доказ відповідачем не спростований і не оспорений.Позивачем належними та достовірними доказами доведені свої позовні вимоги, об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань. Таким чином, позов підставний і його задоволення забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін. У звязку з задоволенням позову суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене, на підставі ст.509 ЦК України,

Outcome: approved