Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2008 р. між ним та Сумською філією ЗАТ «Альфа - банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 700003294, за умовами якого отримав кредит на споживчі цілі у сумі 27816,78 доларів США. До листопада 2012 р. регулярно сплачував щомісячні внески, але в звязку з економічною кризою в країні у подальшому не зміг сплачувати кредит та утворилася заборгованість. Вважає, що вказаний кредитний договір не може бути законним, оскільки відповідач не мав індивідуальної ліцензії НБУ на укладення з ним кредитного договору. Відповідач, намагаючись стягнути з нього заборгованість по кредитному договору, надав виконавчій службі рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2009 р., проте ні він, ні Сумська філія ПАТ «Альфа банк» не знаходиться на території Донецької області. Звертаючись до суду відповідач заборгованість по кредиту зазначав у національній валюті України, а не в іноземній валюті по курсу НБУ. Вартість автомобіля, на придбання якого він отримав кредит була визначена в національній валюті України, а саме 139070 грн. По кредитному договору він отримав кошти у національній валюті України у розмірі 152992 грн. 29 коп. Укладення цього договору в іноземній валюті порушило його права споживача, передбачені Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач при укладанні з ним кредитного договору у валюті платежу - долар США, на потреби (придбання автомобіля) у гривнях надав йому фактично 152992 грн. 29 коп., фінансові ризики при запозиченні ним валюти на зовнішньому ринку переклав на нього, що при зміні курсу долара США поставило його сімю в тяжке фінансове становище. Також при укладанні договору було порушено ст. 524 ЦК України, де зазначено, що зобовязання повинно бути визначено в грошовій одиниці України - гривні. Просив визнати недійсним кредитний договір № 700003294 від 28.01.2008 р., укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк». У судовому засіданні позивач позовні вимоги з зазначених підстав підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він уклав оспорюваний кредитний договір і отримав кошти на придбання автомобіля Ghery. Кредитний договір укладено у валюті долар США, проте банк перерахував в автосалон гривні. До листопада 2012 року регулярно сплачував щомісячні внески, але внаслідок кризи і зростання курсу долару виконувати обовязок належним чином не зміг. Він неодноразово намагався змінити валюту кредиту і перевести його у гривню, проте банк на поступки не йшов. Рішення Шахтарського суду з нього стягнуто борг, потім це рішення скасовано і банк знову звернувся до Зарічного суду м. Суми і стягнув борг. Банк неодноразово вчиняв щодо нього шахрайські дії. На даний час автомобіль арештовано виконавчою службою і виставлений на торги на СЕТАМ. На укладення з ним договору у валюті відповідач не мав індивідуальної ліцензії. Надані відповідачем ліцензії та договір викликають у нього сумніви. Просив позов задовольнити. Представники Сумської філії ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленими про час та місце справи, у судове засідання повторно не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. ПАТ «Альфа-Банк», згідно наданого заперечення у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 22.02.2013 р. рішенням суду з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором і посилався на відсутність ліцензії в ПАТ «Альфа-Банк» на здійснення валютних операції, про що зазначено в ухвалі апеляційного суду Сумської області від 24.04.2013 р. по справі № 1805/9991/12. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 р. [PERSON] Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено наступні обставини. 28.01.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 700003294 (далі кредитний договір) за умовами якого банк надав позичальнику кредит та прийняв у заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмет застави, а позичальник прийняв кредит та передав банку в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмет застави. Відповідно до п.п. 2.1 - 2.4 кредитного договору позивачу надано кредит у сумі 27816,78 доларів США, зі сплатою 14,5% річних, строком до 29.01.2014 р. на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» № С404 від 28.01.2008 р. - Ghery SQR6470, 2007 року випуску, колір - сірий, державний номер ВМ 3087АІ, № кузова LVVDB24B98D005372, тип легковий універсал-В. За умовами п. 2.7 кредитного договору кредит надається однією сумою в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Позичальник здійснює продаж іноземної валюти, отриманої як кредитні кошти за Договором, за безготівковим курсом, встановленим Банком на день здійснення валютообмінної операції, та одразу зараховує отриману в результаті такої операції суму в національній валюті на поточний рахунок позичальника 26209700003294. Позичальник, діючи на підставі Цивільного кодексу України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в порядку договірного списання доручає Банку перерахувати виручені від продажу валюти кошти з поточного рахунку позичальника за реквізитами у сумі 139070 грн. на рахунок продавця ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» № 260020400900 (а.с. 5-5а). Спірний договір підписаний сторонами і ця обставина позивачем не оспорюється. 28.01.2008 р. між ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № С 404, відповідно до якого [PERSON] прийняв у власність та оплатив автомобіль моделі Ghery SQR6470, колір сріблястий за 139070,00 грн., в тому числі ПДВ 23178,00 грн. (а.с. 6-7). 03.10.2013 р. постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № ВП 40294096 на підставі виконавчого листа № 2/591/156/13, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Аьфа-Банк» заборгованості у розмірі 417480,57 грн. (а.с. 38). Згідно акту опису та арешту майна від 17.02.2016 р. описано та накладено арешт на автомобіль Ghery SQR6470, 2007 року випуску, виставлено на реалізацію СФ ДП «СЕТАМ» (а.с. 39 -41). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати недійсним кредитний договір з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» посилаючись на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії [PERSON] Банку України для укладення договору в іноземній валюті. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-1341цс15 від 02.12.2015 р. Підписуючи 28.01.2008 р. Кредитний договір №700003294, позивач [PERSON] своїм підписом засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами цього договору, зокрема з умовами надання кредитних ресурсів в іноземній валюті - доларах США. Приписами ч. 2 ст. 1056 ЦК України передбачено, що позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Проте, позивач цим правом не скористався, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими. Крім того, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, тому, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторона приймає на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій [PERSON] банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 вказаного Декрету. Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена у п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу [PERSON] банку України на операції, пов'язані з іноземною валютою. Тобто надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу [PERSON] банку України на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.03.2011 р. № 6-7цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. 03.12.2001 року [PERSON] України видав ЗАТ «Альфа-Банк», зареєстрованому [PERSON] Банком України 24.03.1993 року за №158, - Банківську ліцензію № 61, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»; Дозвіл № 61-3 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої та частиною четвертою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», та додаток до Дозволу № 61 - 3, що містить перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ «Альфа-Банк», де, зокрема, передбачені операції з валютними цінностями (а.с. 31 - 33). Викладене свідчить про наявність у ПАТ «Альфа-Банк» відповідної генеральної ліцензії (дозволу [PERSON] банку України на здійснення кредитних операцій у валюті) для надання кредиту у валюті, що відповідало вимогам чинного законодавства України на час укладення оспорюваного договору та не потребувало застосування режиму індивідуального ліцензування. За наведених обставин, доводи позивача про недійсність оспорюваного договору через відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютної операції по кредитному договору № 700003294 є необґрунтованими. З даним позовом [PERSON] звернувся до суду після стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, коли рішення суду перебуває на примусовому виконанні. Вирішуючи позов в межах заявлених вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, беручи до уваги встановлені факти, надані та оцінені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору №700003294 від 28.01.2008 р., укладеного між ПАТ «Альфа - банк» та [PERSON], а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed