Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач у листопаді 2019 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям 17.07.2008 року було розірвано. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 02.12.2009 року у справі №2-813/2009 змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , 1984 року народження на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.07.2007 року з 150 гривень щомісячно до 300 гривень щомісячно. Син сторін проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивачу відомо, що відповідач працює надає послуги зі встановлення пластикових вікон без реєстрації своєї підприємницької діяльності, має постійний заробіток. Однак свої доходи не повідомляє. Відповідач інших дітей не має. Його батьки, які проживають за адресою: [ADDRESS] працездатні, працюють у м.Суми. Відповідач фізично здоровий, працездатний і спроможній сплачувати належні суми аліментів на утримання спільної дитини. Позивач вважає, що визначеного судом у твердій грошовій сумі розміру аліментів у сумі 300 грн. на сьогоднішній день недостатньо, тому він підлягає зміні та вираженню у відсотковому розмірі у частці від доходів платника аліментів. На цей час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку зі збільшенням потреб в навчанні, розвитку, лікуванні. Для навчання в школі, харчування, купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя, аліментів у розмірі 300 грн., на даний час не достатньо. Жодної участі у вихованні сина та догляді за ним відповідач не приймає. Допомоги у витратах на виховання та забезпечення нормального розвитку дитини відповідач не надає, не кажучи про подарунки на свята та день народження. Син сторін навчається в 10 класі ЗЗСО №2 Тростянецької міської ради. У вільний від навчання час вивчає театральне мистецтво, а також займається спортом у фітнес-залі, як більшість молодих людей у його віці має потребу у дозвіллі та спілкуванні з однолітками. Крім того, у березні 2018 року у зв`язку з хворобою сина позивач була вимушена звертатися до комунального закладу «Сумська обласна клінічна лікарня», де син пройшов курс лікування у відділення гематології, точний діагноз лікарями встановити не вдалося. Проблема здоров`я не вирішена, що передбачає додаткові лікування у майбутньому. Позивач тимчасово працює укладальником-пакувальником ТОВ «Сервіс-Преміум» у м.Тростянець та її дохід на місяць становить орієнтовно в розмірі мінімальної заробітної плати, а відтак коштів на утримання сина і нормальне матеріальне забезпечення не вистачає. Вартість продуктів харчування постійно зростає, забезпечити мінімальні потреби дитини в основних харчових речовинах і енергії стає все складніше. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 04.12.2018 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового засідання. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, пояснила, що їй не вистачає коштів, які сплачує відповідач на утримання сина, сплачує нерегулярно, але заборгованості немає. Вона до 15 лютого 2020 року працюватиме у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сервіс Преміум», після чого її та інших працівників через відсутність роботи буде звільнено, на цей час вона отримує заробітну плату близько 3000 грн., цього разом з аліментами, що сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання сина, який найбільше наразі витрат вимагає в частині одягу та взуття, оскільки постійно росте. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, вказав, що з минулого року державний виконавець нараховує аліменти в сумі 50 відсотків від прожиткового мінімуму, тобто в сумі близько 1000 грн., які він сплачує у повному обсязі, заборгованості станом на січень 2020 року не має. Тому він погоджується на збільшення розміру аліментів до 50 відсотків від прожиткового мінімуму, більше сплачувати не може, оскільки офіційно не працює, власного житла, земельної ділянки, живе з дружиною у будинку її батьків, дружина працює, має постійний дохід. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 17 липня 2008 було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Тростянецьким районним судом Сумської області 02.12.2009 року у справі №2-813/2009 було змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , 1984 року народження на утримання сина [PERSON] , [INFO] за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.07.2007 року з 150 гривень щомісячно до 300 гривень щомісячно (а.с.5). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 Сімейного кодексу України). За змістом абзацу другого частини 3 статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, передбачених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим стягненням аліментів. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем у м.Тростянці і перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідач проживає у смт.Краснопілля з дружиною, інших дітей чи осіб, яких він зобов`язаний утримувати [PERSON] не має. Доказів непрацездатності відповідач до суду не надав та не спростував тверджень позивача про те, що постійної участі у спілкуванні, вихованні та утриманні сина, крім сплати за рішенням суду аліментів, не бере. Позивач працює укладальником-пакувальним у товаристві з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Преміум», що не оспорюється відповідачем. Відповідач за даними Краснопільської ДПІ управління у м.Суми ГУ ДПС у Сумській області доходів з 01.10.2018 по 10.09.2019 року не має (а.с.54-55). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на нерухоме майно не зареєстроване. Проте, [PERSON] 10.11.2018 року придбав автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску з державним номером [NUMBER] , що вказує на покращення майнового стану відповідача. Судом установлено, що до вересня 2018 року на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 02.12.2009 року у справі №2-813/2009 відповідачем сплачувались аліменти в сумі 300 грн. щомісячно. З вересня 2018 року у зв`язку зі змінами, внесеними до Сімейного кодексу України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в частині мінімального розміру аліментів на дитину, державним виконавцем сума, яка підлягає стягненню з відповідача визначалась у розмірі 50 % розміру прожиткового мінімуму на дитину. Згідно з розрахунком державного виконавця Левченко М.О. аліменти протягом 2018 року сплачував нерегулярно, але у 2019 році сплачував майже регулярно по 1000-2000 грн., а у листопаді 2019 року сплатив 4000 грн., що вказує на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, більшому, ніж визначено рішенням Тростянецького районного суду Сумської області 02.12.2009 року у справі №2-813/2009 та більше мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначений частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України (а.с.29). Позивач у позові фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину від заробітку відповідача. У разі відсутності регулярного офіційного доходу у платника аліментів, виходячи з приписів статті 195 Сімейного кодексу України аліменти визначаються у частці від середньої заробітної плати працівника даної місцевості. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Мироненко Ж.П., установлено, що розмір середньої заробітної плати працівника з липня 2019 року складає 6766 грн., ј якої складатиме 1691 грн. 50 коп. (а.с.29). Отже, ураховуючи вік дитини, його базові потреби в одязі, збалансованому харчуванні, лікуванні у разі захворювання, а також очевидні витрати, пов`язані із навчальним процесом, з огляду на установлені судом обставини, які свідчать про покращення майнового стану відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей, його молодий вік, відсутність інвалідності, суд дійшов висновку, що є підстави для стягнення з [PERSON] 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Оскільки розмір аліментів та спосіб стягнення підлягають зміні, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 02.12.2009 року у справі №2-813/2009, який перебуває на примусовому виконанні, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, зміну способу стягнення відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved