Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач у червні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . В будинку також зареєстрована разом з позивачем з 18.07.2016 року [PERSON] , [INFO] . Позивач дав згоду на реєстрацію [PERSON] на прохання її батьків, які є його родичами. Однак відповідач ніколи не проживала та не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих її речей в будинку не має. На адресу позивача постійно надходять судові повістки на ім`я відповідача. На численні прохання позивача знятися з реєстрації [PERSON] не реагує, що створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженням його майном. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.06.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснила, що позивач є хрещеним батьком відповідача. Після навчання [PERSON] в місті Києві у вищому навчальному закладі, остання мала необхідність у реєстрації місця проживання. Оскільки у батьків та бабусі відповідача не було оформлене права власності на їх будинки у с.Ницаха, [PERSON] не могла зареєструватись з ними. Позивач як власник будинку дозволив тимчасово зареєструватись відповідачу за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] фактично у с.Ницаха після навчання не проживала. Оскільки відповідач має заборгованість за кредитами, позивачу та членам його родини постійно телефонують представники кредиторів, погрожують та вимагають погашення боргу відповідача, що пов`язано з тим, що [PERSON] зареєстрована у будинку [PERSON] . Відповідач прохання знятись з реєстрації ігнорує, що змусило позивача звернутись до суду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.09.2001 року (а.с.4, 5). Відповідач не є членом сім`ї позивача, з 16 липня 2016 року зі згоди останнього тимчасово була зареєстрована в будинку [ADDRESS] (а.с.5, 7, 18). Згідно з актом від 12.06.2020 відповідач фактично не проживає будинку [ADDRESS] Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що як жителі села Ницаха та як працівники сільської ради знають сторін у справі. Відповідач після навчання останні 4-5 років у не проживає на території села, за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] ніколи не проживала. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб`єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту. Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як: - пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою, не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Дії власника обумовлені його інтересом; - виключне панування особи над річчю, тобто таке панування, що унеможливлює втручання інших осіб, на яких покладено пасивний обов`язок утримання, від вчинення подібних дій; - абсолютність влади полягає в наданні власнику закріпленої правом можливості визначати, яким чином поводитися зі своєю річчю, коли та як реалізовувати свої правомочності по відношенню до неї. Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Тлумачення частини третьої статті 16 ЦК України свідчить, що, за загальним правилом, при наявності порушення цивільного права або інтересу не допускається відмова в їх захисті. Винятком, який дозволяє відмовити в захисті цивільного права або інтересу, є недотримання частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач. не є і не була членом сім`ї позивача, не проживає у спірному будинку, а факт їх реєстрації створює перешкоди позивачу у користуванні належним йому будинком, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь останнього слід стягнути судовий збір в сумі по 840,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved