Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач ТОВ «ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН» звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 7748,96 гривень; неустойку у розмірі 1690,71 гривень; три відсотки річних за користування чужими коштами у розмірі 155,49 гривень та витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 04 лютого 2016 року між ТОВ «ТАІС ДІСТРИБЬЮШН» та [PERSON], було укладено договір позики, у відповідності до якого ТОВ «ТАІС ДІСТРИБЬЮШН» в особі директора [PERSON] передало [PERSON] грошову позику в розмірі 7000,00 гривень зі строком повернення до 04 квітня 2016 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 7000,00 гривень відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 04 лютого 2016 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 04 лютого 2016 року відповідач повну суму не повернув. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 04 квітня 2016 року відповідач не повернув повністю суму позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це різними причинами неможливістю повернути борг. У звязку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 04 лютого 2016 року між ТОВ «ТАІС ДІСТРИБЬЮШН» та [PERSON], було укладено договір позики, у відповідності до якого ТОВ «ТАІС ДІСТРИБЬЮШН» в особі директора [PERSON] передало [PERSON] грошову позику в розмірі 7000,00 гривень (сім тисяч грн. 00 коп.) зі строком повернення до 04 квітня 2016 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 7000,00 гривень відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 04 лютого 2016 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 04 лютого 2016 року відповідач повну суму не повернув. Грошові кошти у розмірі 7000,00 гривень були передані [PERSON] 04 лютого 2016 року у момент підписання розписки, що підтверджується видатковим касовим ордером від 04 лютого 2016 року. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 04 квітня 2016 року відповідач не повернув повністю суму позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це різними причинами неможливістю повернути борг. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу розписки від 04 лютого 2016 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 7748,96 гривень; неустойку у розмірі 1690,71 гривень; три відсотки річних за користування чужими коштами у розмірі 155,49 гривень; суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 гривень. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved