Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач, який в тому числі діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON], є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.2003, зареєстровано в БТІ м. Києва за реєстровим № 43730 від 25.11.2003. Друга 1/2 частина квартири належить [PERSON]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2014 заборонено [PERSON] відчужувати, передавати в оренду, передавати в іпотеку належну [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Однак, відповідач зазначене рішення Печерського районного суду м. Києва не виконує і у теперішній час передає квартиру без дозволу позивача в оренду, що підтверджують копії оголошень оренди квартири [ADDRESS], які розміщені на сайтах, копія договору найму (оренди) нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Згідно довідок форми №3 від 12.02.2015 та 03.02.2017 ОСББ «ЖК «Віденській» в квартирі зареєстровані [PERSON], донька - [PERSON] [INFO], син [PERSON] - [PERSON] [INFO] Посилаючись на положення ст.ст. 319, 321, 358, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 92 Конституції України, ст. 155, 156 ЖК України, позивач просив визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши у користування позивачу, [PERSON] та сину - [PERSON] - ізольовану кімнату жилої площі розміром 19,2 кв.м., санвузол 2,8 кв.м, а відповідачам, [PERSON], [PERSON] ізольовану кімнату площею 18,3 кв.м. з балконом 1,7 кв.м., санвузол 5,3 кв.м., а кімнату площею 28 кв.м., підсобні приміщення: коридори площею 15,1; 5,1 кв.м, кухню площею 13,2 кв.м лоджію площею 1,5 кв.м. залишити в загальному користуванні та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. Представник позивача, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заперечень проти винесення заочного рішення не надійшло. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд визнав можливим слухати справу у відсутність відповідачів, на підставі наявних матеріалів про правовідносини сторін. Представник третьої особи в судове засідання не з'явся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав пояснення на позовну заяву та просив розглядати справу у його відсутність, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи, судом було визнано можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки не надійшло заперечень проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.2003, зареєстровано в БТІ м. Києва за реєстровим № 43730 від 25.11.2003. Друга 1/2 частина квартири належить [PERSON]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2014 заборонено [PERSON] відчужувати, передавати в оренду, передавати в іпотеку належну [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. (а.с.11-12) Відповідач зазначене рішення Печерського районного суду м. Києва не виконує та передає квартиру без дозволу позивача в оренду, що підтверджують копії оголошень оренди квартири [ADDRESS], які розміщені на сайтах, копія договору найму (оренди) нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. (а.с. 56-66) Згідно довідок форми №3 від 12.02.2015 та 03.02.2017 ОСББ «ЖК «Віденській» в квартирі зареєстровані [PERSON], донька - [PERSON] [INFO], син [PERSON] - [PERSON] [INFO] (а.с. 16, 77) Посилаючись на положення ст.ст. 319, 321, 358, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 92 Конституції України, ст. 155, 156 ЖК України, позивач просив визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши у користування позивачу, [PERSON] та сину - [PERSON] - ізольовану кімнату жилої площі розміром 19,2 кв.м., санвузол 2,8 кв.м, а відповідачам, [PERSON], [PERSON] ізольовану кімнату площею 18,3 кв.м. з балконом 1,7 кв.м., санвузол 5,3 кв.м., а кімнату площею 28 кв.м., підсобні приміщення: коридори площею 15,1; 5,1 кв.м, кухню площею 13,2 кв.м лоджію площею 1,5 кв.м. залишити в загальному користуванні та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS], з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. В разі, якщо поділ в натурі квартири є неможливим, суд може встановити конкретний порядок користування приміщеннями квартири за наявності позову про це. Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, завданого діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем надано доказів протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між протиправним діянням та вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шляхом визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] виділивши у користування позивачу, [PERSON] та сину - [PERSON] - ізольовану кімнату жилої площі розміром 19,2 кв.м., санвузол 2,8 кв.м, а відповідачам, [PERSON], [PERSON] ізольовану кімнату площею 18,3 кв.м. з балконом 1,7 кв.м., санвузол 5,3 кв.м., а кімнату площею 28 кв.м., підсобні приміщення: коридори площею 15,1; 5,1 кв.м, кухню площею 13,2 кв.м лоджію площею 1,5 кв.м. залишити в загальному користуванні та шляхом усунення перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS], з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином судовий підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved