Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач, як законний представник неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що відповідач згідно вироку Обухівського районного суду від 13 травня 2014 року було визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу, але відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Неправомірними діями відповідача його сину було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінила в 10000 грн. та просить її стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що його син неповнолітній [PERSON] в результаті протиправних дій відповідача переніс стрес та незручності, тому вважає що сину заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідач проти позову заперечив, вважає його не обгрунтованим, оскільки син позивача груба дитина та ніякого стресу він не переніс, оскільки він його не бив. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вироку Обухівського районного суду від 13 травня 2014 року [PERSON] було визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.. Відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», [PERSON] було звільнено від призначеного покарання даним вироком. З обставин справи вбачається, що відносно неповнолітнього [PERSON] було скоєно злочин в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під час судового розгляду знайшли підтвердження посилання позивача на те, що внаслідок заподіяння сину тілесних ушкоджень, які виразилися в душевному хвилюванні, чим йому було спричинено моральну шкоду, тому нанесена такими неправомірними діями відповідача моральна шкода підлягає відшкодуванню в судовому порядку. Оцінюючи розмір моральних збитків суд вважає можливим стягнути з відповідача в якості моральної шкоди на користь [PERSON] 1000 гривень, оскільки такий розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заперечення відповідача всупереч вимогам ст.ст.10,11, 60 ЦПК України не доведені належними і допустимими доказами, при цьому доводи позову частково узгоджуються із наявними у справі доказами. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Позивач внаслідок неправомірних дій відповідача поніс судові витрати на оплату судового збору та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, тому ці витрати повинні бути відшкодовані йому згідно вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial