Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернувся до суду з позов до [PERSON] про стягнення заборгованості\~за договором\~позики у розмірі 102720,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає про те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 23 січня 2017 року між ТзОВ «Веллфін» та відповідачем [PERSON] \~ укладено договір позики № 125459 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. Строком, зі сплатою процентів за користування кредитом. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, ТзОВ «Веллфін» просить стягнути на його користь з відповідача 102720,00 грн. заборгованості за договором позики, а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн. В судове засідання представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» не з`явився, однак у позовній заяві просив розглядати справу у відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з\~ст. 280 ЦПК України\~слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України\~судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що 23.01.2017 року між ТзОВ «Веллфін» та\~\~ [PERSON] \~ укладено договір позики № 125459 в електронній формі. Відповідно до умов якого ТзОВ «Веллфін» надає\~\~ [PERSON] грошові кошти в сумі 2400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів. Відповідно до підтвердження ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» щодо переказу грошових коштів на картковий рахунок у вигляді онлайн-кредитів відповідно до договору № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, ТзОВ «Веллфін» на банківський рахунок\~\~ [PERSON] перерахована сума позики в розмірі 2400,00 грн. Як вбачається з наданого ТзОВ «Веллфін» розрахунку, станом на 20.02.2020 року [PERSON] має заборгованість за договором позики у розмірі 102720 грн. 00 коп., яка складається з 2400,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 25559,40 грн. - заборгованість за відсотками; 74761,20 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками. Положенням ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За Договором № 125459 від 23.01.2017 року вимога про стягнення основного боргу у розмірі 2400,00 гривень підлягає задоволенню, оскільки згідно інформації ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» кошти були перераховані на картку клієнта. Щодо вимоги про стягнення нарахованих та не виплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України,яка регламентуєнаслідки простроченнявиконання грошовогозобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика [PERSON] за Договором № 125459 від 23.01.2017 року була надана строком на 30 днів, тому з відповідача підлягають стягненню основний борг 2400 гривень, та 25559,40 гривень відсотки за процентною ставкою встановлену Договором, що разом становить 27959,40 грн.. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial