Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач у травні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 0,2500 га та 02600 га, які знаходяться в [ADDRESS] (далі за текстом Земельні ділянки) після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, крім іншого майна, з Земельних ділянок. Як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, однак у видачі відповідного свідоцтва нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на Земельні ділянки. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя все своє майно заповів [PERSON] , склавши 11.12.2002 заповіт. Після його смерті відкрилась спадщина, окрім іншого майна, на Земельні ділянки, загальною площею 0,5100 га, які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №1037000055 від 08.07.1996. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого батька за заповітом, після смерті якого спадщину прийняв, звернувшись 20.01.2017 з відповідною заявою до нотаріуса. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались. Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.01.2017 після смерті батька на житловий будинок в цілому з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Основним юридичним документом на право власності на Земельну ділянку за життя спадкодавця був Державний акт на право приватної власності на землю (ст.126 ЗК України в редакції від 01.01.2004). Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набув на Земельні ділянки право власності, отримав Державний акт, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 40. Оригінал вказаного Державного акту було втрачено, що й стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані Земельні ділянки. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Земельні ділянки, які залишилась після смерті [PERSON] . Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved