Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що є власницею земельної ділянки площею 3,6827 га, кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. 06.09.2006 року [PERSON] уклала з відповідачем договір оренди землі №213 строком на 10 років, а також 06.09.2016 року нею був підписаний акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду. За 90 діб до завершення строку дії договору землі позивач письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати договірні відносини, щодо передачі відповідачу вказаної земельної ділянки. У відповідь на це звернення відповідач повідомив, що у 2008 році позивач підписала угоду про внесення змін до указаного договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року строком на 20 років, а тому немає права передавати свою земельну ділянку в оренду іншій особі або здійснювати самостійно господарську діяльність на вказаній земельній ділянці. Відповідач надав позивачу копію такої угоди про внесення змін до договору оренди землі, яка була зареєстрована 06.11.2008 року за номером 040863506134. За умовами указаної угоди [PERSON] передала в платне користування земельну ділянку строком на 20 років, а відповідач отримав земельну ділянку та взяв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач зазначає, що не надавала дозвіл будь-кому, не бажала та не прагнула укладання угоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, такої угоди не підписувала, інших осіб на укладання договору оренди землі не уповноважувала. Відсутня її внутрішня воля на укладання такої угоди про внесення змін до договору оренди землі. [PERSON] посилалась на те, що не підписувала угоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, а тому між нею та відповідачем не досягнуто суттєвих умов договору, форма договору не дотримана, як того вимагає закон, оскільки вона не підписувала таку угоду. Посилаючись на те, що право власності позивача було порушено шляхом підроблення угоди про знесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, внаслідок чого вона була позбавлена права користуватися та розпоряджатися належною її земельною ділянкою, [PERSON] просить суд:1) визнати недійсною, з моменту укладання, угоду про внесення змін до договору оренди землі № 30 - 00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, укладену між позивачем та приватним підприємством «Рассвєт Агро» (код ЄДРПОУ 34113805), державна реєстрація якої проведена Тростянецьким районним реєстраційним відділенням Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельним ресурсам, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.11.2008 року за № 040863506134; 2) зобов'язати Приватне підприємство «Рассвєт Агро» (код ЄДРПОУ 34113805) повернути позивачу земельну ділянку площею 3,6827 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Позивач в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. В ході судового розгляду [PERSON] надавала пояснення про те, що позов підтримує, зазначила, що дійсно підписувала лише договір оренди землі у 2006 році на 10 років. При цьому зазначила, що примірник договору оренди землі після підписання забрали представники орендаря для реєстрації, але після реєстрації не повертали. У 2016 році коли звернулась до працівників приватного підприємства «Рассвєт Агро» з приводу повернення належної їй земельної ділянки, їй повідомили, що нею була підписана угода про продовження строку оренди до 20 років і з цього часу дізналась про її існування. Позивач вказала, що таку угоду не підписувала, а підпис, який міститься в угоді їй не належить. [PERSON] визнала, що орендну плату отримувала за договором оренди землі, який підписала на 10 років. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В обґрунтування позову також посилалась на те, що позивач про факт існування спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі дізналась лише у 2016 році від представників відповідача, в подальшому [PERSON] звернулась до відділення поліції, порушено кримінальне провадження за фактом підроблення угоди, досудове розслідування триває. Представник позивача зазначала, що в спірній угоді відсутня дата підписання, що унеможливлює встановлення часу її укладання, крім того, номер договору оренди землі, який заначено в самому договорі - 213 не збігається з номером цього договору указаному в угоді про внесення змін до нього -30 - 00237. [PERSON] за зміною розміру орендної плати не слідкувала, вважала, що збільшення суми орендної плати з року в рік відбувається автоматично орендарем без підписання будь-яких угод. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилався на те, що позивач спірну угоду підписала особисто, вона в подальшому була зареєстрована і з урахуванням цієї угоди договір оренди діє до 24.01.2027 року. Орендна плата позивачу виплачувалась, виходячи з розміру, указаному у спірній угоді, тобто в більшому розмірі, ніж указано в договорі оренди землі. З питання повернення примірників договору та угоди належних позивачу остання не зверталась. Представник відповідача вважав, що підстави для визнання угоди про внесення змін до договору оренди землі недійсними відсутні, оскільки зміст угоди несуперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства, позивач на момент договору оренди землі досягла повноліття та судом її цивільну дієздатність необмежено не було. Жодного факту вчинення фізичного та психологічного впливу на позивача в своїй позовній заяві не викладено. Угода про внесення змін до Договору оренди землі була укладена між сторонами добровільно, а їх зміст та правові наслідки відповідають їх вільному волевиявленню. Угода укладена в належній формі, тобто з дотриманнямписьмової форми та державної реєстрації, її підписання було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею. Крім того, представник відповідача [PERSON] вважав, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, який обчислюється з моменту укладення договору і угоди, з того часу пройшло вже 10 років, просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у задоволенні позову.Висновок судової почеркознавчої експертизи не є безперечним доказом непідписання позивачем спірної угоди, у тому числі через то, що почерк особи міг змінитись. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, подані письмові пояснення, за змістом яких Тростянецьке районне виробниче відділення Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» просило справу розглянути без його представника. Представник третьої особи [PERSON] в ході судового розгляду у вирішенні справи поклалась на розсуд суду, повідомила, що до 2010 року договори оренди землі реєструвались Тростянецьким районним реєстраційним відділенням, при реєстрації подавалось три примірники договору, після реєстрації повертались два примірника договору чи угоди сторонам, один примірник залишався на зберіганні в органі реєстрації. Договори на реєстрацію подавали як самі власники землі, так і орендодавці. Багато договорів масово подавало на реєстрацію приватне підприємство «Рассвєт Агро», за відсутності особи власника землі такі договори реєструвались за наявності довіреності, дані про реєстрацію вносились до Книги реєстрації договорів, зазначались дані про прізвище, ім'я та по-батькові власника землі, кадастровий номер земельної ділянки, дата реєстрації, реєстраційний номер. З 2010 року реєстрацію договорів оренди землі здійснюють органи Держгеокадастру, яким були передані на зберігання оригінали договорів оренди землі, Книги їх реєстрації, на цей час такі документи перебувають у відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.03.2002 року є власником земельної ділянки площею 3,6827 га, з кадастровим номером [NUMBER] зцільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.11,12). Указана обставина визнається і не заперечується сторонами. Позивачем та приватним підприємством «Рассвєт Агро» 06.09.2006 року було укладено договір оренди землі №213, за умовами якого [PERSON] - орендодавець надає, а орендар - приватне підприємство «Рассвєт Агро» приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,6827 га, для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Зазначений договір був зареєстрований 24.01.2007 року № 040763500187 у Тростянецькому районному реєстраційному відділіСумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах, що підтверджується також копіями аркушів з Книги записів реєстрації договорів оренди землі (а.с.8-13,47,70,71). Сторони також 06.09.2006 року підписали акт приймання-передачі земельної ділянки, що передається в оренду, за змістом якого [PERSON] передала в натурі в оренду терміном на 10 років відповідачу у справі земельну ділянку площею 3,6827 га (а.с.12). Судом установлено, що від імені позивача була підписана Угода про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, згідно з яким [PERSON] та ПП «Рассвєт Агро» в особі директора [PERSON] уклали додатковий договір до договору оренди землі на 20 років, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору складає 985,55 грн. За змістом спірної угоди її укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий в орендаря, а третій в органі, який провів його реєстрацію (а.с.13). Спірна угода про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, була зареєстрована у Тростянецькому районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах 06.11.2008 року за № 040863506134, що підтверджується також копіями аркушів з Книги записів реєстрації договорів оренди землі (а.с.47, 72,73). Дата підписання сторонами спірної угоди в тексті угоди відсутня. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі частини 1 статті 210, частини 3 статті 640 ЦК України, статті 125 ЗК України і статті 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. За змістом роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірноїугоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237 у Тростянецькому районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті по земельних ресурсах вона в силу вимог статей 210, 640 ЦК України є укладеною, а отже оспорюваною та за рішенням суду може бути визнана недійсними. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-99цс13. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсною спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованої 06.11.2008 року за №040863506134, суд виходить з таких мотивів. Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України). Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі, підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Звертаючись із позовом про визнання Договору оренди землі недійсним, позивач посилався на те, що, які є в матеріалах справи, ним не підписувались, підпис належить іншій особі. Висновком судово - почеркознавчої експертизи № 19/119/6-6/64е, складеним 31серпня 2017 року експертом Сумського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центруустановлено, досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі напроти слів «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в угоді про внесення змін до договору оренди землі №30-00237 зареєстрованого 24.01.2007 року, укладену між позивачем та ПП «Рассвєт Агро», державна реєстрація якого проведена 06.11.2008 року за № 040863506134, виконаний не [PERSON], а іншою особою, згідно зразків наданих на дослідження (а.с.114-130). Експерт досліджував підпис у примірнику спірної угоди, який було надано суду відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.47). Позивач примірник спірної угоди не надавала, посилаючись на його відсутність у неї, оскільки вона його не підписувала і про її існування дізналась лише від представників відповідача у 2016 році. Судом було витребувано примірник оригіналу спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, який має зберігатись у відповідача, але останнім не було надано цих документів суду, оскільки оригінал угоди відсутній на підприємстві (а.с.56,57, 86). Крім того, представник відповідача пояснював у судовому засіданні, що оригінали договору оренди землі та угоди про внесення змін до нього у свій час були передані засновнику - холдинговій компанії «Аграрні інвестиції», але після зміни засновника на аграрний холдинг «Кернел», місце перебування оригіналів договорів підприємству невідомо. Представник позивача [PERSON] у свою чергу повідомила, що у межах кримінального провадження слідчим не отримано оригінал спірної угоди, останнім призначалась почеркознавча експертиза, але вона не відбулась, оскільки слідчим на експертизу було подано копію угоди, але експерт відмовив у проведенні експертизи не на підставі оригіналу документу, а його копії. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. За таких обставин, оскільки позивач як власник земельної ділянки спірну угоду про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, з приватним підприємством «Рассвєт Агро» не підписувала, повноважень на це в установленому законом порядку іншій особі не надавав, що не спростовано відповідачем і свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсною угоди про внесення змін до договору оренди землі №30-00237, зареєстрованого 24.01.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, яка була зареєстрована 06.11.2008 року за № 040863506134. Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України, яка визначає момент недійсності правочину, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення. Вирішуючи вимогу позивача про зобов'язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 3,6827 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, суд виходить з таких мотивів. Сторонами визнано і не оспорюється, що позивач передала відповідачу в оренду земельну ділянку площею 3,6827 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], на підставі укладеного 06.09.2006 року договору оренди землі №213, який був зареєстрований 24.01.2007 року № 040763500187, за умовами якого строк оренди складав 10 років. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції чинній на момент укладення і реєстрації договору оренди землі від 06 вересня 2006 року № 213) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії договору оренди землі від 06.09.2006 року №213, який був зареєстрований 24.01.2007 року № 040763500187, почався після набрання ним чинності, тобто з моменту його державної реєстрації, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2777цс16. З урахуванням викладеного 10-річний строк дій указаного договору закінчився 24.01.2017 року. Позивач 21.10.2016 за 90 діб до завершення строку дії оренди землі повідомила письмово про небажання продовжувати договірні відносини після закінчення терміну дії договору, на що отримала від відповідача відмову. В подальшому позивач 20.01.2017 року подала до відповідача заяву, в якій зазначила, що додаткову угоду не підписувала, вважала, що продовження користування відповідачем її земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди 24.01.2017 року без її згоди є незаконним, а тому вона буде змушена у разі незадоволення її заяви звертатись до правоохоронних органів, та до суду з метою відшкодування упущеної вигоди (а.с.14). Продовження користування належною позивачу земельною ділянко відповідач обґрунтовує наявністю спірної угоди, якою було внесено зміни до договору оренди землі від 06.09.2006 року №213 і продовжено строк його дії до 20 років. Як установлено судом угода про внесення змін до указаного договору оренди землі, яка була зареєстрована 06.11.2008 року за № 040863506134, позивачем не підписувалась, а тому є недійсною. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Наслідком визнання правочину недійсним є недійсність зобов'язання, породженого таким правочином. З огляду на викладене, продовження користування відповідачем земельною ділянкою, яка належить позивачу, після закінчення 24.01.2017 року строку дії договору оренди землі від 06.09.2006 року №213 є безпідставним і порушує права позивача як власника цього нерухомого майна. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). На час звернення позивача з позовом до суду 03.03.2017 і на час розгляду справи відповідач продовжує користуватись належною позивачу земельною ділянкою. За таких обставин, використання відповідачем після 24.01.2017 року всупереч волі власника земельною ділянкою на підставі угоди, яка підлягає визнанню недійсною, є безпідставним, тому підлягає повернення позивачу з незаконного володіння відповідача. Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке. Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірноїугоди про внесення змін до указаного договору оренди землі, яка була зареєстрована 06.11.2008 року за №040863506134, лише у жовтні 2016 року, при повідомленні відповідача про небажання після закінчення строку дії договору оренди 24.01.2017 року продовжувати договірні відносини, що в розумінні частини 1 статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Як установлено судом позивач спірну угоду про внесення змін до договору оренди землі не підписувала, відповідач не надав доказів обізнаності [PERSON] про наявність такої угоди до жовтня 2016 року. Посилання представника відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору та угоди, оскільки позивач отримував плату за користування землею в більшому розмірі, ніж в основному договорі, суперечить нормам статті 261 ЦК України. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-48цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності при зверненні до суду, а тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі відсутні. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1280 грн. 00 коп. судового збору (а.с.2) та 2250 грн. 24 коп. витрат на оплату судової експертизи (а.с.107-109). На підставі викладеного та

Outcome: approved