Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року скасовано, передано справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 17 січня 2020 року цивільна справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року до участі в справі в якості правонаступника позивачки [PERSON] залучений [PERSON] , в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] (а. с. 45-46, том 3). 06.02.2017 року позивачка звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В., третя особа [PERSON] , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3223155400:05:025:0044) на підставі договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 02.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. за реєстровим №2147 та додаткових договорів до нього, зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5318201 від 11.04.2014 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3223155400:05:025:0044), визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 12355691) від 11.04.2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. щодо реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 02.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. за реєстровим №2147 та додаткових договорів до нього, зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5316865 від 11.04.2014 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 02.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 984 000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалася повернути їх у строк та на умовах, встановлених цим договором. 02.04.2012 року, 28.08.2012 року та 01.11.2012 року до договору позики було укладено додаткові угоди №1, 2, 3, згідно яких сума позики становить 3 800 000,00 грн. Відповідно до умов додаткового договору №3 та договору позики, суму, зазначену в договорі, [PERSON] зобов`язувалася повернути готівкою в строк до 02.09.2013 року, частинами, відповідно до наведеного графіку. З метою належного виконання умов договору позики, між [PERSON] та [PERSON] , 02.09.2011 року було укладено договір іпотеки. В іпотеку позивачем надано належне їй на праві власності майно, а саме: земельну ділянку площею 0,150 га, що розташована за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 3223155400:05:025:0044) та житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на зазначеній вище земельній ділянці. Відповідно до п. 1.6 договору іпотеки, заставна вартість майна складає 5 263 024,00 грн. 30.10.2013 року [PERSON] було складено заяву, засвідчену нотаріально відповідачем, про те, що він отримав від [PERSON] суму у розмірі 1 166 968,00 грн. за договором позики. В цій заяві зазначено, що станом на 30.10.2013 року заборгованість за договором позики від 02.09.2011 року та додаткових договорів до нього складає 2 633 032,00 грн. Нещодавно позивачу стало відомо, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, на якій він розташований, зареєстроване за [PERSON] . З Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що перереєстрація права власності на майно відбулось 11.04.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. Позивач вважає, що перехід права власності на належні їй земельну ділянку та будинок відбувся незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до порушення її прав, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили задовольнити посилаючись на те, що відповідач не мав права реєструвати право власності на предмет іпотеки за третьою особою, оскільки не було дотримано передбаченого законодавством про іпотеку порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, адже [PERSON] не направлялась вимога про виконання порушеного зобов`язання, відповідачем було здійснено стягнення на предмет іпотеки відповідно до оцінки майна, яка здійснена по іншому об`єкту та не відповідає дійсності, відповідачем було вчинено нотаріальні дії щодо спірного майна не за місцем його розташування, а поза межами нотаріального округу, в рамках якого відповідач має право здійснювати нотаріальну діяльність. Відповідач в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог, та зазначив, що вони є необґрунтованими, безпідставними, та недоведеними, і що всі нотаріальні та реєстраційні дії вчинені ним у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, заслухавши думку представників, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Встановлено, що 02 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі установленому договором, а [PERSON] зобов`язувалася повернути їх [PERSON] у строк та на умовах, визначених цим договором. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В., зареєстрований у реєстрі за № 2142 (т. 1, а.с. 9-12). Згідно з пунктом 2.1 договору, позика надається в розмірі 1 984 000 грн. Відповідно до пунктів 5.1 та 5.1.1 договору виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме земельною ділянкою площею 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223155400:05:025:0044, та житловим будинком [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на вказаній земельній ділянці. 02 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики, [PERSON] надала в іпотеку належні їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223155400:05:025:0044, та житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на вищевказаній земельній ділянці. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В., зареєстрований у реєстрі за № 2147 (т. 1, а. с. 17-24). Згідно з пунктом 1.6 договору сторони дійшли згоди, що заставна вартість майна складає 5 263 024 грн. 02 квітня, 28 серпня та 01 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] до договору позики укладено додаткові угоди № 1, 2, 3, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В., відповідно до яких сума позики становить 3 800 000 грн. У ці ж дні між вказаними сторонами укладені додаткові угоди № 1, 2, 3 до договору іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В. 30 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В. посвідчено заяву, згідно з якою [PERSON] повідомляє про те, що він отримав від [PERSON] суму у розмірі 1 166 968 грн. Станом на день посвідчення заяви заборгованість за договором позики та додатковими договорами до нього становить 2 633 032 грн. 13 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В. посвідчено заяву, відповідно до якої [PERSON] просив вчинити виконавчий напис за договором іпотеки від 02 вересня 2011 року щодо стягнення майна, яке є предметом іпотеки, а саме земельної ділянки, площею 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223155400:05:025:0044 та житлового будинку [ADDRESS] , що розташований на вищевказаній земельній ділянці, у зв`язку з невиконанням боржником умов договору позики. Відповідно до інформаційної довідки від 01 лютого 2017 року № 79369003 на підставі договору іпотеки від 02 вересня 2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 3223155400:05:025:0044, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12358656, від 11 квітня 2014 року (т.1, а.с. 37). Згідно з інформаційною довідкою від 01 лютого 2017 року № 79369255 на підставі договору іпотеки від 02 вересня 2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12355691, від 11 квітня 2014 року (т. 1, а. с. 38). Щодо тверджень представника позивача про неналежне повідомлення [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки суд дійшов наступного висновку. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1 Закону № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 35 Закону № 898-IV визначає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з частиною першою статті 37 цього Закону підставою набуття права власності на предмет іпотеки є не лише договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а й відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір іпотеки містить пункт 3.1.6, яким передбачено, що у разі порушення позичальником зобов`язання за договором позики іподекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України. Пунктами 1, 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку № 868. Відповідно до пункту 46 Постанови КМУ «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 868 від 17.10.2013 року (далі - Порядок № 868) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо договором передбачено її видачу). Відповідно до Порядку № 868 за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у випадку відсутності підстав для відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав. В матеріалах цивільної справи міститься надане нотаріусом Морозовим Г. В. повідомлення - вимога [PERSON] від [PERSON] , за підписом останнього, датована 13 лютим 2014 роком, відповідно до змісту якої [PERSON] звертається до позивачки із вимогою про усунення порушень, які виникли через неналежне виконання нею договору позики від 02.09.2011 року, а саме із проханням сплатити суму заборгованості в розмірі 3 401 939 грн. [PERSON] попереджає [PERSON] , що в разі несплати суми заборгованості в нього є право звернути стягнення на предмет іпотеки в 30-деннний строк з дати отримання цього повідомлення (а. с. 158, том 4). Доказом направлення листа -повідомлення [PERSON] є заява [PERSON] приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Морозову Г. В. в порядку ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» із проханням надіслати лист-повідомлення від 13.02.2014 року поштою [PERSON] на адресу її реєстрації: [ADDRESS] . (а. с. 159, том 4). Суд не погоджується із позицією представника позивача про порушення порядку повідомлення позивачки шляхом звернення із заявою до нотаріуса про надсилання листа -повідомлення, оскільки п. 1 пункту 46 Порядку № 868 передбачає надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця. При цьому надсилання не треба зводити до буквального тлумачення закону, як виключного особистого відправлення поштової кореспонденції, достатньо, щоб особа - адресат після отримання поштової кореспонденції та ознайомлення з її змістом усвідомлювала особу суб`єкта звернення. Окрім цього, відповідно до ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» в редакції чинній на момент вчинення оспорюваної дії, зазначалось, що нотаріус передає заяви громадян іншим громадянам, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Безпосереднє направлення листа - повідомлення нотаріусом Морозовим Г. В. підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.02.2014 року про надсилання листа [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та копією квитанції від 13.02.2014року про відправлення листа (а. с. 179-180, том 1). Окрім цього, додатковим свідченням отримання цього повідомлення-листа [PERSON] від [PERSON] є надіслана на адресу приватного нотаріуса Морозова Г. В. письмова відповідь, адресована [PERSON] , датована 26.02.2014 року, в якій [PERSON] висловлює свої заперечення на надіслану раніше заяву про намір вчинити виконавчий напис нотаріуса в зв`язку із невизнанням нею пред`явленої суми боргу за договором позики від 02.09.2011 року. (а. с. 161-162, том 4). Таким чином, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт виконання відповідачем [PERSON] вимог пункту 46 Порядку № 868. Щодо тверджень представника позивача про здійснення стягнення на предмет іпотеки відповідно до оцінки майна, яка здійснена по іншому об`єкту та не відповідає дійсності суд дійшов наступного висновку. Як зазначається представником відповідача [PERSON] та підтверджується наданими доказами (Постановою Верховного суду від 28.10.2020 року у справі № 761/15542/18), звіти про оцінку майна від 07.04.2014 року, згідно якого оціночна вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 4 130 833 грн та звіту від 07.04.2014 року, згідно якого вартість земельної ділянки за цією ж адресою становить 861 382 грн., вже досліджені та оцінені судами. В ході розгляду суди дійшли висновків про відсутність у позивача ( [PERSON] ) доказів перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки, який набуто іпотекодержателем у власність, над розміром забезпечених іпотекою вимог. Суди встановили, що вищевказані звіти відповідають вимогами договору іпотеки від 02.09.2011 року. (а. с. 164-171, том4). Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не досліджує вказану обставину, як таку, що встановлена рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, і в якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо тверджень представника позивача про вчинення нотаріальні дії відносно спірного майна не за місцем його розташування, а поза межами нотаріального округу, в рамках якого нотаріус має право здійснювати нотаріальну діяльність. Представник позивача посилалася на ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» в редакцій чинній на час вчинення оскаржуваної дії, відповідно до якої державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об`єкту нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав. Та, ст. 13-1 ЗУ «Про нотаріат», яка визначає, що нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Таким чином, позивач вважає, що приватний нотаріус Київського нотаріального округу Морозов В. Г. не міг вчиняти державну реєстрація права власності за [PERSON] на нерухоме майно, яке перебуває за межами м. Києва. Проте, як вбачається зі ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваної дії, посвідчення договорів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням такого майна або за місцезнаходженням юридичної особи, або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи - однієї із сторін відповідного договору. Посвідчення договорів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, здійснюється за місцезнаходженням юридичної особи або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи - однієї із сторін відповідного договору. Таким чином, договір іпотеки спірних об`єктів нерухомості посвідчений приватним нотаріусом Морозовим В. Г. відповідно до норм діючого законодавства за місцем реєстрації сторін договору. Оскільки реєстрація права власності на спірні об`єкти нерухомості на підставі іпотечного застереження похідна від договору іпотеки, укладеного між сторонами по справі, суд не вбачає порушення умов діючого на той час законодавства, виходячи зі співвідношення норми ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», на яку посилається позивач, із нормою ЗУ «Про нотаріат», на яку посилається відповідач, як загальної і спеціальної відповідно. Проаналізувавши позиції сторін та дослідивши докази, надані в обґрунтування вказаних позиції, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з мотивів, викладених вище. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем в зв`язку із відмовою в позові.

Outcome: dismissed