Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач та його представник звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що позивачці [PERSON] на підставі договору дарування 04.06.1994 року належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Сотенської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 04.11.2020 за адресою: [ADDRESS] також [PERSON] , [INFO] , однак останній фактично не мешкає за вказаною адресою з 2003 року. 06.11.2020 року депутатом Сотенської сільської ради Кузьміновою О.О. складено акт про обстеження матеріально-побутових умов проживання, відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , однак останній фактично не мешкає за вказаною адресою з 2003 року по теперішній час, спільне господарство не веде, комунальні послуги не сплачує. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї позивача відповідачу не чинили. Оскільки [PERSON] ,\~ [INFO] \~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не мешкає\~понад один\~рік без\~поважної причини,\~крім того\~він не\~сплачуює за\~комунальні послуги,\~не несе\~інших витрат\~по утриманню\~житлового приміщення,\~а тому\~на підставі\~викладеного позивач,\~як власник\~житла вимушена\~звернутися до\~суду з\~даною позовною\~заявою з\~проханням визнати [PERSON] ,\~ [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач та її представник у судове\~засідання не\~з`явились,\~до суду\~було надіслано\~заяву,\~в якій\~просили розглянути\~справу без\~ участі\~позивача та\~її представника.\~Позовні вимоги\~підтримали повністю. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору дарування 04.06.1994 року належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Сотенської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 04.11.2020 за адресою: [ADDRESS] також [PERSON] , [INFO] , однак останній фактично не мешкає за вказаною адресою з 2003 року. 06.11.2020 року депутатом Сотенської сільської ради Кузьміновою О.О. складено акт про обстеження матеріально-побутових умов проживання, відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , однак останній фактично не мешкає за вказаною адресою з 2003 року по теперішній час, спільне господарство не веде, комунальні послуги не сплачує. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] понад один рік підтверджується письмовими показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які містяться в матеріалах справи. Викладені обставини підтверджуються документальними доказами, що містяться в матеріалах справи. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~користування житловим\~приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу\~України та\~нормами ЦК\~України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі \~ \~ \~ \~№ 6-709цс 16). За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Беручи до уваги ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, враховуючи, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2003 року року без поважних причин, тобто більше шести місяців, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] та її представника адвоката Шепель Марини Володимирівни до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 49 від 21.12.2020 року у сумі 804, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved