Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» звернувся до суду з позовом до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради, в якому просив суд визнати за ним право власності на нежиле приміщення 2-го поверху, площею 320,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послався на наступне. 05.04.2007 року прийнято рішення Одеської міської ради № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році та внесення змін до рішень Одеської міської ради», у відповідності з п. 2, п.п. 29 якого передбачався викуп нежилого приміщення 2-го поверху, площею 320, 2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] орендарем ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД». Позивач здійснив оплату вартості вказаного об'єкту нерухомості відповідно до затвердженої Представництвом по управлінню комунальної власності оцінки цього майна. З причини того, що територіальна громада м. Одеси в особі уповноважених органів відмовляється оформити договір купівлі-продажу зазначеного майна, позивач, посилаючись на фактичне виконання цього договору, просить визнати його право власності на це майно. Третя особа - [PERSON] - звернулась до суду із позовом до ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД», Одеської міської ради, яким просила визнати за нею право власності на спірне нежиле приміщення 2-го поверху, площею 320,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що, ставши власником зазначеного нерухомого майна за рішенням суду від 11.06.2008 року, виконавши державну реєстрацію свого права власності, ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» розпорядилося цим майном на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу від 29.11.2011 року. Виходячи з того, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна та враховуючи невизнання її права власності на нього іншими учасниками процесу, вона просить суд визнати її право власності на це майно. В судове засідання представник позивача ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» не з'явився, надав до суду заяву, якою просив суд розглянути справу за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги довірителя підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти задоволення позовних вимог ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» заперечував, посилаючись на те, що вони на час розгляду справи втратили актуальність, оскільки ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД», володіючи на законних підставах спірною нерухомістю, розпорядилося нею на користь [PERSON], яка на момент розгляду справи є законним власником цього майна. Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради проти позовних вимог ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» та вимог [PERSON] заперечував, посилаючись в обґрунтування своїх заперечень на наступне. 29.04.2011 року прийнято рішення Одеської міської ради № 741-VI «Про розгляд протесту прокурора м. Одеси на рішення Одеської міської ради № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році та внесення змін до рішень Одеської міської ради». Вказаним рішенням фактично скасовано попереднє рішення Одеської міської ради щодо відчуження спірного об'єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» оформлений не був, сплачені Товариством на користь Департаменту кошти не були покупною ціною, їх призначення Департаменту не відоме. Окрім цього будинок, в якому розташоване спірне нежиле приміщення є об'єктом культурної спадщини, а тому відчужене з власності територіальної громади бути не може. З огляду на викладене, представник відповідача вважав, що спірне майно ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» правомірно не набуте, що виключає можливість його відчуження та набуття на нього права власності [PERSON] Представник Одеської міської ради в судовому засіданні проти позовних вимог ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» та вимог [PERSON] заперечував, підтримав посилання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та додав, що спірний об'єкт нерухомості вибув з володіння територіальної громади всупереч волі Одеської міської ради, що унеможливлює правомірність набуття права власності на нього ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» та [PERSON] Прокурор проти позовних вимог ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» та вимог [PERSON] заперечував, підтримав посилання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та представника Одеської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами які є в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №982544 від 02.03.2007р., виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, Територіальна громада в особі Одеської міської ради була власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 320,2 кв.м. На підставі Договору № 98/2 оренди нежилих приміщень від 10.07.2006 року Представництво по управлінню комунальної власності (як орендодавець) передало ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» (як орендарю) в оренду у строкове платне користування спірне нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 320,2 кв.м., на підставі розпорядження міського Голови № 637-01 від 22.06.2006 року під розміщення центру з курсової форми навчання. 05.04.2007 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради», у відповідності до п.п. 29 п. 2 якого, приміщення 2-го поверху, площею 320,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], викупаються орендарем ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» за грошові кошти зі збереженням орендаря. Діючи в межах Статуту, засновник ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» прийняв рішення викупити у Територіальної громади індивідуально визначене майно, орендоване нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Приймаючи вказане рішення засновник ТОВ діяв в межах повноважень, які визначені Статутом ТОВ, а також з урахуванням рішення Одеської міської ради №1139-V від 05.04.2007 р. «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007р. та внесення змін до рішень Одеської міської ради» ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» здійснило оплату вартості нежилого приміщення 2-го поверху, площею 320,2 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], у розмірі 1 618 304 грн. 40 коп. у відповідності до затвердженої Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради оцінки вартості зазначеного майна. Дана оплата підтверджується платіжним дорученням № 58 від 12.12.2007 року та фактично прийняло це приміщення. ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» звернулось до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради з пропозицією про укладення відповідного договору, але отримало відмову - лист № 01-13/10423 від 27.09.2007 року. В квітні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» звернулося до відповідачів, [PERSON], Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради з позовом про визнання незаконною відмову від виконання умов договору про сумісну діяльність, зобов'язання внести зміни до договору про сумісну діяльність, визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 позовні вимоги ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» задоволено, визнано за ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» право власності на нежиле приміщення 2-го поверху, площею 320,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30. 15.08.2008 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року право власності на нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв. м., розташоване за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 19913590. Будучи власником нежилого приміщення, ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], здійснило відчуження нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 320,2 кв.м. За наслідками вказаного правочину право власності на спірне нерухоме майно - нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 320,2 кв.м. перейшло до [PERSON] Право власності [PERSON] було зареєстроване 01.12.2011 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 32284835. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25.01.2012 року задоволено апеляційну скаргу прокурора м. Одеси, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року скасовано, провадження по справі за позовом ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» до Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності закрито. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013 року ухвала Апеляційного суду Одеської області від 25.01.2012 року скасована, матеріали справи передані на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами розгляду справи вдруге Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 18 червня 2013 року апеляційну скаргу прокурора м. Одеси відхилив, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року по справі за позовом ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» до [PERSON], Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2013 року касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 31 січня 2011 рішенням Одеської міської ради № 273-VI Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради було перейменовано в Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Вказані обставини справи учасниками процесу не заперечувались, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Позовні вимоги ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» та [PERSON] суд розглядає у взаємозв'язку оскільки обставини, на які посилаються позивачі є спільними, їх вимоги взаємопов'язані, задоволення кожного з цих позовів окремо виключить можливість задоволення іншого. Розглядаючи зазначені вимоги суд приймає до уваги факт сплати за спірне нежиле приміщення ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» на рахунок на рахунок Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради 1 618 304,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 58 від 25.12.2007 року. Своєю довідкою від 09.06.2008 року Представництво по управлінню комунальною власністю підтвердило факт надходження вказаної суми на його рахунок, а також підтвердило, що вказана сума грошей платнику не поверталася. Таким чином, ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» заявило свої вимоги щодо викупу орендованого ним нерухомого майна, спірного нежилого приміщення, сплативши гроші за нежиле приміщення, яке за рішенням Одеської міської ради підлягало відчуженню, позивач діяв в межах Закону. За правилом ч. 2 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої зобов'язання за договором найму, у разі продажу речі має переважне право перед іншими особами на її придбання. В ході розгляду справи відповідачами, не надано доказів тому, що позивач порушував умови договору оренди. Позивач мав право за свої гроші придбати об'єкт комунальної власності, що підлягав відчуженню на підставі рішення Одеської міської ради №1139-V від 05.04.2007 року «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007р. та внесення змін до рішень Одеської міської ради». Суд критично оцінює заперечення представника відповідача Департаменту комунальної власності, щодо того, що сплачені позивачем на користь Представництва по управлінню комунальною власністю кошти не є покупною ціною та їх призначення не відоме. Ці доводи спростовуються наявністю затверженої Представництвом по управлінню комунальної власності оцінки цього майна, яка дорівнює сумі сплаченій позивачем. Опираючись на викладене, суд приходить до висновку про правомірність набуття товариством права власності на спірне нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 320, 2 кв.м. Разом із цим на думку суду сумнівними щодо їх дійсності є посилання представника відповідача Одеської міської ради щодо факту вибуття спірного об'єкту нерухомості з володіння територіальної громади міста Одеси поза волею Одеської міської ради. Адже відповідно до п.п. 29 п. 2 рішення Одеської міської ради № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» наявним є висновок, що воля Одеської міської ради, як уповноваженого органу, була направлена на відчуження спірної нерухомості на користь орендаря ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД». До того ж на виконання вказаного рішення ради Представництвом по управлінню комунальної власності було затверджено та узгоджено із майбутнім покупцем оцінку цього майна, що також підтверджує наміри з його відчуження на користь останнього. Окрім цього, судом також враховується, що з моменту прийняття Приморським районним судом м.Одеси рішення від 11.06.2008 року про визнання права власності, приймаючи участь у судовому процесі, ані Одеська міська рада, ані Представництво по управлінню комунальної власності (Департамент комунальної власності) вказане рішення не оскаржувало до цього часу включно. Окрему увагу суд звертає на те, що в основу заперечень відповідачів у справі та представника прокуратури покладено ту обставину, що рішення Одеської міської ради № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» було скасоване рішенням Одеської міської ради №741-VI від 29.04.2011 року «Про розгляд протесту прокурора м. Одеси на рішення Одеської міської ради №1139-V від 05.04.2007р. «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007р. та внесення змін до рішень Одеської міської ради». Проте з матеріалів справи вбачається, що рішення Одеської міської ради №741-VI від 29.04.2011 року визнане незаконним (нечинним) з часу його прийняття постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2011 року. Отже на час розгляду справи рішення Одеської міської ради № 1139-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» є чинним у первинній редакції. Стосовно доводів відповідачів, що спірна нерухомість є об'єктом культурної спадщини, судом встановлено наступне. В матеріалах справи наявна відповідь Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини за №01-09/89 від 05.02.07р. про те, що будівля за адресою: [ADDRESS] є об'єктом культурної спадщини, включена до списків пам'яток архітектури та містобудування рішенням Одеського облвиконкому №580 від 27.12.1991р. Статтею 1 Закону України « Про охорону культурної спадщини», в редакції Закону, яка була чинна на час ухвалення судового рішення, передбачено, що пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Статтею 14 вказаного Закону врегульовано порядок занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього. Занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам'ятки) провадяться відповідно до категорії пам'ятки: а) пам'ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання; б) пам'ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам'яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання. Центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини у 2008р. виступало Міністерство культури та туризму України. Наказ Міністерства культури та туризму України від 20.06.2008р. №728/0/16-08 про реєстрацію будинку Кітовера, розташованого за адресою: [ADDRESS], в Державному реєстрі нерухомих пам'яток України був прийнятий після реєстрації ТОВ «ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД» свого права власності на це майно та на момент реєстрації не був зареєстрований Міністерством культури та туризму України як пам'ятка архітектури місцевого значення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про правомірність набуття права власності на це майно [PERSON], оскільки воно набуто останньою за договором, дійсність якого сторонами не оскаржувалась, на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване у встановленому законом порядку за продавцем. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи невизнання прав [PERSON] іншими учасниками процесу щодо спірного майна, суд приходить до висновку про необхідність захисту права власності [PERSON] шляхом його визнання.

Outcome: approved