Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Представник [PERSON]-[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. від 25.03.2014 р.; скасування права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 32, 3 кв. м. При цьому, посилається на те, що в грудні 2013 р. батько позивача [PERSON] тяжко захворів та потрапив до лікарні і по результату лікування та медичного обстеження лікарями було рекомендовано сторонній догляд за хворим, а тому позивач та його брат [PERSON] вирішили найняти доглядача та в свою чергу за послугами звернулись до СПД [PERSON], й відповідна особа здійснювала догляд за хворим [PERSON] кілька місяців. [INFO] [PERSON] помер, а за день до смерті батька позивач та його брат [PERSON] дізнались, що [PERSON] 25.03.2014 р. уклав договір довічного утримання з [PERSON] і згідно умов договору [PERSON] зобов'язувався передати у власність [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] загальною площею 32, 3 кв. м, а [PERSON] в свою чергу зобов*язувалась довічно утримувати безоплатне користування зазначеною квартирою [PERSON], сплачувати комунальні послуги за квартиру, забезпечувати [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою, визначена як матеріальна допомога в розмірі 2500 грн. В договорі довічного утримання не було жодним чином передбачено та визначено кількість харчування, скільки разів на добу, калорійність, хоча мало це бути передбачено та зазначено, т.я. [PERSON] мав ішемічну хворобу серця та потребував спеціального харчування. Всупереч вимогам укладеного договору відповідач не виконувала покладені на неї обов'язки відповідно до договору довічного утримання від 25.03.2014 р., матеріальну допомогу у розмірі 2500 грн. не сплачувала. Відповідач усунулась і від виконання свого законного обов'язку по похованню [PERSON], грошей на поховання не дала, не прийшла на похорони особи, за явою вона по договору мала здійснювати довічне утримання, хоча про час та місце проведення прощання знала. Це свідчить про байдужість та глибокий цинізм відповідача. Всі витрати та організацію поховання в повному обсязі взяли на себе позивач та його брат [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач позов не визнала, пояснивши суду, що належним чином виконувала умови договору довічного утримання, укладеного з ініціативи [PERSON], надавала йому необхідну допомогу. Рідні ж з боку [PERSON] ніяким чином не приймали участі та не допомагали у такому догляді, і не заперечували проти укладення договору довічного утримання між нею та [PERSON], а після смерті останнього її не допустили до поховання [PERSON], хоча отримали на це від неї 10000 грн. Представник відповідача проти позовної заяви заперечує з тих же підстав, що і її довірительниця. Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] і його представники проти задоволення позову не заперечують, підтвердивши факти, викладені у позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 25.03.2014 р. був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 32, 3 кв. м, а остання зобов*язувалась довічно зберегти безплатне користування зазначеною у договорі квартирою, сплачувати комунальні послуги за квартиру, забезпечувати [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою і вартість матеріального забезпечення сторони договору визначили в 2500 грн. щомісяця. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 14-17). Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач), передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач майна зобов*язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (договору) може бути розірваний за рішенням суду: 1)на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини; 2)на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідач свої зобов*язання по умовам договору довічного утримання виконувала, надавала належну допомогу [PERSON] та утримувала його квартиру, як того вимагали умови договору. Як пояснила відповідач [PERSON], вона уклавши договір довічного утримання за ініціативою [PERSON], й для цього звільнившись з роботи, виконувала умови договору довічного утримання добросовістно: оплачувала рахунки по квартирі та за надані комунальні послуги, купувала продукти харчування і необхідні речі для життя [PERSON], готувала йому їжу, доглядала за [PERSON], який весь квітень 2014 р. став проживати разом з нею у її квартирі [ADDRESS]. Рідні [PERSON] ніяким чином не приймали в цьому участі, а після смерті [PERSON], отримавши від неї на похорони покійного 10000 грн., заборонили їй бути присутньою у церемонії поховання [PERSON] Ці пояснення [PERSON] підтвердила і будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка. Свідок [PERSON] суду показав, що є однокласником покійного [PERSON], часто з ним спілкувався очно та по телефону, робив у нього в 2006 р. ремонт в квартирі, де і познайомився з [PERSON] Вказана жінка часто приходила до [PERSON], купувала продукти харчування та готувала їжу, а також придбавала предмети вжитку та інтер'єру в квартиру. В квітні 2014 р. [PERSON] повідомив йому, що живе у квартирі [PERSON], яка йому допомагає у всьому. [PERSON] після смерті [PERSON] скаржилась йому, що діти покійного, отримавши від неї гроші на похорони, заборонили їй бути присутньою на похованні. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач [PERSON] є вдовою її рідного брата, який помер в 2004 р., і була свідком знайомства в 2006 р. [PERSON] з [PERSON] Вказані особи тривалий час до смерті [PERSON] кохали один одного, спільно придбавали речі, разом проводили час і відпочивали. Коли [PERSON] тяжко захворів, [PERSON] була постійно при ньому, доглядала його, проявляючи увагу та турботу. Родичів [PERSON] в цей період часу біля [PERSON] вона не бачила, а [PERSON] взяла на себе всі питання догляду та забезпечення [PERSON], спеціально для цього звільнившись з престижної роботи. Після смерті [PERSON] [PERSON] їй розповідала, що діти покійного, отримавши від неї гроші на похорони, до прощання з [PERSON] не допустили її. Свідок [PERSON] суду показала, що будучи знайомою [PERSON] із дитинства, знала достовірно про взаємовідносини останньої з [PERSON], які може охарактеризувати як чоловіка та жінки. Вони робили все разом по господарству, у придбанні та облаштуванні оселі. Коли [PERSON] тяжко захворів, [PERSON] взяла всі турботи та догляд за хворим на себе, звільнившись з роботи. Про своїх родичів [PERSON] висловлювався недобре, жалівся, що його хочуть здати в «богодельню». Після смерті [PERSON] була очевидцем того, що [PERSON] передала сину покійного гроші на похорони у гривнях та доларах, але їй було заборонено прийти попрощатись з [PERSON] Обставини, наведені позивачем як обгрунтування позову, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Суд приймає до уваги той факт, що за життя [PERSON] не звертався до суду з позовом про розірвання укладеного ним з [PERSON] договору довічного утримання. Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2015 р., яким було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про визнання договору довічного утримання недійсним та скасування права власності, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.05.2015 р., по цивільній справі ун. №759/9276/14-ц, пр. №2/759/238/15, встановлено, що [PERSON], перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], виконувала у повному обсязі свої обов'язки по договору довічного утримання перед [PERSON], звільнившись для цього з роботи, а після смерті останнього передала його рідним кошти для організації його поховання (т.1. а.с. 80-84, 93-95). Підтвердженням виконання своїх обов'язків [PERSON] по належному догляду [PERSON] по умовам договору довічного утримання є надані відповідачем по справі копії: чеків на придбання ліків, на придбання продуктів харчування, рахунків на сплату витрат за користування електроенергією, телефоном, на оплату житлово-комунальних послуг (т.1 а.с. 145-147, 164, 166-172, 177, 178, 180-181, 185, 186, 189). Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON], заявлена з боку позивача, вона, будучи рідною сестрою покійного [PERSON], часто спілкувалась з ним очно і по телефону, а коли брат тяжко захворів, він захотів, щоб його доглядала [PERSON], і після цього до самої своєї смерті на [PERSON] не жалівся. Аналогічні покази дала і свідок [PERSON], яка являється рідною сестрою покійного [PERSON] Суд вважає, що покази свідка [PERSON], заявленої з боку позивача, не мають суттєвого значення по суті предмету спору, бо про укладений договір довічного утримання вказана особа дізналась вже після подачі позову до суду, і як договір виконувався, їй невідомо. Суд критично відноситься до показань допитаних в якості свідків позивача по справі [PERSON], третьої особи [PERSON], яких вважає зацікавленими особами по справі, як рідних дітей покійного [PERSON] та спадкоємців останнього, і до того ж, з їх показань вбачається, що вони про реальне побутове життя батька в останній місяць його життя не знають, в квартирі [PERSON] у цей період часу не бували. Жоден з допитаних судом свідків не вказав на те, що [PERSON] був незадоволений доглядом з боку [PERSON], щоб він на неї скаржився чи обурювався її діями чи бездіяльністю, чи між ними виникали сварки, суперечки, конфлікти. Тобто, оцінюючи в сукупності вищезазначені пояснення сторін, третьої особи, їх представників, показання свідків, письмові докази, при наявності судового рішення по іншій цивільній справі, що набрало законної сили, у зв'язку з оспорюванням договору довічного утримання, суд враховує, що необхідну допомогу по договору довічного утримання відповідач надавала [PERSON], а тому законних підстав для його розірвання не має. Оскільки не підлягає розірванню договір довічного утримання, то не можуть бути задоволені й позовні вимоги про скасування права власності [PERSON] на спірну квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed