Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач у серпні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позивач посилався на те, що 08.05.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № HMIBA00000281, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15100,56 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,92 % на рік з кінцевим терміном повернення 07.05.2013 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 02.08.2012 року у розмірі 40102,68 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 13230,39 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5056,12 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3533,40 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 16343,33 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 31,28 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 1908,16 доларів США. Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HMIBA00000281 від 08.05.2008 року у розмірі 38851,12 доларів США, сплачений судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2012 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою суду від 19.09.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2012 року було скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи без відповідачів. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № HMIBA00000281 від 08.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15100,56 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,92 % на рік з кінцевим терміном повернення 07.05.2013 року. Згідно даного договору в заставу банку було передано автомобіль BMW 525, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № LGY0AK18720036 від 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.02.2011 року було звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль BMW 525, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER]. Дане рішення суду набрало законної сили. Позивачем не надано до суду доказів реалізації заставного майна або відсутності реалізації заставного майна. Тобто позивачем не надано доказів наявності заборгованості за даним кредитним договором саме у тому розмірі, який зазначено у позовній заяві. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed