Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позиція сторін у справі. У квітні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд визнати розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року «Про звільнення [PERSON] », прийняте Київським міським головою Кличком В. В., незаконним та скасувати його, поновити позивача на посаді директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 19 березня 2020 року. В обґрунтування позову вказано, що протягом періоду перебування позивача на посаді ним належним чином та у повній відповідності до умов контракту виконувались відповідні обов`язки керівника КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва». Однак попри належне виконання ним покладених контрактом обов`язків та відсутність відповідних претензій до його діяльності, як стверджує позивач, 19 березня 2020 року, з незрозумілих йому підстав, Київським міським головою було прийнято розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року про його звільнення з посади директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 19 березня 2020 року на підставі втрати довір`я збоку Органу управління майном. Позивач зазначив, що належним чином виконував обов`язки покладені на нього контрактом, не вчиняв протиправних дій, чи дій, які б суперечили нормам суспільної моралі та могли б слугувати об`єктивною підставою для втрати до нього довіри, тому вважає, що для припинення контракту за п. 8 ст. 36 КЗпП України відсутні законні підстави, а видане Київським міським головою розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року є незаконним, грубо порушує його право на працю, гарантоване Конституцією України. З розпорядженням про його звільнення, як стверджує позивач, він не був ознайомлений, причини для прийняття такого рішення йому невідомі. У своїх письмових поясненнях позивач, після того, як отримав і ознайомився із копією листа від 12 березня 2020 року № 002-395, окрім всього, вказав, що аналіз виконання умов та показників укладеного із ним 09 квітня 2019 року контракту та ініціювання його дострокового розірвання не відноситься до повноважень Першого заступника голови КМДА, а тому звільнення відбулося за ініціативою не уповноваженої особи. За результатами розгляду комісією фінансово-господарської діяльності КП у 2019 році його діяльність визнана задовільною, тобто у Департаменту транспортної інфраструктури, яке наділене повноваженнями аналізувати та перевіряти роботу підзвітних комунальних підприємств, і до сфери управління якого відноситься КП, після детального аналізу роботи підприємства у різних напрямках не знайшлося зауважень до роботи, виконаної у 2019 році. І керівник Департаменту, наділений повноваженнями погодження звільнення з посади та розірвання контрактів з керівниками комунальних підприємств, за результатом аналізу роботи КП не виявив підстав для ініціювання розірвання з позивачем контракту. Таким чином, за наданими суду письмовими поясненнями позивача, він стверджує, що визначені у листі від 12 березня 2020 року підстави для його звільнення не відповідають змісту п. 4.3.13 контракту від 09 квітня 2019 року, оскільки підставою для звільнення була визначена начебто його бездіяльність, а звільнення проведено за статтею, умовою застосування якої є активна поведінка керівника, що призвела до втрати довір`я до нього. Окрім того, якщо серед причин для його звільнення є неподання фінансового плану на 2020 рік, то контрактом від 09 квітня 2019 року вказано окремо пункт 4.3.7, який передбачає розірвання контракту за таких обставин. У відзиві на позов представник відповідача ВО КМР (КМДА) заперечувала проти позову, вважаючи, його безпідставним, необґрунтованим належними доказами, посилаючись на те, що згідно з п.п. 7.3.2 Статуту КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим статутом, виконання фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна, закріпленого за підприємством, дотримання законодавства України. Правом на подання відзиву на позов відповідач Київський міський голова не скористався. Третя особа у своїх поясненнях на позов просила відмовити у задоволенні. Процесуальні дії. Ухвалою судді від 27 квітня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Разом із позовною заявою до суду подано і клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 27 квітня 2020 року задоволено й постановлено витребувати у відповідача виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) копію листа першого заступника голови Київської міської державної адміністрації [PERSON] від 12 березня 2020 року № 002-395. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача ВО КМР (КМДА) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням стадії підготовчого розгляду. 25 травня 2020 року позивачем подано до суду пояснення щодо підстав позову, вмотивовані тим, що вже після подачі позовної заяви до суду він отримав копію листа Першого заступника Голови КМДА [PERSON] від 12 березня 2020 року, з якого йому стали відомі підстави його звільнення. 01 червня 2020 року представником відповідача ВО КМР (КМДА) подано відзив на позов, у якому вимоги не визнано, просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи його безпідставним і необґрунтованим належними доказами. 04 червня 2020 року від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення на позов, у яких висловлено заперечення на нього, просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи його таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а викладені обставини не відповідають дійсним обставинам. У судовому засіданні 05 червня 2020 року представник відповідача ВО КМР (КМДА) подала суду клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, мотивуючи його тим, що із позовною заявою він звернувся 24 квітня 2020 року, але 19 березня 2020 року він був запрошений для ознайомлення із розпорядженням про звільнення, від чого відмовився, про що складено акт, і цього ж дня позивач отримав трудову книжку. Таким чином, як розраховано, 20 квітня 2020 року строк позовної давності сплив. 11 червня 2020 року позивач подав до суду відповідь на відзив ВО КМР (КМДА), у якій не погодився із доводами відповідача. 12 червня 2020 року представник відповідача ВО КМР (КМДА) подала відзив на позов в уточненій редакції, повторну заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності і письмові заперечення на пояснення позивача від 25 травня 2020 року. 17 червня 2020 року позивач подав відповідь на пояснення третьої особи у справі, не погодившись із викладеною у них думкою. Ухвалою суду від 19 червня 2020 року задоволено клопотання від 25 травня 2020 року про витребування у відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» копії експертної оцінки № 00-1053-19/ПБ проектної документації у частині правобережних підходів до мостового переходу до об`єкту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві», проведену Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи, та копію експертної оцінки № 00-1153-19/ПБ проектної документації за «Техніко-економічним обґрунтуванням щодо коригування проекту в частині лівобережних підходів до мостового переходу до об`єкту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві», проведену Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи. 24 червня 2020 року стороною відповідача ВО КМР (КМДА) подано до суду письмові заперечення на відповідь на відзив. 06 липня 2020 року представником третьої особи подано документи на виконання ухвали суду від 19 червня 2020 року. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» копії договору на виконання проектно-вишукувальних робіт (техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) щодо коригування проекту Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві в частині лівобережних та правобережних переходів), укладеного комунальним підприємством в 2017 році з генеральною проектною організацією; копію додаткової угоди щодо зміни строків виконання робіт до договору, укладеного комунальним підприємством в 2017 році з генеральною проектною організацією, на виконання проектно-вишукувальних робіт (техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) щодо коригування проекту Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві в частині лівобережних та правобережних переходів); докази дати реєстрації в 2019 році додаткової угоди щодо зміни строків виконання робіт до договору на виконання проектно-вишукувальних робіт (техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) щодо коригування проекту Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві в частині лівобережних та правобережних переходів) в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві; платіжні документи щодо перерахування в 2019 році оплати на користь генеральної проектної організації за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт (техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) щодо коригування проекту Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві в частині лівобережних та правобережних переходів). 08 липня 2020 року позивачем подано до суду пояснення за даною справою та заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав наведених у заявах по суті та поясненнях позивача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності і відмовити у позові. Представник третьої особи у справі також заперечував проти задоволення позову, просив відмовити. Відповідач Київський міський голова Кличко В. В. у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час, дату і місце слухання належним чином, заяви по суті та з процесуальних питань від його імені до суду не надходили. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, заперечення сторони відповідача та пояснення представника третьої особи у справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини. Сторони перебували у трудових відносинах. Так, розпорядженням Київського міського голови від 12 листопада 2018 року № 774 «Про виконання обов`язків директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» позивач виконував обов`язки директора підприємства з підготовки будівництва до вирішення питання щодо призначення директора підприємства. 08 квітня 2019 року розпорядженням Київського міського голови Кличка В. В. «Про призначення [PERSON] » № 279 позивача призначено на посаду директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 09 квітня 2019 року шляхом укладання з ним контракту за результатами конкурсу. Одночасно пунктом другим вказаного розпорядження визнано таким, що втратило чинність, розпорядження Київського міського голови від 12 листопада 2018 року № 774 «Про виконання обов`язків директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва». Строковий трудовий контракт сторонами укладено від 09 квітня 2019 року, відповідно до розпорядження Київського міського голови від 08 квітня 2019 року № 279 «Про призначення [PERSON] », на підставі частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України, пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21 липня 2016 року № 786/786, Порядку укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 15 липня 2013 року № 118 (у редакції розпорядження Київського міського голови від 13 червня 2018 року № 383), враховуючи протокол № 3/2019 засідання постійно діючої конкурсної комісії для конкурсного відбору кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки, підпорядкованих Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), від 22 березня 2019 року. Строк дії контракту передбачено по 09 квітня 2021 року. З 02 травня 2019 року по 03 травня 2019 року (2 дні) позивач перебував у відпустці, згідно з наказом № 47-К від 24 квітня 2019 року. З 22 травня 2019 року по 23 травня 2019 року (2 дні) позивач відбув у відпустку без збереження заробітної плати, відповідно до наказу № 56-К від 21 травня 2019 року. З 05 липня 2019 року по 12 липня 2019 року (8 днів) [PERSON] перебував у щорічній відпустці, відповідно до наказу № 77-К від 04 липня 2019 року. З 16 серпня 2019 року по 23 серпня 2019 року (8 днів) позивач перебував у щорічній відпустці, згідно з наказом № 100-К від 15 серпня 2019 року. І з 09 вересня 2019 року по 29 листопада 2019 року (81 день) [PERSON] перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до розпорядження Київського міського голови від 05 вересня 2019 року № 776 та наказу № 106-К від 06 вересня 2019 року. 17 лютого 2020 року за вих. № 31-387 Комунальним підприємством направлено до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уточнений фінансовий план підприємства на 2020 рік у 3 прим. на 1 арк., з пояснювальною запискою і додатками, пояснювальною запискою-розрахунком до розділу ІІІ Капітальні інвестиції протягом року капітальне будівництво (код 410) у т. ч. за рахунок бюджетних коштів (код 411) у 3 прим. на 1 арк. Департаментом отримано вказаний пакет документів 17 лютого 2020 року за № 062/2280, що вбачається з фотокопії супровідного листа. 03 березня 2020 року відбулось засідання комісії з аналізу фінансово-господарської діяльності КП «Київський метрополітен», КП «Київпастранс», КП «Київтранспарксервіс», Комунальної служби перевезень, КП «Центр організації дорожнього руху», ККВП «Міськпаливо», КП МА «Київ» (Жуляни), КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» за 2019 рік. Згідно із затвердженим Директором Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Осиповим В. протоколом засідання від 03 березня 2020 року, роботу КП «Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» за 2019 рік визнано задовільною. 12 березня 2020 року Перший заступник [PERSON] звернувся до Київського міського голови Кличка В. В. із листом вих. № 002-395, у якому повідомляв щодо неналежного виконання обов`язків директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] . Зокрема у листі вказано, що за час своєї роботи [PERSON] не забезпечив виконання завдань, необхідних для будівництва важливих в місті Києві об`єктів дорожньо-транспортної та інженерної інфраструктури, зокрема: не забезпечено виконання протоколу доручень № 42, напрацьованого від час обговорення питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві 06 грудня 2018 року, та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09 квітня 2019 року № 619 «Про деякі питання коригування проектної документації будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, в частині будівництва лівобережних та правобережних підходів», та не дивлячись на запевнення виконувача обов`язків директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] , він не забезпечив розроблення техніко-економічних обґрунтувань щодо коригування проекту в частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до мостового переходу по об`єкту: «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» та не здійснив у 2019 році коригування вказаного проекту у частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві. Окрім того, Перший заступник голови у своєму листі зауважив, що у порушення вимог Положення про порядок складання річного фінансового плану підприємством, організацією, установою, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та господарським товариством, у якому є частка майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в розмірі не менше як 30 %, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 листопада 2001 року № 2323 (зі змінами), директором комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» станом на 12 березня 2020 року не забезпечено затвердження фінансового плану підприємства на 2020 рік, що ставить під загрозу виконання підприємством робіт на стратегічно важливих об`єктах міста та призводить до загрози виникнення заборгованості із заробітної плати працівникам підприємства. Таким чином, [PERSON] , враховуючи зазначене у своєму листі вих. № 002-395 від 12 березня 2020 року, у зв`язку з наявністю дій директора, які дають підстави для втрати довір`я, як він стверджує, до [PERSON] з боку органу управління майном, вніс пропозицію розірвати контракт з директором КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] відповідно до пп. 4.3.13 п. 4.3 розділу 4 укладеного контракту. 19 березня 2020 року розпорядженням № 164 Київського міського голови Кличка В. В. «Про звільнення [PERSON] », відповідно до КЗпП України, статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і листа Першого заступника голови КМДА [PERSON] від 12 березня 2020 року № 002-395, [PERSON] звільнено з посади директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», 19 березня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом 4.3.13 пункту 4.3 контракту з директором вказаного підприємства, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, від 19 квітня 2019 року (пункт 8 статті 36 КЗпП України). Таким чином, позивач з 12 листопада 2018 року виконував обов`язки директора підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з підготовки будівництва до вирішення питання щодо призначення директора підприємства, з 09 квітня 2019 року по 19 березня 2020 року - займав посаду директора вказаного комунального підприємства. 19 березня 2020 року Управлінням по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у складі начальника управління контрольно-аналітичного забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Якимович М. Г., головного спеціаліста контрольного відділу забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації управління контрольно-аналітичного забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Яковенка С. П., [PERSON] головного спеціаліста аналітичного відділу забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), складено відповідний Акт про те, що 19 березня 2020 року позивача повідомлено про необхідність прибути, для ознайомлення з розпорядженням про звільнення, однак він відмовився від ознайомлення. Також 19 березня 2020 року позивачеві вручено його трудову книжку, що підтверджується копією з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них працівників комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва». 12 квітня 2020 року [PERSON] звертався до відповідача ВО КМР (КМДА) з проханням надати копію листа першого заступника Київського міського голови [PERSON] від 12 березня 2020 року № 002-395, а 14 квітня 2020 року звернувся до відповідача Київського міського голови Кличка В. В. з аналогічним проханням. 21 квітня 2020 року позивачу було надіслано листом № 009-571 завірену належним чином копію листа за підписом першого заступника Київського міського голови [PERSON] від 12 березня 2020 року № 002-395. 24 квітня 2020 року [PERSON] подав до суду вказану позовну заяву, оспорюючи розпорядження про своє звільнення. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, у відповідності до закріплених положень у статті 43 Основного Закону України. Положення статті 55 Конституції передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, гарантію права кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 21 Кодексу законів про працю України визначає контракт особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами, що закріплено у частині третій статті 21 Кодексу законів від 10 грудня 1971 року № 322-VIII. Відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом (пункти 17 і 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170). Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц, і постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17). У відповідності до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України не може вважатися законним без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень. Аналогічного правового висновку щодо необхідності доведення наявності фактичних обставин обумовлених контрактом, що стали підставою припинення трудового договору згідно пункту 8 статті 36 КЗпП України, Верховний суд досяг також у своїй постанові від 07 жовтня 2018 року у справі № 629/3910/17. При цьому відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. За умовами підпунктів 1.2, 1.3, 1.4 контракту з директором комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі контракту виникають трудові відносини між директором та органом управління майном цього підприємства. Директор є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків, передбачених статутом підприємства, актами законодавства, стосовно підприємства, іншими нормативними документами. Директор у своїй діяльності підзвітний і підконтрольний органу управління майном у межах, встановлених чинним законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Відповідно до пп. 2.4.8 п. 2.4 розділу 2 контракту директор комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» зобов`язується щорічно подавати на затвердження до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) річний фінансовий план підприємства на наступний рік в порядку в строки та за формою, що визначається виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією). Згідно з пп. 2.4.24 п. 2.4 розділу 2 контракту директор зобов`язується виконувати рішення Київської міської ради, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського голови та інші нормативно-правові акти. Так, відповідно до підпункту 4.3.13 пункту 4.3 укладеного сторонами контракту від 09 квітня 2019 року, у разі дій директора, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку Органу управління майном, директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний достроково. Відповідно до п. 1.1 Статуту Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25 серпня 1998 року № 1752 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 14 березня 2018 року № 404), КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і входить до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно з п. 3.1 Статуту, підприємство створено з метою виконання функцій служби замовника з нового будівництва, реконструкції та ремонту (в тому числі капітального) доріг і автострад, мостів і тунелів, трубопроводів, залізниць і метрополітену, споруд електропостачання та телекомунікацій, житлових та нежитлових будівель та інших споруд, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та інших форм власності. Крім того метою діяльності підприємства є отримання прибутку шляхом провадження діяльності у сфері організації будівництва, архітектури, інжинірингу, геології та геодезії, комерційної, маркетингової, інвестиційної, інноваційної та зовнішньоекономічної діяльності, надання інформаційних, науково-технічних, виробничих, організаційних, представницьких, посередницьких, управлінських, консультаційних та інших послуг підприємствам, установам, організаціям та фізичним особам. Згідно з п.п. 7.3.2 Статуту, директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим статутом, виконання фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна, закріпленого за підприємством, дотримання законодавства України. Повноваження Першого заступника щодо ініціювання вирішення питання про розірвання контракту і звільнення. Відповідно до розділу 2 пункту 4 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 вересня 2014 року № 979 «Про тимчасовий розподіл обов`язків між Київським міським головою, першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, заступниками голови Київської міської державної адміністрації», [PERSON] як перший заступник голови Київської міської державної адміністрації забезпечує здійснення повноважень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо питань управління персоналом. Згідно з додатком 3 до розпорядження від 03 вересня 2014 року № 979, [PERSON] як Перший заступник здійснює координацію Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», а саме позиція у додатку « [PERSON] » містить позицію «Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», відповідно до переліку підприємств, установ, організацій, заснованих на комунальній власності територіальної громади міста Києва, що підпорядковані структурним підрозділам виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), діяльність яких координується Київським міським головою, першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, заступниками голови Київської міської державної адміністрації. Таким чином Перший заступник Київського міського голови [PERSON] наділений повноваженнями координувати діяльність вказаного комунального підприємства і, як наслідок, реагувати на виявлені недоліки у роботі, у тому числі шляхом звернення до Голови із пропозицією розірвання строкового трудового контракту із директором. Позивач вказував, що за результатами розгляду комісією фінансово-господарської діяльності комунального підприємства в 2019 році його діяльність визнана задовільною, тобто у Департаменту транспортної інфраструктури, яке наділене повноваженнями аналізувати та перевіряти роботу підзвітних комунальних підприємств, і до сфери управління якого відноситься Комунальне підприємство, після детального аналізу роботи підприємства в різних напрямках не знайшлось зауважень до роботи, виконаної в 2019 році. І керівник Департаменту, наділений повноваженнями погодження звільнення з посади та розірвання контрактів з керівниками комунальних підприємств, за результатом аналізу роботи Комунального підприємства не виявив підстав для ініціювання розірвання з ним контракту. Такий висновок не є об`єктивним, оскільки позивачем не взято до уваги вищевказане розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 вересня 2014 року № 979 «Про тимчасовий розподіл обов`язків між Київським міським головою, першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, заступниками голови Київської міської державної адміністрації». Зміст листа № 002-395 від 12 березня 2020 року. Форма виданого індивідуального акту про розірвання контракту. Будь-яке звільнення працівника оформляється наказом (розпорядженням), складеним або за типовою формою № П-4, затвердженою наказом Державним комітетом статистики України від 05 грудня 2008 року № 489, або в довільній формі. Діюче законодавство не зобов`язує суб`єктів господарювання застосовувати тільки типові форми кадрового обліку, тому можуть використовуватися типові форми наказу або змінюватися з урахуванням специфіки виду діяльності. Незмінною умовою є те, що самостійно розроблена установою форма наказу (розпорядження) повинна містити всі необхідні реквізити, які можна запозичити з типової форми: складові імені працівника, найменування установи; назва виду документа; дата складання; реєстраційний індекс (номер); заголовок документа; текст наказу (розпорядження) з повним формулюванням підстави для звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП України; підпис. Оспорюване розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року обов`язкові реквізити, передбачені типовою формою, містить. Незважаючи на те, що у розпорядженні № 164 від 19 березня 2020 року не наведено викладу конкретних обставин, за яких мали місце дії позивача, що стали підставою для втрати до нього довір`я з боку органу управління майна, у його змісті міститься посилання на лист № 002-395 від 12 березня 2020 року, де вони перераховані. Доводи позивача про те, що дії передбачають активну поведінку, а згідно з листом Першого заступника, директор комунального підприємства вчиняв бездіяльність, тобто його поведінка була пасивного характеру, суд оцінює критично як надмірний формалізм, оскільки використане дієслово «не забезпечив» також означає дію, що спрямована на не здійснення наказу, рішення, функцій, обов`язків, на не реалізацію чого-небудь. Тобто, воно позначає як бездіяльність так і дію, що спрямована проти виконання. Стосовно порушень, допущених директором КП, які призвели до втрати довір`я до нього. Відповідно до пунктів 4, 5 протоколу доручень № 42 від 06 грудня 2018 року, затвердженого заступником голови Київської міської державної адміністрації Давтяном Д. О., [PERSON] зобов`язано вжити заходів щодо невідкладної розробки та погодження з усіма зацікавленими структурними підрозділами організаційно-розпорядчих документів з питань розроблення та затвердження техніко-економічного обґрунтування об`єкту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» у частині будівництва додаткових з`їздів на перехресті вулиці Опоре де Бальзака та [ADDRESS] . Згідно з протоколом, взято до відома запевнення В. о. директора Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] щодо завершення коригування техніко-економічного обґрунтувань з будівництва лівобережних підходів до Подільського мостового переходу у першій декаді лютого 2019 року, а також стадії «Проект» у другій половині квітня 2019 року. Для виконання цього доручення процедура розроблення техніко-економічних обґрунтувань передує проведенню коригування проекту «Будівництво Подільського мостового переходу через річку Дніпро у місті Києві». Як вбачається з експертних оцінок № 00-1053-19/ПБ та № 00-1153-19/ПБ, на замовлення КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ДП «Укрдержбудекспертиза» виконано вказані оцінки відповідно до договору, укладеного лише 18 жовтня 2019 року. Згідно з листом Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» від 04 червня 2020 року № 31-1186, адресованого Директорові Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ДП «Укрдержбудекспертиза» були проведені комплексні державні експертизи розроблених техніко-економічного обґрунтування і лише 21 грудня 2019 року надано КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» експертні оцінки № 00-1053-19/ПБ та № 00-1153-19/ПБ, тобто позивач не забезпечив своєчасну розробку та погодження з усіма зацікавленими структурними підрозділами організаційно-розпорядчих документів з питань розроблення та затвердження техніко-економічного обґрунтування (ТЕО) об`єкту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві». Протокол доручень № 42, який був напрацьований під час обговорення питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві 06 грудня 2018 року та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09 квітня 2019 року № 619 «Про деякі питання коригування проектної документації будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» у частині будівництва лівобережних та правобережних підходів» є не виконаними, що негативно вплинуло на функціонування транспортної інфраструктури міста Києва. В позовній заяві позивач вказує на об`єктивні причини невиконання протоколу доручень № 42, напрацьованого під час обговорення питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві 06 грудня 2018 року, однак відповідно до п.п.7.3.2 Статуту, саме директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим статутом, виконання фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна, закріпленого за підприємством, дотримання законодавства України. Суду не надано доказів того, що позивач інформував про неможливість виконати завдання у вказаний строк з об`єктивних причин та таких, що не залежали від його волі, з клопотанням про продовження строків виконання. Доводи позивача щодо того, що для виконання доручення у 2019 році корегування проекту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» в частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до Подільського мостового переходу, забезпечивши розроблення техніко-економічних обґрунтувань щодо коригування проекту в частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до мостового переходу по об`єкту, з об`єктивних причин не могло бути виконано, не свідчать про докладання позивачем необхідних зусиль у межах своїх повноважень, для вчасного виконання доручення і досягнення мети його поставлення. Відповідно до пп. 2.4.8 п.2.4 розділу 2 контракту, директор Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» зобов`язується щорічно подавати на затвердження до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) річний фінансовий план підприємства на наступний рік в порядку та строки за формою, що визначається виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Порядок, строки та форми подання річної фінансової звітності, визначені Положенням про порядок складання річного фінансового плану підприємством, організацією, установою, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та господарським товариством, у якому є частка майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в розмірі не менше як 30 %, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 листопада 2001 року № 2323. Відповідно до п.п. 7.2 п. 7 Положення, підприємства, які планують отримання бюджетних коштів у вигляді дотацій, субсидій та субвенцій, або реалізацію в плановому році продукції (товарів, робіт, послуг) за рахунок бюджетних коштів, складають річний фінансовий план у такому порядку: до 01 грудня року, що передує планованому, надають уточнений проект річного фінансового плану, погоджений суб`єктом управління, Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позначкою у верхньому правому куті «Уточнений». 17 лютого 2020 року за вих. № 31-387 Комунальним підприємством направлено до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уточнений фінансовий план підприємства на 2020 рік у 3 прим. на 1 арк., з пояснювальною запискою і додатками, пояснювальною запискою-розрахунком до розділу ІІІ Капітальні інвестиції протягом року капітальне будівництво (код 410) у т. ч. за рахунок бюджетних коштів (код 411) у 3 прим. на 1 арк. Департаментом отримано вказаний пакет документів 17 лютого 2020 року за № 062/2280, що вбачається з фотокопії супровідного листа. Відтак, позивачем у встановлені строки п. 7.2 п. 7 Положення не було подано фінансовий план підприємства на 2020 рік, тобто не забезпечено першочергову умову для його розгляду, аналізу, що унеможливлювало його вчасне затвердження. Доводи позивача щодо доцільності подання фінансового плану після затвердження Бюджету м. Києва та затвердження розподілу видатків на фінансування Програм економічного і соціального розвитку м. Києва не ґрунтуються на чинних нормативно-правовому акті, яким визначено порядок складання річного фінансового плану підприємствами, організаціями, установами, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також господарськими товариствами, у статутному фонді яких є частка майна комунальної власності територіальної громади м. Києва в розмірі не менше 30 %, а саме Положення про порядок складання річного фінансового плану підприємством, організацією, установою, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та господарським товариством, у якому є частка майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в розмірі не менше як 30 %, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 01 листопада 2001 року № 2323. Відповідно таке порушення може мати наслідки у вигляді загрози невиконання підприємством робіт на стратегічно важливих об`єктах міста та призводить до загрози виникнення заборгованості із заробітної плати працівникам підприємства, унеможливлює визначення основних показників фінансово-господарської діяльності підприємства, реалізації заходів виробничого розвитку, забезпечення витрат та виконання зобов`язань, включаючи зобов`язання перед бюджетами та державними цільовими фондами на основі затверджених суб`єктом управління середньострокових стратегічних планів. Стосовно того, що підставою для розірвання контракту від 09 квітня 2019 року вказано підпункт 4.3.13, а не 4.3.7, яким передбачено розірвання контракту саме за неподання або несвоєчасне подання на затвердження проекту фінансового плану, неподання або несвоєчасне подання фінансової звітності, аудиторського висновку щодо підтвердження її достовірності, повноти та відповідності чинному законодавству, звіту про виконання річного фінансового плану до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), невиконання затвердженого річного фінансового плану, перевищення встановленого ліміту легкового автотранспорту, несплати чи неповної сплати до бюджету м. Києва відрахувань частки прибутку у порядку, розмірах та в строки, визначені Київською міською радою, варто зазначити, що така обставина не спростовує факту порушення подання. Окрім того, неподання на затвердження проекту фінансового плану також може бути причиною для застосовування підпункту 4.3.13, враховуючи, що у листі Першого заступника [PERSON] перераховано сукупно кілька причин для втрати довір`я. Також у листі Першого заступника [PERSON] від 12 березня 2020 року № 002-395 акцентовано увагу на тому, що [PERSON] перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 вересня по 29 листопада 2019 року тривалістю 81 календарний день. Як встановлено з наданих суду копій наказів та розпоряджень про надання частини щорічної відпустки, надання відпустки без збереження заробітної плати і відпустки по догляду за дитиною, позивач сукупно не здійснював своїх обов`язків, у зв`язку із перебуванням у відпустках 101 день, беручи до уваги те, що посаду директора комунального підприємства з 09 квітня 2019 року по 19 березня 2020 року він займав 345 календарних днів. Суд зауважує, що безумовно реалізація права на відпочинок і відпустку є конституційною гарантією прав працівника. І в той же час, варто погодитися із думкою третьої особи у справі, висловленою у поясненнях на позов, що загальний строк перебування у відпустці міг стати підставою для виникнення сумнівів у можливості керівника забезпечити виконання контракту та забезпечити виконання завдань підприємства, особливо, у період пікового навантаження щодо виконання робіт на найважливіших об`єктах будівництва столиці, і як наслідок втрати до нього довір`я. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що необґрунтованість позову і відмову у задоволенні його вимог. Судом враховуються роз`яснення, надані у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи з норм чинного законодавства пропуск строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і застосовується у разі наявності порушеного права, відсутність порушеного права само по собі є підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки суд, на підставі встановлених судом обставин, що мають значення у справі, прийшов до висновку про необґрунтованість позову, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, заяву представника відповідача ВО КМР (КМДА) про застосування строків позовної давності суд відхиляє. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі положень статті 141 ЦПК України, судові витрати позивачеві, у разі відмови у задоволенні позову, не відшкодовуються. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed