Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач у січні 2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписавла заяву б/н від 14.02.2011 р., відповідно до умов якої отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає договір про надання банківських послуг. Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем договірні зобов'язання не виконані, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 04.11.2018 р. становить 117 088, 42 грн. та складається із заборгованості по кредиту- 24 673,02 грн. відсотків - 14 691,59 грн., пені - 77 723,81 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище суму та судовий збір. Ухвалою суду від 24.01.2019 р. розгляд справи за клопотанням позивача призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 36-37). 12.02.2019 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до умов якої зазначила, що банком порушено строк позовної давності звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому у задоволенні позову просить відмовити на підставі ст. 267 ЦК України (а.с. 39-42). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.02.2011 р. відповідач звернулася до банку із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якої надала свою згоду на те, що заява разом з Пам'яткою кілієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначила, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами (а.с. 7-23). Пунктом 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямим і безумовним згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.4). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перерахунку платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1). Встановлено що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 04.11.2018 р. становить 117 088, 42 грн. та складається із заборгованості по кредиту- 24 673,02 грн. відсотків - 14 691,59 грн., пені - 77 723,81 грн. (а.с. 5-6). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про підтвердження наявності за відповідачем заборгованості по кредиту - 24 673,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14691,59 грн., а тому вказана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені в сумі - 77 723,81 грн., понад два рази більший розміру заборгованості по тілу кредиту (24 673,02 грн.), тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає необхідним зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитом, а саме: до 24 673,02грн. Відповідач у своїх запереченнях від 12.02.2019 просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Згідно з частиною 4статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14). Відповідно до п. 1.1.7.11 Договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін. З матеріалів справи, зокрема, з розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем здійснено 20.07.2017 р. в сумі 1 000,00 грн. З позовом до суду банк звернувся 18.01.2019 р., тобто в межах строку позовної давності. А тому відсутні підстави для застосуванню до даних правовідносин строку позовної давності. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за Кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги частково, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню, з відповідча підлягають стягненню заборгованість, що в загальному розмірі становить 64 037,63 грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 625, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: partial