Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач у лютому 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 09.05.1995 року помер її дід [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке фактично прийняла його дружина [PERSON], яка проживала та була зареєстрована на момент смерті з спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. 19.08.2008 року мати позивача [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 03.07.2005 року.Спадкове майно складалось із земельних ділянок, які належали померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ №038858, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району, Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальнодержавний кадастровий номер: 592508720000:002:0394, 592508720000:002:0281, 592508720000:003:0811. У свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.08.2008 року до складу спадкового майна, що перейшло [PERSON] в порядку спадкування, не було включено земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Семеренківської сільської ради, що належала [PERSON], який помер 09.05.1995 року. Позивач пояснює, що при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Тростянецького району Сумської області на імя [PERSON] було виділено земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території [PERSON] сільської ради. На підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 21.02.1997 року №94 [PERSON] було видано сертифікат СМ №0217436 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай). За життя померлий не отримав сертифікат СМ №0217436.На цей час оригінал сертифікату СМ №0217436 на імя [PERSON] зберігається в відділі Держгеокадастру Тростянецького району Сумської області.Позивач вказує, що про існування сертифіката СМ №0217436 на імя [PERSON] дізналася нещодавно з місцевої преси де були опубліковані списки не витребуваних паїв розташовані на території Семеренківської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Мати позивача [PERSON] також померла, що відбулось 28.01.2011 року.Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке фактично прийняла позивач, оскільки проживала та була зареєстрована на момент смерті з спадкодавцем, про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.11.2011 року. Позивач звернувшись до восьмої дніпровської державної нотаріальної конториіз заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну часку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Семеренківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, після померлої 28.01.2011 року матері [PERSON], яку вона прийняла фактично після 03.07.2005 року матері [PERSON], але не оформила своїх спадкових спав, яка в свою чергу прийняла фактично після смерті 09.05.1995 року чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових справ, але через відсутність сертифіката на земельну частку (пай), позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Сумської області згідно сертифіката СМ № 0217436 на імя померлого [PERSON] в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON]. Ухвалою суду від 07.03.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.04.2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду та задоволено клопотання позивача про витребування доказів та заміну первісного відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району на належного відповідача [PERSON]. Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду 18.04.2018 року надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою 25.04.2018 року надано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. Позивач у судовому засіданніпозов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій вказав, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимог підтримав, вказав, що заперечень не має (а.с. 50). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON] та відповідач [PERSON] є донькою та сином відповідно [PERSON], яка померла 28.01.2011 року, та онуками [PERSON], який помер 09.05.1995 року, та [PERSON], яка померла 03 липня 2005 року (а.с.7,8,11, 12, 13-16, 80). Дід сторін у справі [PERSON] згідно із заповітом, посвідченим 24.12.1994 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON], все своє майно заповів дружині [PERSON] (а.с.156). Згідно з копією спадкової справи, виданої Сумським обласним державним нотаріальним архівом, спадщину після смерті 09.05.1995 року [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], а 28.12.2001 року державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Гагаріна, 22 у с.Семереньки Тростянецького району Сумської області та на земельну ділянку за указаною адресою(а.с.154-158). На інше спадкове майно після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Після смерті 03 липня 2005 року баби сторін - [PERSON] належне їй майно успадкувала, як спадкоємець за законом, її донька, яка є матірю сторін у справі [PERSON], яка 19 серпня 2008 року отримала у державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким було посвідчено право спадкоємця на земельну ділянку площею 2,33 гана території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія СМ № 038858 (а.с.17). З матеріалів наданої суду копії спадкової справи, заведеної 22.07.2011 державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті 28.01.2011 року [PERSON], вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняли її діти [PERSON] (а.с.63) та [PERSON] (а.с.72). Чоловік померлої [PERSON] [PERSON] 22 липня 2011 року подав до державного нотаріуса заяву, в якій зазначив, що відмовляється від належної йому частки у спадщині після смерті дружини на користь дітей - позивача та відповідача у цій справі (а.с.62). Сторони у справі 24.11.2011 року та 21.04.2012 року уклали договори про поділ спадкового майна, яке належало [PERSON], за яким визначено відповідні земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва та вклади з відсотками та компенсацією на рахунках ПАТ «Державний ощадний банк», що переходять у власність спадкоємців (а.с.131, 151). На підставі указаних договорів та їх заяв сторонам державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні земельні ділянки та вклади, що належали [PERSON], у тому числі ті, що остання у свою чергу успадкувала після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав (а.с.117-151). Таким чином, на підставі викладених обставин судом установлено, що усі права та обовязки, які належали на момент смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом на підставі статей 548, 549 ЦК УРСР перейшли до його дружини [PERSON]. У свою чергу всі права та обовязки, які на день смерті належали [PERSON] у порядку спадкування за законом на підставі статей 1261,1268,1269 ЦК України перейшли до її доньки [PERSON],а до сторін у цій справі, як до спадкоємців за законом [PERSON], перейшли усі права та обовязки останньої, на які вона мала права на день смерті. За інформацією відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на імя [PERSON] виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба» на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року. Сертифікат зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №436 від 14.03.1997 року та сертифікат знаходиться у відділі. У книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] згідно вказаного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) факту реєстрації державного акта не встановлено (а.с.47). Позивач 16.12.2017 року звернулась до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, яке належало її матері [PERSON], зокрема, на земельну частку (пай) розміром 3,34в умовних кадастрових одиницях, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Тростянецького району Сумської області (а.с.163). Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори від 16.12.2017 року [PERSON] [PERSON] на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових одиницях, яка знаходиться в колективного сільськогосподарському підприємстві «Дружба» Тростянецького району Сумської області після смерті матері [PERSON], яка померла 28.01.2011 року, яку вона прийняла фактично після смерті матері [PERSON], яка померла 03.07.2005 року, але не оформила своїх спадкових справ, яка у свою чергу прийняла фактично після смерті чоловіка [PERSON], який помер 09.05.1995 року, але не оформила своїх спадкових справ. Державний нотаріус [PERSON] мотивував свою відмову позивачу видати відповідне свідоцтво про право на спадщинуза законом після смерті [PERSON] тим, що оскільки згідно із статтею 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, то видача сертифіката на земельну частку (пай) на імя [PERSON] у 1997 році після його смерті 09.05.1995 році не відповідає цивільному законодавству, і крім того, у позивача відсутній на руках оригінал указаного сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.11,166). Суд вважає, що відмова нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на спірну земельну частку (пай) за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба», виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року на імя [PERSON], є обґрунтованою і позивач не має права на її спадкування, виходячи з таких мотивів. Так, відповідно до положень пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають лише члени КСП, в тому числі і пенсіонери, які зберегли членство в КСП на час видачі КСП державного акту про право колективної власності на землю та внесені до списку, що долучається до державного акту. Виходячи зі змісту статей 22, 23 Земельного кодексу України (1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 у таких випадках особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, однак в жодному разі не померлі члени КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи з викладеного слід дійти висновку, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту видачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Як установлено судом дід позивача [PERSON] помер 09 травня 1995 року, тобто навіть до видання 08 серпня 1995 року Президентом України Указу № 720/95«Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба»на імя [PERSON] був виготовлений майже через два роки після його смерті на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року і був зареєстрованийза №436 14.03.1997 року. Ураховуючи час виникнення спірних відносин, до них застосовуються положення ЦК УРСР. Так, згідно із частиною 2 статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється із смертю. Отже, оскільки [PERSON] помер до запровадження 08.08.1995 року процесу паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, до отримання КСП «Дружба» державного акту на право колективної власності на землю і у звязку зі смертю втратив статус члена указаного колективного сільськогосподарського підприємства, [PERSON] не міг набути після смерті право на земельну частку (пай) на підставіСертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436, виготовленого та зареєстрованого 14.03.1997 року. У зв`язку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало на день його смерті . Оскільки [PERSON] на час смерті ще не став власником земельної частки (паю), тому його дружина [PERSON], як спадкоємець до якого переходять лише ті права, які належали спадкодавцю на момент його смерті, не мала право на спадкування спірної земельної частки (паю), яка не належала спадкодавцю і як наслідок донька останньої [PERSON], спадкоємцем якої є позивач також не могла успадкувати цю земельну частку (пай). Отже, оскільки позивачем [PERSON] не доведено підстав для задоволення позовних вимог та визнання за нею права на спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті [PERSON], позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed