Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що 16.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого, позивач, як позикодавець, передала, а відповідач, як позичальник, отримала від позивача грошові кошти у розмірі 5 000 дол. США. 07.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого, позивач, як позикодавець, передала, а відповідач, як позичальник, отримала від позивача грошові кошти у розмірі 5 000 дол. США, на підтвердження укладення договору позики та отримання коштів, [PERSON] написала власноручну розписку, в якій зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти з урахуванням відсотків. Станом на 16.02.2018 року та до теперішнього часу за договорами позики від 16.02.2017 року та від 07.09.2017 року [PERSON] отримані кошти з урахуванням зазначених у п. 3.1 договору позики від 16.02.2017 року та договором позики від 07.09.2017 року 2 відсотки щомісяця за користування грошовими коштами, не повернула. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Станом на грудень 2018 року заборгованість відповідача складає за договором позики від 16.02.2017 року 7 200,00 дол. США, за договором позики від 07.09.2017 року 6 500,00 дол. США. Просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 13 700,00 дол. США, витрати на професійну правничу допомогу 10 000 грн. та судовий збір у розмірі 3 820 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення суми боргу за договором. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 січні 2019 року позов [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 05.03.2019 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 квітня 2019 року було продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 10 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.05.2019 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого, позивач, як позикодавець, передала, а відповідач, як позичальник, отримала від позивача грошові кошти у розмірі 5 000 дол. США. Також встановлено, що 07 вересня 2017 року відповідач [PERSON] надала розписку про те, що вона бере в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000,00 дол. США під 2 відсотки щомісяця, які зобов`язується повернути. Написано власноручно та підписано 07 вересня 2017 року. Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві заборгованість станом на грудень 2018 року склала за договором позики від 16.02.2017 року 7 200,00 дол. США, за договором позики від 07.09.2017 року 6 500,00 дол. США. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 07.09.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути борг позивачу [PERSON] з урахуванням 2 відсотків щомісяця. Судом враховується, що вищезазначена розписка містять в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу. Вищевказані обставини, свідчать про невиконання [PERSON] , боргових зобов`язань перед [PERSON] З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики від 16.02.2017 року та від 07.09.2017 року підлягають частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договорами позики у розмірі 13 700,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.01.2019 року еквівалентно 384 970 грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи, що позивач на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано акт здачі-прийому послуг від 04.01.2019 року та квитанцію від 04.01.2019 року про сплату послуг з професійної правничої допомоги на суму 5 600 грн., тому суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 600 грн., в іншій частині задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) на суму 4 400 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 857 грн. 92 коп.

Outcome: partial