Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Представник Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» виконуюча обов`язки начальника філії Фатєєва Тетяна Петрівна, що діє на підставі довіреності, посвідченої 25 січня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М., зареєстрованою у реєстрі за № 143, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за\~додатковим договором\~№ 1\~до договору\~№ 893420\~про відкриття\~та обслуговування\~рахунку,\~випуск та\~надання платіжної\~картки,\~у загальномурозмірі 19213 гривень 38 копійок та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 18 листопада 2014 року між Акціонерним товариством «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору № 893420 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно з умовами яких, банк відкриває клієнту рахунок та надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН-код до неї. Згідно умов договору, банк встановлює клієнту кредит у сумі 11000 гривень 00 копійок. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної карти на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної карти. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28% річних і сплачується щомісячно. Як зазначив позивач, при надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами. Акціонерне товариство\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» свої зобов`язання згідно умов укладеного договору виконав у повному обсязі. Відповідач отримала кредитні кошти та використала їх на власний розсуд, після чого мало місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань. Посилаючись на те, що [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені договором, у відповідача станом на 27 грудня 2019 року виникла заборгованість в сумі 19213 гривень 38 копійок, яка складається з наступного: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) 10369 гривень 82 копійки; - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 6136 гривень 56 копійок; - загальна сума основної заборгованості за РКО 00 гривень 00 копійок; - загальна сума нарахованої пені 2096 гривень 58 копійок; - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 00 гривень 00 копійок; - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 352 гривні 30 копійок; - розмір 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) на суму простроченого кредиту 47 гривень 73 копійки; - розмір 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) на суму нарахованих та несплачених процентів 210 гривень 39 копійок. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 лютого 2020 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року було визначено про заочний розгляд справи за позовом Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Представник Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду представник Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»- Рябова С. П., що діє на підставі довіреності, посвідченої 03 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М. та зареєстрованої у реєстрі за № 766, засобами поштового зв`язку направила заяву, що було зареєстрована за вхідним № 1551/20-вх. від 11 березня 2020 року, відповідно до якої вказала, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначивши, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що були призначені на 06 березня 2020 року, 14 квітня 2020 року та 18 травня 2020 року, не з`являлась, хоча про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою місця реєстрації, зазначеної у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень судових повісток, отриманих позивачем особисто. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] не подала. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до частини 1\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів справи судом встановлено, 09 липня 2014 року між Акціонерним товариством «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 893420 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до підпунктів 1.1.1 та 1.1.2 пункту 1.1. вказаного вище Договору, банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок № [NUMBER] в національній валюті України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН конверт до неї. Підписанням договору клієнт засвідчила, що ознайомлена з інформацією, надання якої вимагається відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з Правилами користування платіжними картками, емітованими Акціонерним товариством «Ощадбанк» та Тарифами за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки за пакетом « [INFO] », на яких також мається підпис [PERSON] , відповідно до яких остання погодилась вважати положення вказаних правил та тарифів обов`язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі договору. 20 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою, відповідно до якої просила надати дозвіл на встановлення ліміту кредиту по картковому рахунку № [NUMBER] в сумі 11000 гривень 00 копійок та списати плату за встановлення кредиту у розмірі 2 гривні 00 копійок. Також судом\~встановлено,\~що 18\~листопада 2014\~року між\~Акціонерним товариством\~«Ощадбанк» та\~ [PERSON] було\~укладено додатковий\~договір №\~1\~до договору\~№ 893420\~про відкриття\~та обслуговування\~рахунку,\~випуск та\~надання платіжної\~картки,\~відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1. 1 якого банк встановив [PERSON] кредит у сумі 11000 гривень 00 копійок. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28% процентів річних і сплачується щомісячно. Вказаними договором та додатковим договором передбачено порядок та умови погашення кредиту. Відповідно до умов пункту 4.3 Договору, сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюються щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку Україеи, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо (пункт 4.6 Договору). За приписами пункту 4.9 Договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором, в тому числі, але не виключно у випадку, затримання сплати клієнтом кредиту та/або перевищення витратного ліміту та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачена договором, що найменше на один календарний місяць. Акціонерне товариство\~«Державний ощадний\~банк України»в\~особі філії\~ Харківського\~обласного управління\~Акціонерного товариства\~«Ощадбанк» свої\~зобов`язання згідно\~умов договору\~виконав у\~повному обсязі,\~проте,\~відповідачем,\~ [PERSON] ,\~були порушені\~зобов`язання,\~встановлені умовами\~кредитного договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язання, встановлених договором, у відповідача станом на 27 грудня 2019 року виникла заборгованість в сумі 19213 гривень 38 копійок, що складається з: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) 10369 гривень 82 копійки; - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 6136 гривень 56 копійок; - загальна сума нарахованої пені 2096 гривень 58 копійок; - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 352 гривні 30 копійок; - розмір 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) на суму простроченого кредиту 47 гривень 73 копійки; - розмір 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) на суму нарахованих та несплачених процентів 210 гривень 39 копійок. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у статті 3 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів та комісії за користування грошима належним чином не виконала. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленуму Вищого господарського суду України у пункті 3.1 своєї Постанови № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснив, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті \~625\~Цивільного кодексу\~ України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи,\~що відповідач\~допустив неналежне\~виконання зобов`язання,\~у зв`язку\~з чим\~утворилась заборгованість,\~суд вважає, що вимоги позивача\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитом в\~сумі 19213\~гривень 38\~копійок підлягає\~задоволенню,\~оскільки відповідно\~до статті\~77\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~підтверджена належними\~доказами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерне товариство\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2102 гривень 00 копійок, що підтверджено меморіальним ордером № 8509476921 від 11 січня 2020 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, та у зв`язку з задоволення позовних вимог Акціонерне товариство\~«Державний ощадний\~банк України»в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved