Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 35,50кв.м., житловою площею 15,50кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: вбиральнею літ. «Б», сараєм літ. «В», погрібом літ. «Г», сараєм літ. «Д», огорожами № 1-3, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 15 вересня 2014 року. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Сороківської сільської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області 07 квітня 1979 року, реєстр № 10, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала своїй доньці - [PERSON]. Позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки на спірний житловий будинок відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно та державну реєстрацію цього нерухомого майна за спадкодавцем, у зв'язку з чим нотаріусом було запропоновано [PERSON] звернутися до суду для захисту своїх цивільних прав. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, але представник позивача надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги Позивача підтримує в повному обсязі (а.с.49). Представник відповідача - Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за відсутністю представника сільської ради (а.с.61). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок за [ADDRESS] проінвентаризовано, але право власності на нього ні за ким в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 409 від 29.07.2016р. (а.с.6). Відповідно до цієї ж довідки зазначено, що згідно матеріалів інвентаризації станом на 2016 рік за вищевказаною адресою розташовано: житловий будинок літ. «А-1», дерев'яний, обкладений цеглою, загальною площею 35,50кв.м., житловою площею 15,50кв.м., 1950 року забудови, господарські будівлі та споруди: вбиральня літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», огорожа № 1-3. Самочинне будівництво та перепланування за вищевказаною адресою відсутні. Вулиця Радянська в с. Сороківка Харківського району Харківської області була перейменована на вул. Успенську на підставі рішення II сесії VII скликання Вільхівської сільської ради від 19.11.2015р. «Про перейменування вулиць Вільхівської сільської ради», що підтверджується Інформацією виконкому Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області № 684 від 11.07.2016р. (а.с.7). Спірний житловий будинок [ADDRESS] разом із службовими будовами і спорудженнями зареєстрований у погосподарській книзі Вільхівської сільської ради по селу Сороківка, особовий рахунок [NUMBER], головою господарства значиться [PERSON], що підтверджуються Інформацією виконавчого комітету Вільхівської сільської ради за № 553 від 01.06.2016р. (а.с.8). Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності за своє життя в порядку забудови. Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності ... на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки... Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української PCP, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, якіадміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на об'єкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обов'язковим. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, який був збудований в 1950-1960 роках, знаходиться в сільській місцевості, якою є с. Сороківка Харківського району Харківської області, є об'єктом власності [PERSON] 15 вересня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 471230, виданого виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області 08.10.2014р. (а.с.12). Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. При житті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Сороківської сільської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області 07 квітня 1979 року, реєстр № 10, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала своїй доньці [PERSON]. Цей заповіт є чинним, на момент відкриття спадщини він не скасований, не змінений (а.с.13). Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.63). За таких обставин спадкування після її смерті повинно відбуватися за заповітом, за приписами ст.ст. 1223, 1233-1236 ЦК України (в ред. 2003 року). Осіб, які б могли претендувати на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України, тобто непрацездатних дітей, чоловіка або батьків, у спадкодавця не було. [PERSON], є єдиним спадкоємцем за заповітом. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] Позивач спадщину прийняла, згідно вимог ч. 1, 2 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, оскільки в шестимісячний строк, а саме 22.01.2015р., звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа № 54/2015, номер у Спадковому реєстрі 57014638, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за№ 39416249 (а.с.16). Після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті своєї матері Позивач оформила свої спадкові права на належні спадкодавцю земельні ділянки та отримала: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500га., кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території [ADDRESS] призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчене Першою держнотконторою Харківського району 10.02.2016р., реєстр № 2-76; та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2128га., кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території [ADDRESS] призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, посвідчене Першою держнотконторою Харківського району 10.02.2016р., реєстр № 2-79, що підтверджується повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.10.2016р. № 3337/01.16 (а.с.50). Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на спірний житловий будинок Позивач не може, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на це нерухоме майно та державну реєстрацію цього нерухомого майна за спадкодавцем, що підтверджується листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за № 702/02-14 від 12.03.2015р. (а.с.21). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України (в ред. 2003 року) право власності припиняється в разі смерті власника, у зв'язку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності. Родинні стосунки Позивача зі спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про народження Позивача та Свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого Позивач змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.14, 15). Будинок проінвентаризовано, на нього виготовлено технічний паспорт 11.07.2016р. та згідно висновку ТОВ «Архітекторське бюро Харківського району» від 17.10.2016р. стан будівельних конструкцій відноситься до ІІ категорії - задовільний та забезпечує надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров'я людей (а.с.9-11, 51-58). Враховуючи вищевикладене, оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належали [PERSON] та були зареєстровані нею в погосподарській книзі на день її смерті, тому це нерухоме майно є об'єктом спадкування (майном померлої) після її смерті, входить до складу спадщини, а тому Позивач має право претендувати на право власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved