Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахування уточнень (Том 1 а.с.163-165) просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 866 від 22 січня 2008 року в розмірі 12 763,60 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту дорівнює 275 898,73 гривень та пеню в розмірі 39 777,52 гривень; стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» судовий збір у розмірі 3 156,76 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 січня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк», яке в подальшому змінило своє найменування на ПУАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 866 відносно отримання відповідачем кредит в сумі 82 100,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 22 січня 2011 року із сплатою плаваючої відсоткової ставки. У відповідності до п. 7.2 кредитного договору усі зміни та доповнення до нього повинні бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до цього договору та складають його невід'ємну частину, результатом реалізації якого стало укладення між позичальником та банком: 20 березня 2009 року Додаткової угоди № 1 до кредитного договору; 22 травня 2009 року Додаткової угоди № 2 до кредитного договору; 28 травня 2009 року Додаткової угоди № 3 до кредитного договору; 19 листопада 2009 року Додаткової угоди № 4 до кредитного договору; 20 травня 2010 року Додаткової угоди № 5 до кредитного договору; 25 серпня 2010 року Додаткової угоди № 6 до кредитного договору; 25 січня 2011 року Договору № 7 до кредитного договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 7 строк кредитного договору було продовжено до 24 січня 2015 року. Позичальник несумлінно виконував свої зобов'язання за кредитним договором та неодноразово порушував узяті на себе зобов'язання за ним, крім того, у дату остаточного повернення кредиту, а саме 24 січня 2015 року, відповідачем кредитні кошти повернено не було. В результаті систематичного порушення позичальником приписів кредитного договору, станом на 16 березня 2015 року виникла заборгованість перед ПУАТ «ФІДОБАНК», що складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту: 12 278,05 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України станом на день розрахунку (1 USD = 21,616059 UAH) становило 265 403, 05 гривень; заборгованість по відсотках за кредитом: 485,55 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України станом на день розрахунку (1 USD = 21,616059 UAH) становило 10 495,68 гривень; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів: 39 777,52 гривень. Всього сума заборгованості позичальника перед ПУАТ «ФІДОБАНК» станом на 16 березня 2015 року - 315 676,25 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ «ФІДОБАНК», позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з′явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник відповідача подала до суду заяву в порядку ст. 551 ЦК України та заяву про застосування строків позовної давності (Том 1 а.с.242, 243-245). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 866, за умовами кого банк надав позичальнику кредит у розмірі 82 100 доларів США строком до 22 січня 2011 року зі сплатою плаваючої ставки. Відповідно до п. 2 Розділу 1 кредитного договору, плаваюча ставка розраховується, як сума значення LIBOR та фіксованого відсотку, який складає 7,7% річних. Значення LIBOR фіксується банком на дату договору та відповідає останньому значенню ставки LIBOR, зафіксованої Британською банківською асоціацією за 12-ти місячними міжбанківськими депозитами у відповідній валюті. В подальшому значення ставки LIBOR підлягає перегляду з Періодичністю перегляду LIBOR та у дати перегляду LIBOR, визначені умовами цього договору. Дата перегляду LIBOR - 20 березня кожного року. При цьому, умовами п. 1 Розділу 2 кредитного договору визначено, що LIBOR - індекс міжнародного грошового ринку, який застосовується при визначенні розміру Плаваючої відсоткової ставки. 05 березня 2009 року, 22 травня 2009 року, 28 травня 2009 року, 19 листопада 2009 року, 20 травня 2010 року, 25 серпня 2010 року між ВАТ «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] були укладені Додаткові угоди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, №6 до кредитного договору № 866 від 22 січня 2008 року, за умовами яких сторонами було погоджено внести зміни до кредитного договору в частині, зокрема, умови повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів з боку позичальника. Так згідно п. 1 Додаткової угоди № 6, сторонами було погоджено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку погашення заборгованості за кредитом (Додаток № 1 до цього договору). Повернення відповідної частини кредиту може здійснюватись позичальником шляхом внесення готівки в касу банку для зарахування на поточний рахунок позичальника або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок позичальника для здійснення договірного списання банком, як передбачено умовами цього договору. Повернення відповідної частини кредиту, яка підлягає оплаті в період з серпня 2010 року по грудень 2010 року здійснити не пізніше 24 січня 2011 року. Щомісячно, починаючи з серпня 2010 року по грудень 2010 року (включно) здійснювати погашення кредиту в сумі 400,00 доларів США. Нараховані у порядку, передбаченому цим договором, проценти за користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з поверненням відповідної частини кредиту. Якщо до сплати процентів за користування кредитом з дати надання кредиту залишається не більш 3 (трьох) банківських днів, перша сплата процентів за користування кредитом здійснюється у наступному місяці. 25 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] було укладено договір № 7 про внесення змін до кредитного договору № 866 від 22 січня 2008 року, за умовами якого сторонами було змінено базові умови кредитування. Так, сума кредиту встановлена на рівні 51 323,56 долари США 56 центів. Дата остаточного повернення кредиту встановлюється 24 січня 2015 року. Позичальник зобов'язується сплатити комісію за подовження дії кредитного договору в розмірі 1,5% від залишку заборгованості за кредитом на дату підписання цього договору. Плата за користування кредитом встановлюється: процентна ставка плаваюча, яка розраховується як сума перемінного значення плаваючої ставки та фіксованого відсотку, який складає 10,5% річних в валюті кредиту. На дату укладення цього договору процентна ставка складає 15,75 % річних. Крім того, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з боку позичальника [PERSON], 22 січня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] було укладено договір поруки № 866, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. 25 січня 2011 року між ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 866 від 22 січня 2008 року. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з повідомлення про умови кредитування від 22 січня 2008 року, позичальник [PERSON] було ознайомлений з умовами кредитування позивача, про що свідчить підпис останнього в даному повідомленні. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.п. 5.1.1. п. 5.1. Розділу 5 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредиту (його відповідної частини), сплати відсотків за користування кредитом та комісій у визначені цим договором стоки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитором були виконані умови кредитного договору в частині надання позичальнику кредитних коштів, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача, в той же час, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, позичальником були порушені умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 16 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 866 від 22 січня 2008 року становить 315 676,26 гривень, з яких: 12 278,05 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України станом на день розрахунку (1 USD = 21,616059 UAH) становить 265 403, 05 гривень; заборгованість за відсотками за кредитом: 485,55 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України станом на день розрахунку (1 USD = 21,616059 UAH) становить 10 495,68 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 39 108,67 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 668,85 гривень. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень. Проте, дана вимога виконана не була та заборгованість за кредитним договором не погашена. Таким чином, з огляду на порушення позичальником умов кредитного договору, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог ПАТ «ФІДОБАНК». Щодо заявленої заяви про застосування строків позовної давності, поданої представником відповідача, то суд зазначає наступне. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Вказані правові позиції взаємоузгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими в постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, у справі № 6-154цс15 від 30 вересня 2015 року, 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року. Як вбачається з укладеного між ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК») та відповідачем договору № 7 про внесення змін до кредитного договору № 866 від 22 січня 2008 року, сторонами було погоджено дату остаточного повернення кредиту на рівні 24 січня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові суду від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15: «У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу». Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, з 24 березня 2014 року позичальником не здійснювалося погашення по кредиту, тобто порушено строки сплати чергового платежу. При цьому, з позовною заявою позивач звернувся до суду 26 грудня 2014 року, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті відправки, з огляду на, що враховуючи вказане, позивач звернувся до суду із вимогами дострокового стягнення заборгованості з позичальника, тобто в межах трирічного строку позовної давності, враховуючи строк чергової несплати платежу з боку позичальника. Таким чином, в розрізі даного спору позивачем не пропущено загальний строк позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення з відповідача кредитної заборгованості. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов кредитного договору в частині сплати кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами, враховуючи відсутності будь-яких спростувань щодо заявлених позовних вимог, розміру кредитної заборгованості з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, пені підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 156 гривень 76 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved