Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

покликаючись на порушення відповідачем правил користування електричною енергією для населення, представник позивача [PERSON] у поданій до суду 06 грудня 2016 року заяві просить стягнути з відповідача вартість необлікованої електричної енергії для населення у розмірі 6 113 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. У поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, думку позивача, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони позивача, дійшов висновку про можливість розглянути справу у заочному порядку та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захистуі в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що відповідач мешкає [ADDRESS]. 11 квітня 2006 року між сторонами укладено договір, відповідно до умов якого енергопостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1.5 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. 19 вересня 2016 року під час проведення представниками позивача технічної перевірки за адресою проживання відповідача виявлено порушення п.9.48.53 Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04 травня 2006 року № 562, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника. В присутності споживача складено акт № 006760, який ним підписаний. 11 жовтня 2016 року за наслідками розгляду акта комісією прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 104, про проведення нарахування вартості недоврахованої електричної енергії за формулою п.3.1 п.п.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами вищевказаних правил. Розмір здійсненого комісією нарахування складає 6 113,50 грн., яке відповідачем не сплачено. Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правовідносини у сфері споживання електричної енергії у разі виникнення спору щодо правопорушень, регулюються Законом України «Про електроенергетику», відповідно до якого споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, самостійно забезпечувати експлуатацію енергетичних установок та їх належний технічний стан. Споживач енергії несе відповідальність як за порушення умов договору з енергопостачальником, так і порушення Правил, а саме: за крадіжку електроенергії, за самовільне підключення до об'єктів електроенергетики без укладення договору з електропостачальником чи з порушенням ПКЕЕН і споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку та інші порушення. Вказані порушення зафіксовані двосторонніми актами про порушення, підписаними трьома представниками постачальника, як того вимагає п.53 Правил. Даний акт відповідачем не оспорений, разом з тим є лише фіксацією порушення і згідно ст.57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору оцінюється судом відповідно до ст.212 ЦПК України. Судом перевірено правильність нарахування збитків та, чи відповідає період, за який розраховано загальний обсяг самовільно спожитої електроенергії, характеру допущеного порушення Правил. Хоча в акті про порушення відсутні пояснення відповідача, в ньому не зазначено про незгоду споживача з виявленим порушенням, а також відповідач не був позбавлений права викласти свої зауваження до акта про порушення ПКЕЕН, надати пояснення, не погодитись з виявленим порушенням. У акті чітко викладено вид та суть порушення, він складений уповноваженими на те особами та належно оформлений, що відповідно до ПКЕЕН та з урахуванням п.4 Методики є підтвердженням вчинення споживачем порушення ПКЕЕН та є підставою для нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Відповідачем не спростовано факту виявлених в його будинку порушень ПКЕЕН, що є підставою для нарахування збитків, завданих протиправними діями споживача. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в акті, такими, що не відповідають дійсності. За таких умов суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved