Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свого позову позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 18.09.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № LGХRRХ17490094, згідно якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 6626,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати отриманий кредит згідно графіка, який є невід'ємною частиною дійсного договору. Однак, незважаючи на умови кредитного договору відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання взятих обов'язків по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом. Заборгованість перед позивачем станом на 12.09.2013 року становить 28505,63 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4805,27 гривень, 10550,32 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1033,76 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 10282,68 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 1333,60 гривень штраф (процентна складова). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 28505,63 гривень, а також судові витрати в розмірі 285,06 гривень. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування свого позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], після розірвання шлюбу залишила собі прізвище [PERSON]. В 2007 році вона з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних договорів не укладала. Працювала в Старобільському РТМО і отримувала заробітну плату з карти Приватбанку. В банку їй повідомили, що в неї є заборгованість за кредитним договором і проводили утримання із заробітної плати. В жовтні 2013 року вона отримала позовну заяву, з якої дізналася, що на її ім'я був оформлений споживчий кредит на 6626,40 гривень на придбання якогось товару. Але, вона ні грошей, ні товару не отримувала і підписи в договорі виконано не нею. За одержання грошей, або інших речей вона повинна була десь поставити свій підпис, але цього вона не робила і нічого не отримувала, тому вважає, що згідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України вона має право оспорити кредитний договір на тій підставі, що гроші або речі не були нею одержані зовсім. Просить суд визнати недійсним кредитний договір № LGХRRХ17490094 від 18.09.2007 року. У судове засідання представник позивача за першим позовом та представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» Маякова І.В. не з'явилась, надала суду заяву про підтримання позову ПриватБанку та про не визнання зустрічного позову. Також, просила суд розглянути справу у її відсутності. У судове засідання відповідач за першим позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], а також її представник [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання свого позову і не визнання позову ПриватБанку. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стосовно позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.09.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № LGХRRХ17490094, згідно якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 6626,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 12.09.2013 року заборгованість становить 28505,63 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4805,27 гривень, 10550,32 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1033,76 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 10282,68 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 1333,60 гривень штраф (процентна складова). На виконання ухвали суду, за клопотанням [PERSON], судом отримано висновок судово-почеркознавчої експертизи № 522/02/523/03 від 02.04.2014 року Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз з якого вбачається, що підписи від імені [PERSON] розташовані в заяві позичальника № LGХRRХ17490094 від 18.09.2007 року - виконано [PERSON]. Ознак попередньої технічної підготовки при виконанні підписів від імені [PERSON] не виявлено. Не погодившись із висновком експертів, за клопотанням [PERSON], судом була призначена повторна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського НДІСЕ. 19.11.2014 року судом отримано повідомлення Київського НДІСЕ про повернення матеріалів без проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи в зв'язку з відсутністю оплати [PERSON] вартості експертизи. Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину, не працевлаштована. Статтею 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитом і вказана заборгованість виникла у відповідачки в зв'язку з ухиленням від виконання зобов'язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, які мають істотне значення. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а також враховуючи соціальний статус та матеріальне положення відповідачки, що має істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення першого позову частково. Стосовно зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом отриманий висновок судово-почеркознавчої експертизи № 522/02/523/03 від 02.04.2014 року Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз з якого вбачається, що підписи від імені [PERSON] розташовані в заяві позичальника № LGХRRХ17490094 від 18.09.2007 року - виконано [PERSON]. Ознак попередньої технічної підготовки при виконанні підписів від імені [PERSON] не виявлено. Результатів експертного висновку за повторною судово-почеркознавчою експертизою, за клопотанням позивачки за зустрічним позовом, судом не отримано, в зв'язку з її відмовою від оплати вартості експертизи. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, понесені банком пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 551, 599, 1048, 1051, 1054 ЦК України,

Outcome: partial