Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», звернувся до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 11.11,2014р. на підставі кредитного договору №ОР -6978004 (надалі - кредитний договір) видано кредиту сумі 6426,51 грн. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. 19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.1 ст.1050 Цивільного кодексу України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.12.2019 р. складає 18069,02 грн.. з яких: 6180.49 грн. - заборгованість за кредитом; 571,92 грн. - заборгованість процентами; 1825,95 грн. - заборгованість за комісією; 9490,66 грн. - штрафні санкції. Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів , комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через сайт банку або інший інтернет ресурс, зазначений банком. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 10.12.2019 р. складає 18069,02 грн.. з яких: 6180.49 грн. - заборгованість за кредитом; 571,92 грн. - заборгованість процентами; 1825,95 грн. - заборгованість за комісією; 9490,66 грн. - штрафні санкції. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають відмовленню у задоволенні з наступних підстав. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки 02 грудня 2019 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 191/3477/19 за позовною заявою [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ( надалі за текстом - ПУМБ) про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за№ 15726, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 11 липня 2019 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПУМБ, що виникла за кредитним договором № ОР-6978004 від 11 листопада 2014 року за пе\-ріод з 09 липня 2018 року по 09 липня 2019 року у розмірі 13 367 грн. 54 коп., в тому числі: - простро\-чена заборгованість за сумою кредиту - 6 180 грн. 49 коп.; - прострочена заборгованість за комісією 1 825 грн. 95 коп.; - прострочена заборгованість за процентами - 571 грн. 92 коп.; - неустойка за пору\-шення зобов`язань за кредитом - 4 289 грн. 18 коп. Це рішення набрало законної сили 03 січня 2020 року. В цей період часу, а саме 16 грудня 2019 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайон ного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором у розмірі 18 069 грн. 02 коп. станом на 10 грудня 2019 року, з яких: забор\-гованість за кредитом - 6 180 грн. 49 коп.; - заборгованість за процентами - 571 грн. 92 коп.; - заборгованість за комісією - 1 825 грн. 95 коп.; - штрафні санкції - 9 490 грн. 66 коп. Як вбачається з копії пропозиції укласти договори (оферта) від 11 листопада 2014 року строк кре\-дитування встановлений сторонами тривалістю два роки, сума кредиту складає 6 426 грн. 51 коп. (тоб\-то більше, ніж один розмір мінімальної заробітної плати на час укладення правочину), тому правовід\-носини, що виникли між сторонами, врегульовані Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень ч. 2 ст. 21 цього Закону у договорах про споживчий кредит пеня за не виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу, яка складає 1 286 грн. 75 коп. ( на відміну від вимог в цій частині, якою він вимагає стягнути 9 490 грн. 66 коп.). З виписки по особовим рахункам з 12.11.2014 по 14.11.2016 року, надану позивачем суду, вбачається, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості по угоді № СР-6978004 від 11.11.2014 року був проведений мною 12.01.2015 року у розмірі 12 грн. 64 коп. хоча згідно з Графіком платежу, що додається до Пропозиції укласти договори (оферти) від 11 листопада 2014 року, відповідач повинен до 12 січня 2015 року сплатити черговий платіж у розмірі 373 грн. 89 коп. Після цього жодного платежу відповідачем не було проведено. Позивач, на розрахунковий рахунок якого після 12 січня 2015 року не надійщло жодних грошових надходжень достовірно знав про порушення його прав кредитодавця і через місяць, тобто 12 лютого 2015 р нього виникло право вимагати повернення дострокового повернення усієї суми заборгованості кредитним договором. До суду позивач звернувся лише 16 грудня 2019 року, тобто через 4 роки 11 місяців 4 дні. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Відповідно до умов п. 8.1 Розділу 2 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника, дострокового виконання зобов`язань за Кредитним Договором щодо повернення Кредиту та відповідно сплати Процентів. Комісії тощо в будь-якому з наступних випадках істотного порушення позичальником зобов`язань за Кредитним договором: 8.1.2 - прострочення встановлених Кредитним договором термінів погашення частини Кредиту сплати Процентів та/або Комісії:- більше ніж на 1 (один) місяць. Тому, відповідно до умов п. 8.1 Розділу 2 Кредитного договору Банк мав право з 12 лютого 2015 року до 12 лютого 2018 року вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань за Кредитним Договором щодо повернення Кредиту. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема вимог: 1) стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~266\~ЦК України\~зі спливом\~позовної давності\~до основної\~вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Таким чином, позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності як до основної вимоги, так й до додаткових вимог (неустойка, проценти за користування кредитом тощо). Можливі посилання позивача на реорганізацію банків не може бути взяті до уваги, оскільки за сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності ( ч. 1 ст. 262 Ц України). Факт пропуску строку позовної давності (тривалістю три роки) встановлено також заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року, в якому зазначено, що строк, за який повадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріусу ( вчиненому станом на 11 липня 2019 року) визначено більше ніж за чотири років, тобто більше років з дня виникнення права вимоги у банка. Таким чином, судовим рішенням встановлено, що право вимоги дострокового повернення кредиту виникло у ПУМБ з 11 листопада 2014 року, а тому з того часу слід рахувати порушення зобов`язання. Зазначене рішення суду набрало законної сили 03 січня 2020 року. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарсь\-кій, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді ін\-шої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З урахуванням рішення суду від 02 грудня 2019 року початок перебігу позовної дав\-ності в даній справі слід вважати з 11 листопада 2014 року. Представник позивача\~ в\~судове засідання\~не з`явився.\~Згідно з\~раніше поданою\~завою представник\~позивача не\~заперечував проти\~проведення судового\~засідання за\~його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, але раніше подав заяву про віздив на позовну заяву, якою просить відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі вимог ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за зая\-вою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування, якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене в даній справі маються усі законні підстави, які підтверджені матеріалами справи, для застосування судом позовної давності та для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed