Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 07 серпня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2000392132, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 28 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. 24 березня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №24/03/2014. Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «ОТП Банк» відступив ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» своє право вимоги заборгованості по кредитних договорах, в томі числі і за кредитним договором №2000392132 від 07 серпня 2012 року. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] станом на 12 серпня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 26\~698 грн. 34 коп. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26\~698 грн. 34 коп., а також 266 грн. 98 коп. витрат по сплаті судового збору. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача - [PERSON] надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 07 серпня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2000392132 (а.с.4-10). Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 28\~000 грн. зі сплатою 22% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 07 серпня 2014 року. 24 березня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №24/03/14 (а.с.11-14). Відповідно до умов вказаного договору ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» набув права вимоги по відступленим кредитним договорам, в томі числі і за кредитним договором №2000392132 від 07 серпня 2012 року (а.с.15). Згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання договору факторингу №24/03/14, відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №2000392132 від 07 серпня 2012 року, позичальником згідно якого є [PERSON] \~Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобовязання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобовязань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 12 серпня 2014 року становить 26\~698 грн. 34 коп., з яких 18881 грн. 51 коп. заборгованість по тілу кредиту; 2928 грн. 63 коп. заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках; 4888 грн. 20 коп. заборгованість по комісії (а.с.16, 28-29). У звязку з порушенням умов кредитного договору, позивач 25 березня 2014 року надіслав відповідачу [PERSON] повідомлення (вимогу) про повернення кредиту, якою також повідомлено про укладення договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора, на яку відповідач жодним чином не відреагував (а.с.17-18). Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд приходить до висновку, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обємі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved