Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач у липні місяці 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини - [PERSON] , 2011 року народження з матір`ю. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року по справі за позовом [PERSON] відкрите загальне позовне провадження і призначено справу до підготовчого судового засідання. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Представник органу опіки і піклування вирішення спору залишив на розгляд суду. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2010 року - актовий запис про шлюб №730, вчинений 17.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №171, вчинений 10.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. Сторони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки в червні місяці 2018 року. Позивач стверджує сім`я між сторонами розпалась. Причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дитини. Постійні сварки з різних питань призвели до втрати почуттів любові та поваги, можливість відновити сім`ю відсутня. Позивач просила суд визначити місце мешкання малолітньої дитини з матір`ю. Відповідач, визнаючи позов, погодився з тим, що відновити сім`ю не є можливим. Не заперечуючи проти вимог позивача щодо місця проживання дитини з матір`ю, відповідач пояснив, що питання спілкування з дитиною, його участі у вихованні та утриманні дочки, вони з позивачем вирішили поза судом. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи суд дійшов висновку, що сім`я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо, тому як відсутня вільна згода чоловіка та жінки на шлюб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Суд встановив , що сторони проживають окремо , що дитина проживає з матір`ю, проти чого батько не заперечує. Судом також встановлено, що відповідач приймає участь в утриманні дитини, зустрічається з дочкою, піклується про її здоров`я та розвиток. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено « якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення». У даному випадку сторони дійшли згоди під час судового розгляду справи щодо місця проживання дитини з матір`ю.

Outcome: approved