Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач у січні 2018 року звернувся до суду та просив постановити рішення, яким скасувати заборону на нерухоме майно, належне [PERSON], зареєстрованому за адресою: [ADDRESS], а саме: заборону (архівний запис) реєстраційний номер 3014064, внесений 24.03.2006 року реєстратором Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ощадного банку від 16.02.1993 року, № 2943. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0687 га, що знаходяться по [ADDRESS]. У липні 1994 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на землю, у квітні 1993 року отримав дозвіл міської ради на проведення будівельних робіт. Завершив будівництво житлового будинку лише у грудні 2018 року, однак звернувшись до реєстратора з метою зареєструвати право власності на нерухоме майно отримав повідомлення, що на житловий будинок по [ADDRESS] рахується заборона, накладена Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 24.03.2006 року відповідно до повідомлення відділення ощадного банку № 2943 від 16.02.1993 року. Позивач ніяких боргових зобов'язань у АТ «Державний ощадний банк України» не мав, тому звернувся з вимогою надати відомості про зміст його боргового зобов'язання. Відповідач повідомив, що не має ніяких майнових претензій до нього, однак з відповідним листом до нотаріуса для зняття заборони не звернувся. З метою захисту своїх прав змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 31.01.2018 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. У відзиві представник АТ «Державний ощадний банк України» просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки заборону на відчуження нерухомого майна знімає саме нотаріус, тому позивач звернувся до суду з позовом до банку, який є неналежним відповідачем у даному випадку. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Просили провести розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 14.07.1994 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів від 16.06.1994 № 220 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,0687 га на території [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель (а.с. 6). Також 26.04.1993 року позивач отримав дозвіл № 6514 на проведення будівельних робіт (а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 06.12.2018 року житловий будинок і земельна ділянка за вище вказаною адресою перебуває у приватній власності [PERSON], однак міститься також номер запису про обтяження 29298753 відповідно до єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3014064 від 24.03.2006 року; реєстратор: Новоград-Волинська державна нотаріальна контора; додаткові відомості про обтяження перенакладання зі Старого реєстру заборон (Феміда) від 16.02.1993 року (а.с. 5). Від Новоград-Волинської державної нотаріальної контори надійшло повідомлення, що згідно перевірки даних алфавітної книги обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів з 1977 року по 2010 роки та реєстру Новоград-Волинської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки з 1990 року по 28.07.2002 року встановлено, що накладено заборону у 1993 році за №14 на підставі повідомлення Відділення ощадного банку № 2943 від 16.02.1993 року, дата накладання заборони 16.02.1993 року, на будинок, власником якого є [PERSON], місцезнаходження будинку: [ADDRESS], у сумі 1 000 000 р. (а.с. ). Від АТ «Державний ощадний банк України» надійшло повідомлення, що по клієнту [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) станом на 27.02.2019 року кредитна заборгованість перед банком відсутня (а.с. 29, ). Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки заборона накладена саме за клопотанням АТ «Державний ощадний банк України», боргові зобов'язання [PERSON] перед банком відсутні, тому суд приходить до переконання про підставність вимог позивача до АТ «Державний ощадний банк України». Порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема положеннями статті 74 Закону N 3425-XI, з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Оскільки вищезазначеного повідомлення з банку до нотаріуса не надходило, тому державний нотаріус не має правових підстав для зняття заборони з будинку. Відтак судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави, оскільки позивач, як учасник бойових дій, має пільги по сплаті судового збору.

Outcome: approved