Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогами про стягнення грошового вкладу штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань. Мотивуючи свої вимоги, Позивач посилається на те, що 09 квітня 2014 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/11/172430, відповідно до умов якого Відповідач отримав у [PERSON] в якості депозиту кошти в сумі 50000 гривень. Строк дії договору становив 91 день зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 25,2% річних, тобто строк дії договору сплинув 09.07.2014 року. Коли Позивач звернулася після закінчення строку дії договору в банк із заявою про повернення вкладу та виплату нарахованих відсотків, які вона не отримувала протягом строку дії договору, банк своїх зобов'язань не виконав. Загальна сума заборгованості за розрахунком Позивача складає 53072,33 гривень. Позивач зазначає, що внаслідок порушення виконання грошового зобов'язання Відповідач у відповідності до ст. 625 ЦК України повинен сплатити їй штрафні санкції у вигляді інфляційних втрат в сумі 636,87 грн та 3% річних в сумі 314,07 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, за згоди Позивача, дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 09 квітня 2014 року між Позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2630/11/172430, відповідно до умов якого Відповідач отримав у [PERSON] в якості депозиту кошти у сумі 50000 гривень під 25,2% річних на 91 день. У відповідності до п.2.2 Договору сплата процентів, нарахованих на внесок, мала здійснюватись 9 числа щомісячно а також в день повернення депозиту. З наданих Відповідачем пояснень вбачається, що проценти, нараховані на банківський вклад нею не були отримані. Так, Позивачу за період дії договору (89 днів) підлягають сплаті проценти за вкладом в розмірі 3072,33 грн (50000 х 25,2 / 365 х 89). В порушення умов депозитного Договору Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, по закінченню дії договору 09 липня 2014 року на письмову вимогу Позивача суму вкладу в розмірі 50000 гривень та нараховані проценти в розмірі 3072,33 грн не повернув Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 53072,33 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Враховуючи, що у добровільному порядку ПАТ «Міський комерційний банк» відмовляється від взятих на себе зобов'язань з повернення коштів, вимоги про захист порушеного права шляхом примусового їх стягнення є обґрунтованими, а тому суд вважає можливим їх задовольнити. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при порушенні боржником грошового зобов'язання сплачує 3 % річних та індекс інфляції, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший розмір процентів. Із змісту зазначеної норми витікає, що 3 % річних та індекс інфляції стягуються незалежно від вини боржника, так як є платою за користування чужими грошима. За розрахунками суду інфляційні втрати, пов'язані з порушенням виконанням Відповідачем свого грошового зобов'язання із повернення вкладу становлять: Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу10.07.2014 - 19.09.201453072.331.0412175.97 Враховуючи, що сума інфляційних втрат в розмірі 2175,97 грн виходить за межі позовних вимог, суд вважає можливим задовольнити вимоги лише в межах заявлених 636,87 грн. Розмір 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача, суд розраховує наступним чином: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів53072.3310.07.2014 - 19.09.2014723 %314.07 Таким чином, на рівні зі стягненням з Відповідача основної суми заборгованості задоволенню підлягають також і вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 636,87 гривень та 3% річних в сумі 314,07 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 540,23 гривень.

Outcome: approved