Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 20.01.1989 р. по 19.04.2013 p. перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за згодою сторін. Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етиології першої стадії, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень першого ступеня. Легенева недостатність першого ступеня. Захворювання професійне (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 03.07.2013 р.). Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук, міофіброз м'язів надлопаткової області і передпліч; двосторонній плечелопатковий периартроз, двохсторонній деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушеннями функціїй верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалої дії локальної вібрації і фізичного перенапруження (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 03.07.2013 p.). Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ступень) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 03.07.2013 р.). Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту № 44 від 01.08.2013 р. є недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих і тяжких умовах праці. Відповідно до Акту огляду МСЕК від 25.09.2013 р. ступінь втрати професійної здатності становить 40 %, в тому числі 35% по професійних захворюваннях, виявлених у 2013 р. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 44 від 01.08.2013 р. товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а тому відсутні порушення законних прав [PERSON], які передбачені статтею 237-1 КЗпП України, як підстава для відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що з 20.01.1989 р. по 19.04.2013 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений з роботи за угодою сторін (а.с. 5-6). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 44 від 01.08.2013 р. (а.с. 9). Відповідно до Акту огляду МСЕК від 25.09.2013 р. ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 40 %, в тому числі 35% - первинно (а. с. 10). Суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання. В справі є достатні докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатною набрав чинності Закон України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності, в тому числі 35% - первинно, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 5250 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial