Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 37 123,00 грн. та судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. В обґрунтуванні позову зазначив, що 11 липня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту та оплатою за процентними ставками, які відповідач зобов'язувався повернути у передбачений договором строк. Відповідач не виконував свої зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим станом на 15.05.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 37 123,00 грн. і включає в себе: 833,22 грн. - заборгованість за кредитним договором; 10 880,06 - заборгованість прострочена за кредитним договором; 14 321,62 - нараховані відсотки по заборгованості; 1 029,80 - нараховані відсотки по простроченій заборгованості; 10 058,30 - пеня. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі і зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 003-018906/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.18-24). Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позивач всі зобов'язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом було встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 15 травня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 37 123,00 грн. і включає в себе 833,22 грн. - заборгованість за кредитним договором; 10 880,06 - заборгованість прострочена за кредитним договором; 14 321,62 - нараховані відсотки по заборгованості; 1 029,80 - нараховані відсотки по простроченій заборгованості; 10 058,30 - пеня. Дані відомості відображені у розрахунку заборгованості, наданої представником позивача (а.с.6-8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 218 грн., які підтверджуються долученим до справи платіжним дорученням про їх оплату (а.с.4,5). Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України та

Outcome: approved