Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

представник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою в інтересах [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер дядько матері заявниці, [PERSON] (брат маминого батька). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] за заповітом. Заявниця є однією із спадкоємців. Оскільки на час відкриття спадщини була неповнолітня . із заявою про видачу свідоцтва на прийняття спадщини в її інтересах звернулась мати [PERSON]. Свідоцтво отримати не змогла, оскільки при посвідченні заповіту нотаріусом помилково вказано «[PERSON]», що не збігається з прізвищем заявниці, де значиться як «[PERSON]». У зв'язку з неможливістю спадкування виникла потреба встановити юридичний факт, що [PERSON],[INFO] та [PERSON], одна і таж особа. В ході розгляду справи представник заявника уточнивши вимоги просить встановити факт, що заповіт від 03.07.200 року зареєстрований в реєстрі за №2692, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського округу Бєлопольською І.Р., складений спадкодавцем [PERSON], належить спадкоємцю [PERSON], [INFO], уродженці м.Львова. Представник заявниці в судове засідання не з*явився, подав заяву в якій уточнені вимоги підтримав просив задоволити, розгляд заяви проводити у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, від заінтересованої особи поступила заява про розгляд справи у відсутності їх представника. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] складено заповіт посвідченоий приватним нотаріусом Бєлопольською Іриною Романівною Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №2692, 03.07.2000 року, в якому він заповів своє майно, зокрема квартиру [ADDRESS] в рівних частинах, серед інших: [PERSON], [PERSON]. [PERSON] є родичем матері заявниці по батькові, [PERSON] та відповідно і її родичем, про що свідчить свідоцтво про народження заявниці виданого 10.12.1992 року, де вказано, що [PERSON] є матір*ю заявниці. Прізвище [PERSON] отримала після шлюбу згідно штампу в паспорті. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], її батьками значаться [PERSON] (рідний брат спадкодавця) та [PERSON]. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до норм ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, на підставі норм ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Необхідність встановити юридичний факт, виникла у зв'язку з неможливістю заявника оформити спадщину після смерті [PERSON], [INFO] року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заповіт від 03.07.2000 року, зареєстрований в реєстрі за №2692, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського округу Бєлопольською І.Р., складений спадкодавцем [PERSON], належить спадкоємцю [PERSON], [INFO], уродженці м.Львова. Враховуючи викладене,

Outcome: approved