Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 05.11.2018 звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому остаточно визначившись з позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 717 грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 297 грн. 64 коп., а всього на суму 28 871 грн. 32 коп.. Ухвалою суду від 06.05.2019 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 15.05.2019 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але відзиву в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що по 05.11.2018 [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення [PERSON] , ПАТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у загальному розмірі 33 717 грн. 08 коп., з яких 11 564 грн. 78 коп., що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи. /а.с. 7/ Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст.ст. 83, 177 ЦПК України, суд погоджується з сумою заборгованості по заробітній платі, що утворилася перед позивачем вказаною у позові. Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд не погоджується з розрахунком середньоденньої заробітної плати позивача, виходячи з наступного. Згідно наданого розрахункового листа середньоденна заробітна плата складає 175 грн. 22 коп. (11564,78(код 185)/3/22), а не 297 грн. 64 коп. як зазначив позивач. Також встановлено і є загальновідомим, що відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивача і по день ухвалення рішення у цій справі, тобто за період з 07.11.2018 по 04.06.2019 . У зазначений період на підприємстві було - 84 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 14 718 грн. 48 коп. без відрахувань податків і зборів (84х175,22). У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Також позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених судових витрат, в частині відшкодування витрат на оформлення довіреності у сумі 250 грн., а тому вказана вимога про їх відшкодування не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial