Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути із них солідарно заборгованість за договором «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року в розмірі 17249 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 457717.80 грн. Позивач у судове засідання не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові. Просить позов задоволити, стягнувши із [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за вказаним договором в розмірі 17249 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 457717.80 грн., з яких 9917.80 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 263177.79 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена, 2764.16 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 73349.48 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, в тому числі прострочена, 75895.60 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 45294.93 грн. штраф за порушення умов кредитного договору. Також просить стягнути із відповідачів судові витрати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON]Б у судовому засіданні позову не визнала із підстав, викладених у відзиві. Зокрема, представник відповідача вказала на відсутність належного доказу, який би підтверджував розмір заборгованості, недоведення позивачем факту видачі кредиту в доларах США. Крім того, вказала на пропущення позивачем встановленого законом строку для стягнення із відповідачів пені і штрафу, а також неправильність нарахування і стягнення пені в іноземній валюті. У задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позову не визнала із підстав, викладених у відзиві представника відповідача [PERSON] [PERSON] та й з тих мотивів, що на час звернення позивача до суду із позовом до [PERSON] порука була припинена, а тому підстав для стягнення із відповідачів солідарно заборгованості за договором «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року немає. У задоволенні позову до [PERSON] просить відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 4 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством (після зміни назви публічне акціонерне товариство) комерційний банк «Надра» та [PERSON], [PERSON] укладено договір «Автопакет» № 2135/2007-Ф із змінами та доповненнями до нього від 31 серпня 2010 року, викладеними в додатковій угоді № 1 до вказаного договору, відповідно до п.1.1, 1.2, 2.21, яких зазначений банк надав відповідачу 17069.30доларів США на строк до 4 грудня 2015 року включно із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.15 % річних на придбання автотранспортного засобу марки «KIA CERATO 1.6, рік випуску 2007, чорного кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом сплати щомісяця до 18 числа суми мінімально необхідного платежу в розмірі 315.55 доларів США. Згідно з п.4.3.8 вказаного договору позичальник зобов»язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, передбаченому п.1.1 договору. Крім того, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених у п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених у п.1.1 договору, позичальник погодився сплачувати кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (п.5.1 договору), та в разі порушення вимог п.4.3.1, 4.3.2,4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору - штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1 договору, за кожен випадок (п.5.2 договору). Свої зобов»язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі. Однак, відповідач, користуючись кредитними коштами, взяті на себе зобов»язання стосовно своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором строки, не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка складається із 9917.80 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 263177.79 грн. заборгованості за кредитом, в тому числі простроченої, 2764.16 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 73349.48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, в тому числі простроченої, 75895.60 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 45294.93 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору, а всього 17249 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 457717.80 грн. Наявність вказаної заборгованості підтверджується розрахунком за договором «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007, який долучено до позову. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON] про те, що зазначений розрахунок не може бути належним доказом його заборгованості, а таким доказом може бути лише виписка з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховувались гроші позичальником за виконання кредитного зобов»язання, оскільки, на думку суду, у вказаному розрахунку повністю відображено суму видачі кредиту та відсотків за його користування, дату їх погашення, суму погашення, залишок заборгованості, а також розрахунок пені за прострочення сплати мінімального платежу. Відповідно до ст.76,77 ЦПК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів,\~показаннями свідків. Належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, враховуючи поданий позивачем розрахунок суми заборгованості за договором«Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 суд вважає його письмовим доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування та стосується його. Також суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON] про те, що позивачем не доведено видачу кредиту у доларах США, оскільки вони повністю спростовуються наданими позивачем доказами, а саме: договором «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року, додатковою угодою до нього № 1 від 31 серпня 2010 року, заявою на видачу готівки від 4 грудня 2007 року № 907, з яких вбачається, що [PERSON] отримав у банку 4 грудня 2007 року кредит (проплату за автомобіль марки «KIA CERATO») в розмірі 17069.30 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складав 86199.97 грн. та жодного разу з часу видачі йому кредитних коштів не визнавав кредитний договір неукладеним, а, навпаки, виконував його. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні зясовано, що у терміни, встановлені договором, отримані відповідачем [PERSON] кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом не повернуто, а тому позивач має право на стягнення основного боргу, сплати належних йому відсотків та пені. Так, із розрахунку суми заборгованості за договором «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року вбачається, що позивачем нараховано пеню за період з 5 березня 2017 року по 4 березня 2018 року у розмірі 75895.60 грн. Позивач звернувся до суду із позовом 7 травня 2018 року. Таким чином, суд вважає, що розмір пені, яку банк просить стягнути за період з 5 березня 2017 року по 6 травня 2017 року не підлягає стягнення, оскільки минув один рік до вимоги про стягнення пені, яка встановлена ч.1 ст.258 ЦК України. Виходячи із наведеного, суд не погоджується із твердженнями представника позивача про пропущення позивачем річного строку для стягнення пені, оскільки позивачем за період з 7 травня 2017 року по 7 травня 2018 року такий строк не пропущений. Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, а саме те, що він не працює, а також збільшення вартості іноземної валюти, в якій він одержав кредит по відношенню до національної валюти України, вважає за можливе зменшити пеню за порушення термінів сплати фіксованих платежів та стягнути із відповідача [PERSON] в користь позивача 10000 грн. пені. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, до суми заборгованості за кредитним договором включено як пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань у розмірі 75895.60 грн., так і штраф у розмірі 45294.93 грн. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов»язання за кредитним договором ПАТ КБ «Надра» одночасно нараховано пеню та штраф. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому одночасне їх застосування суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України. За таких обставин суд вважає, що слід зменшити розмір заборгованості, нарахованої позивачем за кредитним договором, на розмір штрафу, що складає 45294.93 грн. Крім того, для забезпечення виконання зобов»язань, що випливають із договору «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON], [PERSON], остання виступила поручителем у виконанні [PERSON] своїх зобов»язань за цим договором, а тому відповідно до п.3.2.1, 3.2.2 вона взяла на себе обов»язок відповідати перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник. Зі змісту п.3.2.5 договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов»язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обов»язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Згідно з\~ч.4\~ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що [PERSON] 1 лютого 2016 року було здійснено останній платіж для погашення кредиту, після чого він припинив виконувати свої обов»язки позичальника. Оскільки у договорі «Автопакет» № 2135/2007-Ф від 4 грудня 2007 року не встановлено строку, після закінчення якого припиняється порука, а кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явив вимоги до поручителя [PERSON], суд вважає, що в даному випадку порука припинена, а тому у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. Аналізуючи докази у справі, вважає, що відповідачем [PERSON] порушені права публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» [PERSON], які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial