Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обгрунтування позовних вимог зазначила наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 зареєстрованого в реєстрі за №9371, посвідченого Горяйновою Т.К. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник квартири та [PERSON] - онук (відповідач по справі). Враховуючи вік, позивач часто хворіє,потребує постійного догляду, утримання та коштів на лікування. Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки він в квартирі не проживає протягом трьох років. Місцезнаходження відповідача невідоме, відомо лише той факт, що він знаходиться у міжнародному розшуку. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю та розпоряджатись на власний розсуд своїм майном, оскільки відповідач зареєстрований в квартирі. Позивач хоче реалізувати квартиру, однак жоден покупець не бажає купувати квартиру в якій зареєстрована особа місцезнаходження якої невідоме. З цих підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 зареєстрованого в реєстрі за №9371, посвідченого Горяйновою Т.К. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с.11-12). На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник квартири та [PERSON] - онук (відповідач по справі). Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки він в квартирі не проживає протягом трьох років. Місцезнаходження відповідача невідоме, відомо лише той факт, що він знаходиться у міжнародному розшуку. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю та розпоряджатись на власний розсуд своїм майном, оскільки відповідач зареєстрований в квартирі. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад три роки суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved