Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач у червні 2016 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ехо-1», [PERSON] про усунення перешкод у виконанні трудових обовязків. Посилався на те, що рішенням засновників ТОВ «Ехо-1» від 01.04.1997 року його призначено директором даного товариства. Таким чином, він з 01.04.1997 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Однак, з 30.05.2016 року відповідач чинить йому перешкоду у виконанні своїх посадових обовязків, оскільки цього дня рішенням позачергових зборів учасників ТОВ «Ехо-1» його було звільнено з посади директора та призначено на посаду [PERSON] Зазначене рішення вищого органу управління Товариства прийнято особисто [PERSON], який володіє 52% голосів у статутному капіталі товариства. Вказував на те, що зазначене рішення не відповідає статуту Товариства, який зареєстровано рішенням №523/19 Чернівецького МВК від 12.10.1993 року, оскільки у відповідності до п.9.5 розділу ХІ рішення на зборах учасників товариства приймаються лише одностайно. Таким чином, вважає, що рішення прийняте на зборах 30.05.2016 року не породжує будь-яких юридичних наслідків оскільки прийнято без врахування належних йому 42 % голосів. Окрім того, розірвання трудових відносин між ним та товариством не оформлено відповідним наказом, а тому вважає себе зобовязаним продовжувати виконувати обовязки директора. Просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у виконанні ним посадових обовязків директора ТОВ «Ехо-1» шляхом скасування рішення зборів учасників від 30.05.2016 року про призначення директором товариства [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Ехо-1» у судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що про проведення позачергових зборів [PERSON] було повідомлено заздалегідь шляхом оголошення повідомлення у пресі, однак позивач на позачергові збори не зявився. Свої обовязки [PERSON] систематично не виконував, а тому його було звільнено з займаної посади. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ехо-1» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.10.1993 року, засновниками товариства є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). В подальшому, згідно протоколу засновників №1 від 01.04.1997 року [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ «Ехо-1», про що видано наказ №5 (а.с.4). Однак, протоколом позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ехо-1» №30/05 від 30.05.2016 року було вирішено у звязку з системним невиконанням та порушенням положень статуту Товариства звільнити з посади директора Товариства [PERSON] та виключено його зі складу осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності. Також зазначеними зборами Товариства було вирішено призначити на посаду директора [PERSON] (а.с.5). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про господарські товариства», акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. За ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. За змістом ст. 59 Закону України «Про господарські товариства», до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема питання щодо утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. Статтею 62 названого Закону передбачено, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Положеннями розділу ІХ Статуту ТОВ «Ехо-1» визначено, що вищим органом управління Товариством є збори учасників, в які входять всі учасники або призначені ними представники. Збори учасників скликаються по необхідності, але не рідше двох разів на рік. Позачергові збори учасників можуть бути скликані за ініціативою директора або одного із учасників. До виключеної компетенції зборів учасників Товариства належить, зокрема призначення, звільнення, притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності директора. Рішення зборів учасників тільки одностайно. Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Спори про усунення перешкод у виконанні трудових обовязків належать до трудових спорів. Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що спори за позовами осіб щодо захисту порушених трудових прав, які ґрунтуються на положеннях норм трудового законодавства, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Як видно із поданої до суду заяви, [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у виконанні трудових обовязків у звязку з тим, що протоколом позачергових загальних зборів учасників Товариства від 30.05.2016 року його було звільнено з посади директора Товариства у звязку з системним невиконанням та порушенням положень статуту Товариства. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Разом із тим, як було встановлено судом окремий наказ про звільнення з посади директора ТОВ «Ехо-1» [PERSON] не видавався. Зазначену обставину підтвердив у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] Одночасно у прийнятому 30.05.2016 року позачерговими загальними зборами учасників рішенні було сформульовано фактичну підставу усунення від займаної посади [PERSON] та виконання покладених на нього обовязків, а саме: системне невиконання та порушення положень статуту Товариства. Згідно із ч. 5 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України. Зокрема, у відповідності до положень ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, визначених у зазначеній статті, зокрема: систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників визначені статтею 41 Кодексу. Так, за змістом частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу); винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; припинення повноважень посадових осіб. Разом із тим, як вбачається із змісту оскаржуваного протоколу, підставу звільнення [PERSON] у відповідності до вимог КЗпП України із зазначенням відповідної статті визначено не було. Факт систематичного невиконання та порушення положень статуту Товариства [PERSON] його представником у судовому засіданні заперечувався. Одночасно, суд зауважує, що відповідачами у порушення вимог ст.60 ЦПК України не було надано доказів систематичного невиконання та порушення положень статуту Товариства [PERSON] Окрім того, суд зауважує, що ні в протоколі №30/05 від 30.05.2015 року, ні в будь-яких інших документах не зазначено у яких саме діях позивача відповідачі вбачали систематичне невиконання та порушення положень статуту Товариства, що не дає можливості суду перевірити достовірність зазначених тверджень, а також можливість виконання ним своїх обов'язків, тобто встановити вину [PERSON] та наявність причинного зв'язку між невиконанням ним своїх обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Будь-які пояснення у [PERSON] з приводу неналежного виконання своїх обовязків не відбирались. З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що трудове законодавство не тільки визначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved