Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ»» звернулось у суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 1337186 від 01.10.2019 року у розмірі 10 200, 00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.10.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1337186. 11.03.2020р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладено договір факторингу № 11032020, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 11.03.2020 до договору факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10200,00 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2700 грн. сума заборгованості за відсотками; 2500 грн. пеня. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок позивача за умовами договору факторингу. Але, до теперішнього часу борг відповідачем не погашений. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 11.03.2020 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином, а також через оголошення на сайті суду, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищенаведене, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно договору № 1337186 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 01.10.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] позивач надав відповідачу кредит на суму 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Позика видається на 30 днів. Договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. 11.03.2020 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладений договір факторингу № 11032020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами 11.03.2020 р. та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 11.03.2020 до договору факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10200,00 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2700 грн. сума заборгованості за відсотками; 2500 грн. пеня. На адресу відповідача [PERSON] 25.03.2020 р. були направлені повідомлення від ТОВ «Авентус Україна» та від ТОВ «ФК «ЄАПБ»» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1337186 від 01.10.2019 р. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Після відступлення прав вимоги жодних додаткових нарахувань на суму заборгованості по кредиту не здійснювалось. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved