Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач у квітні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] у 2007 р. був зарахований на посаду слюсаря сантехніка Підприємства по обслуговуванню житла та на період його роботи на підставі Розпорядження виконавчого комітету Української міської ради №468 від 20.12.2007 року, останньому був видано ордер на право зайняття службового житлового приміщення за адресою:м. Українка вул. соснова. 7 кв.242. Далі позивач зазначає, що 18.02.2015 р. відповідач [PERSON] був звільнений за власним бажанням, продовжуючи при цьому проживати в службовому житлі з членами своєї родини. Позивач вважає, що оскільки з відповідачем припинені трудові стосунки він повинен бути виселений з вказаного приміщенням без надання іншого, у зв'язку з чим позивач просить суд виселити відповідача та членів його родини з службової квартири за адресою: м. Українка вул. Соснова. 7 кв.242 та стягнути судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він сім років працював на вказаному підприємстві та користувався службовим житлом, в даний час він звільнився в спірному житлі проживає інколи, крім нього там проживає його бувша дружина та діти. При цьому, зазначив, що йому відомо, що спірна квартира є службовим приміщенням, яке йому було надано позивачем на період його роботи. Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що однокімнатна квартира в м. Українка вул. Соснова. 7 кв.242 є власністю Української міської ради та має статус службового житла (а.с. 6-9,12,13). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до наказу № 75-к Підприємства по обслуговуванню житла Виконавчого комітету Української міської ради від 12.06.2007 р. був зарахований на посаду слюсаря - сантехніка (а.с. 17). Відповідно до Наказу № 20-к Підприємства по обслуговуванню житла Виконавчого комітету Української міської ради від 18.02.2015 року р. відповідача [PERSON] було звільнено з займаної посади за власним бажанням (а.с. 18). Судом встановлено, що на підставі Розпорядження виконавчого комітету Української міської ради №468 від 20.12.2007 року відповідачу [PERSON] був виданий ордер № 20 на право зайняття службового житлового приміщення за адресою: м. Українка вул. Соснова. 7 кв.242 (а.с. 14). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно ч. 2 ст. 121 ЖК України, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Згідно ч. 1 ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] після звільнення з Підприємства по обслуговуванню житла Виконавчого комітету Української міської ради без наявності правових підстав та всупереч ст. 124 ЖК України, не звільняє спірне житлове службове приміщення, у зв'язку з чим останній та члени його родини підлягають примусовому виселенню без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ним проживають, без надання іншого жилого приміщення. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України представник позивача довела в судовому засіданні, надавши безперечні докази в підтвердження та обґрунтування останніх, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved