Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач, який діє за себе та в інтересах неповнолітніх онуків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба захисту дітей в особі органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визначення порядку користування житловим приміщенням. Даний позов 27.10.2017 року позивачем був уточений. В обґрунтування уточнених позовних вимог, у позові зазначено, що 24.05.1986 року між позивачем - [PERSON] та відповідачкою - [PERSON] Семенівпою було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], яка є відповідачкою по справі та дочку [PERSON], [INFO]. В січні 1999 року на підставі рішення Енергодарського виконкому №19 від 28.01.1999 року сімєю позивача була отримана трьохкімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. На дату отримання ордера родина позивача складалась з чотирьох осіб: позивач - [PERSON], відповідач по справі - [PERSON], відповідач по справі дочка - [PERSON], дочка - [PERSON] [INFO] (яка в 2002 року самостійно знялась з реєстраційного обліку та виїхала з квартири). Спільне життя сторін по справі не склалося і 07 серпня 2008 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду позивач приватизував свою частку в квартири 25/100, а саме кімнату площею 9, 5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право приватної власності на житло № 7658, видане 10.01.2012 року Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради. В даній кімнаті позивач проживав самостійно. Отже, станом на дату звернення до суду одна кімната площею 9,5 кв.м в даній квартирі є приватизованою, інша площа квартири та дві кімнати площею 11.7 кв.м та 19.7 кв.м - є неприватизованим житловим приміщенням. В даній квартирі проживають та зареєстровані наступні особи: колишня дружина позивача - [PERSON] та її мати [PERSON] - колишня теща позивача, які вдвох займають велику кімнату площею 19,7 кв.м.; сам позивач по справі [PERSON], який проживає у власній кімнаті площею 9,5 кв.м разом з онуками; троє онуків сторін по справі: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які фактично проживають в кімнаті площею 9,7 кв.м, але їх речі займають і кімнату позивача. Матір'ю трьох онуків є відповідачка по справі [PERSON] - яка відбуває покарання в Державній установі «Мелітопольська установа виконання покарань № 144». Відповідно до вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.08.2016 року. Але батьківських прав відносно своїх трьох дітей вона не позбавлена, діти її дуже люблять і чекають на її повернення. У зв'язку з даною обставиною, після винесення вироку, діти не могли перебувати без батьківської опіки і тому 20.01.2017 року на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області за № 18, всім трьом онукам позивача, надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та призначено їх опікуном позивача по справі. На сьогоднішній день в квартирі проживають позивач, відповідачі по справі, та малолітні діти. Виключно позивач по справі, щоденно займається вихованням та матеріальним утриманням онуків. Відповідачка та її мати участі в утриманні та вихованні дітей не приймають, до своєї кімнати площею 19,7 кв.м дітей не допускають. З метою повної ізоляції від дітей, поставили замок на дверях до своєї кімнати. Всі речі необхідні трьом малолітнім дітям знаходяться в кімнаті площею 11,7 кв.м, також для повноцінного навчання, відпочинку та розвитку, речі дітей також знаходяться і в кімнаті позивача, але у зв'язку з маленькою квадратурою кімнат, їм неможливо встановити столи для належного вивчення уроків та меблі, необхідні для канцелярії та речей. Також, згодом повернеться їх мати (відповідач по справі), якій навіть немає де обладнати спальне місце рядом з дітьми. Загальна площа спірного приміщення становить 70,6 кв.м, житлова 40,9 кв.м, в тому числі: житлова кімната площею - 9,5 кв.м, житлова кімната площею -19,7 кв.м, житлова кімната площею - 11,7 кв.м, кухня площею - 8,6 кв.м, коридор площею - 12,3 кв.м, ванна кімната площею 2,6 кв.м, вбиральня - площею 1,3 кв.м, лоджія площею-3,0 кв.м. На сьогоднішній день між сторонами фактично склався наступний порядок користування квартирою: житлову кімнату площею - 19,7 кв.м займають дві відповідачки по справі; житлову кімнату площею - 9,5 кв.м з лоджією площею 1,9 кв.м, яка належить йому на праві приватної власності, займає позивач та користуються онуки; житлову кімнату площею - 11,7 кв.м займають троє онуків; кухня, вбиральня, ванна кімната, дві лоджії та коридор перебувають в спільному користуванні. Турбуючись про повноцінний розвиток трьох онуків, позивач неодноразово намагався в добровільному порядку вирішити питання з відповідачами щодо добровільного переселення онуків з дочкою до більшої кімнати площею 19.7 кв.м, але відповідачі категорично відмовляються переселитись в інтересах дітей до кімнати площею 11.7 кв.м. Тому просить визначити порядок користування квартирою за адресою: 71504, [ADDRESS] наступним чином: -виділити в користування [PERSON] та її матері [PERSON] житлову кімнату площею 11,7 кв. м.; -виділити в користування трьом неповнолітнім дітям: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та їх матері [PERSON], [INFO] - кімнату площею 19,7 кв.м.; -у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишити: кухню площею 8,6 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, коридор площею12,3 кв.м, лоджію площею 3,0 кв.м. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.71). Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], яка діє на підставі Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.24), надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.72). Відповідач [PERSON], яка відбуває покарання у ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань №144», надала письмову заяву посвідчену начальником Установи виконання покарань, про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги позивача визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.67). Відповідачі [PERSON], [PERSON] причини неявки не повідомили. Згідно з Довідками з сектора реєстрації, відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.38, 39), тому судові виклики їм направлялися за адресою реєстрації. Проте до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.50, 51, 58, 59, 69, 70). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися в судове засідання без поважних причин, тричі на адресу їхньої реєстрації направлялися судові виклики, проте відповідачі жодного разу не зявилися, причин неявки не повідомили, клопотань або заяв до суду не надавали. Відповідно до ч.1 ст.233 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі викладеного та відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення даної цивільної справи, а також для ефективного захисту прав, свобод та інтересів інших учасників процесу, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу за відсутністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] Третя особа - служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області не зявилася, від представника [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі (а.с.79). Третя особа - Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області не зявилася, від завідувача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.41). Третя особа - КП «ПКВ» причини неявки не повідомила. У судовому засіданні судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - [PERSON]. Даний шлюб був розірваний 07 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7). Сторони мають спільних повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка є відповідачкою по справі та дочку [PERSON], [INFO], яка зі слів позивача в 2002 року самостійно знялась з реєстраційного обліку та виїхала з квартири. У період шлюбу сторони отримали квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується корінцем ордеру на житлове приміщення «76 (а.с.12). Даний ордер, на підставі рішення Енергодарського виконкому №19 від 28.01.1999 року, виданий [PERSON] на родину, яка на той момент складалась з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], та їхні діти: [PERSON], [PERSON]. Після розірвання шлюбу, сторони продовжили мешкати у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згодом, позивач приватизував свою частку в квартири 25/100, а саме кімнату площею 9, 5 кв.м за адресою: [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право приватної власності на житло № 7658, видане 10.01.2012 року Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради (а.с.15, 15 звор.). В даній кімнаті позивач проживав самостійно. Донька позивача, відповідачка по справі [PERSON] є матір'ю трьох онуків позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.9, 10, 11). В даній квартирі зареєстровані наступні особи: колишня дружина позивача, [PERSON] та її мати [PERSON] відповідачі по справі, сам позивач по справі [PERSON], троє онуків сторін по справі: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та донька сторін [PERSON] відповідачка по справі. Донька позивача, відповідачка по справі [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Мелітопольська установа виконання покарань №144», але батьківських прав відносно своїх трьох дітей вона не позбавлена. У зв'язку винесенням вироку та знаходженням [PERSON] в місцях позбавлення волі, 20.01.2017 року на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області за №18, всім трьом онукам позивача, надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та призначено їх опікуном позивача по справі (а.с.18-23). На сьогоднішній день між сторонами фактично склався наступний порядок користування квартирою: житлову кімнату площею - 19,7 кв.м займають відповідачки по справі [PERSON] та її мати [PERSON]; житлову кімнату площею - 9,5 кв.м з лоджією площею 1,9 кв.м, яка належить позивачу на праві приватної власності, займає позивач та користуються онуки; житлову кімнату площею - 11,7 кв.м займають троє онуків; кухня, вбиральня, ванна кімната, дві лоджії та коридор перебувають в спільному користуванні. В даній квартирі одна кімната площею 9,5 кв.м. є приватизованою, інша площа квартири та дві кімнати площею 11,7 кв.м. та 19,7 кв.м. - є неприватизованим житловим приміщенням. Зі слів позивача, відповідачка [PERSON] та її мати [PERSON] до своєї кімнати площею 19,7 кв.м дітей не допускають та з метою повної ізоляції від дітей, поставили замок на дверях до своєї кімнати. Позивач займається вихованням та утриманням дітей, але у зв'язку з маленькою квадратурою кімнат, він не має можливості встановити столи для належного вивчення уроків та меблі, необхідні для канцелярії та речей онуків. Крім того, після поверення матері дітей з місць позбавлення волі, не буде можливості обладнати спальне місце для неї рядом з дітьми. Відповідно до технічної характеристики квартири та її плану (а.с.17 звор.), загальна площа спірного приміщення становить 70,6 кв.м, житлова 40,9 кв.м, в тому числі: житлова кімната площею - 9,5 кв.м, житлова кімната площею -19,7 кв.м, житлова кімната площею - 11,7 кв.м, кухня площею - 8,6 кв.м, коридор площею - 12,3 кв.м, ванна кімната площею 2,6 кв.м, вбиральня - площею 1,3 кв.м., лоджія площею - 3,0 кв.м. Позивач турбується про повноцінний розвиток трьох онуків та неодноразово намагався в добровільному порядку вирішити питання з відповідачами щодо добровільного переселення онуків з дочкою до більшої кімнати площею 19,7 кв.м, але відповідачі категорично відмовляються переселитись в інтересах дітей до кімнати площею 11,7 кв.м, що змусило позивача звернутися до суду з позовом в інтересах дітей. Вимога про визначення за позивачем в користування житлової кімнати площею 9,5 кв.м. не заявляється, так як кімната належить йому на праві приватної власності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Закону, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до Закону України, забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоровя, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог, тобто встановлена доцільність визначення саме того порядку користування житлом, який просить визначити позивач. У звязку з викладеним та з метою забезпечення найкращих інтересів неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved