Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 10.04.2020 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач, остаточно визначившись з позовними вимогами, просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 24 503 грн. 91 коп., з яких 19 608 грн. 66 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 189 грн. 24 коп.. Ухвалою суду від 23.04.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив та зобов`язано надати довідку про заборгованість. 29.04.2020 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але відзиву та довідку в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. 18.05.2020 представник позивача до канцелярії суду надав уточнену позовну заяву з підтвердження про направлення копії уточненої позовної заяви відповідачу. 29.05.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву та продовження процесуальних строків. 15.06.2020 представник позивача подав до канцелярії суду заяву про приєднання до матеріалів справи розрахункового листа позивача за травень 2020 року по цеху № 022 виданого відповідачем, що підтверджує заборгованість станом на 01.05.2020. 30.12.2020 представник позивача до канцелярії суду надав уточнену позовну заяву з підтвердження про направлення копії уточненої позовної заяви відповідачу. Станом на день розгляду справи відповідачем не подано відзиву та довідки про заборгованість, в установлений законом строк і не повідомлено про причини неподання Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 10.04.2020 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 189 грн. 24 коп. без відрахувань податків і зборів, згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві. /а.с. 35-37 / В день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у сумі 44 112 грн. 57 коп., з яких 19 608 грн. 66 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів (код 185), що підтверджується розрахунковим листом за травень 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи. /а.с. 38/ Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представником позивача помилково вказано розмір заборгованості по заробітній платі позивача, а саме 24 503 грн. 91 коп., з яких 19 608 грн. 66 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів, замість вірного 44 112 грн. 57 коп., з яких 19 608 грн. 66 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів. Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в межах заявлених вимог, тобто 24 503 грн. 91 коп., з яких 19 608 грн. 66 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів. Заборгованість та середній заробіток також суд визнає на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України у зв`язку з неподанням доказу відповідачем, який витребуваний судом. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Наказом № 81 від 16.04.2019 скасований Наказ № 75 від 21.03.2014 та з 01.07.2019 у товаристві запроваджений п`ятиденний робочий тиждень. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з сумою заборгованості та розрахунком середньоденного заробітку позивача вказаним у позові. Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 10.04.2020 по 25.01.2021. У зазначений період на підприємстві було - 196 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 37 091 грн. 04 коп. без відрахувань податків і зборів (196х189,24). На підставі зазначеного заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved