Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16.05.2006 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений договір №Ф060445П, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 12350,00 євро з порядком повернення кредиту до 15.05.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вищезазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 11.09.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 150692,63 грн. Тому, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заперечення проти позову, згідно яких, посилаючись на ту обставину, що кінцевим терміном виконання договору є 15.05.2009 року, а позов предявлено зі спливом трирічного строку, просила у позові відмовити, застосувавши позовну давність до заявлених вимог та розглянути справу без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 16.05.2006 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №Ф060445П, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12350,00 євро з порядком повернення кредиту до 15.05.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно копії статуту публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами договору, відповідач зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Кінцевим строком повернення є 15.05.2009 року. Згідно розрахунку заборгованості за договором, в порушення умов кредитного договору, відповідачем не надано грошові кошти для погашення заборгованості і починаючи з 28.11.2008 року погашення боргу не здійснювалося. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору, що спричинило порушення його умов. Проте, відповідачем відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України \~\~подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, судом встановлено, що починаючи з 28.11.2008 року (що підтверджено розрахунком заборгованості) погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, кінцевим строком повернення є 16.05.2009 рік, а позовна заява подана \~02.10.2015 року. Разом з тим, встановлено, що 04.04.2011 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» до Нововоронцовського районного суду Херсонської області була подана позовна заява публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, по якій відкрито провадження та ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20.01.2014 року позовну заяву залишено без розгляду. Згідно до вимог ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Таким чином, на підставі викладеного, судом встановлено, що на момент подання позову сплили строки давності предявлення позовних вимог по зазначеному у позові періоду, оскільки позивач у встановленому законом порядку вимоги до відповідача у межах строку позовної давності фактично не предявив. Стаття 267 Цивільного кодексу України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідач заявив про застосування позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed