Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач Ужгородська міська рада звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням VI сесії міської ради VI скликання 03.06.2011 року, № 170 затверджено положення про залучення коштів фізичних та юридичних осіб на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, який передбачає порядок та вимоги залучення та використання коштів цільового фонду соціально-економічного розвитку бюджету міста, внесення фізичним та юридичним особами на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. На виконання вищезазначеного порядку 08 травня 2014 року між виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та гр. [PERSON] укладено договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Предметом даного договору є пайовий внесок Замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у здійсненні будівництва обєкта містобудування. Розмір пайового внеску визначений п. 2.1 договору, що становить 2861, 90 грн.. що сплачується Замовником на рахунок місцевого бюджету м. Ужгорода до 08 червня 2014 року. З інформації наданої фінансовим управлінням станом на 17.12.2014 року гр. [PERSON] умови вищевказаного договору не виконані: не сплачено суму паю в розмірі 2861, 90 грн. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на рахунок спеціального фонду бюджету міста р/р 31513921700002 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту» заборгованість зі сплати пайового внеску у розвиток інфраструктури міста Ужгород в розмірі 2861 (дві тисячі вісімсот шістдесят одна) грн., 90 коп. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути дану справу без його участі, Відповідач повторно в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Рішенням VI сесії міської ради VI скликання 03.06.2011 року, № 170 затверджено положення про залучення коштів фізичних та юридичних осіб на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, який передбачає порядок та вимоги залучення та використання коштів цільового фонду соціально-економічного розвитку бюджету міста, внесення фізичним та юридичним особами на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. На виконання вищезазначеного порядку 08 травня 2014 року між виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та гр. [PERSON] укладено договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Предметом даного договору є пайовий внесок Замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у здійсненні будівництва обєкта містобудування. Розмір пайового внеску визначений п. 2.1 договору, що становить 2861,90 грн., що сплачується Замовником на рахунок місцевого бюджету м. Ужгорода до 08 червня 2014 року. Згідно п. 5.4 Положення пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття обєкта містобудування в експлуатацію. З 1 січня 2013 року згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста мають сплачуватися в повному обсязі до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Відповідно до п.7 ст. 27, п. 7 ч. 1 ст. 30, п. 4 ч. 1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку міста, координація цієї роботи на відповідній території, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності. Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. № 3038-VI встановлений виключний обов'язок замовника взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Відповідно до п. 3 ст. 40 Закону Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. На виконання зазначених вимог законодавства [PERSON] 28.03.2014 року було подано заяву на імя міського голови про бажання укласти договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Після чого 08.05.2015 року було укладено договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, в якому згідно п. 2.1 зазначено розмір пайового внеску, яку [PERSON] необхідно сплатити у розмірі 2861, 90 грн. на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Положення ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. З інформації наданої фінансовим управлінням станом на 17.12.2014 року гр. [PERSON] умови вищевказаного договору не виконані: не сплачено суму паю в розмірі 2861, 90 грн. За таких обставин, суд оцінивши в сукупності письмові докази додані до матеріалів справи, вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними що дає суду підстави для задоволення позовних вимог. У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача Ужгородської міської ради.

Outcome: approved