Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 49 000,00 грн. в строк до 31 грудня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 5% від суми позики. Борг до цього часу не повернуто, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 57 563,82 грн. Тому, уточнивши свої вимоги, просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 57 563,82 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення публічних торгів в межах виконавчого провадження за початковою ціною, що визначена за згодою сторін в сумі 144 997 грн. В судовому засіданні в процесі розгляду справи позивач позов підтримав в повному обсязі. В останнє судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, підтримання позову ( а. с. 42). Відповідач не з'явився, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позову ( а. с. 53). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі, судове засідання призначено на 6 лютого 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 6 лютого 2019 року відкладено розгляд справи до 12 березня 2019 року у зв'язку з визнанням явки сторін обов'язковою. Протокольною ухвалою головуючого від 12 березня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 2 квітня 2019 року у зв'язку з витребуванням додаткової інформації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 49000,00 грн. в строк до 31 грудня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 5% від суми позики (а.с.10). Договір нотаріально посвідчений. Згідно п. 7 Договору, зобов'язання за цим договором забезпечуються іпотекою квартири під [ADDRESS]. 13 грудня 2017 року між сторонами укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира під [ADDRESS], оцінена сторонами на суму 144 997,00 грн. (а.с.11). Договір нотаріально посвідчений, зареєстрований в реєстрі. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири та витягом з реєстру (а.с.15-17). Згідно довідки Управління «ЦНАП у м.Суми» Сумської міської ради від 20 березня 2019 року у вказаній квартирі зареєстрованих осіб немає (а.с.60). Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування зазначеними коштами; 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу становить 57563,82 грн., з яких: 4900,00 грн. - сума позики 2450,00 грн. - 5% від суми позики 4582,06 грн. - інфляційні збитки 1531,76 грн. - 3% річних. Суму боргу відповідач не оспорював. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з цим, згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 29 грудня 2018 року за квитанцією № 0.0.1226917169.1 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352, 40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved