Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позиція сторін у справі У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 28 грудня 2013 року між сторонами укладено три договори банківського вкладу. 16 січня 2020 року позивач направив відповідачу вимогу про розірвання вказаних договорів, яка вручена 20 січня 2020 року. Станом на дату звернення до суду із позовом, надана відповідь, відповідно до якої банк повідомив про неможливість розірвання договорів, у зв`язку із чим виникла необхідність у зверненні до суду за захистом порушених прав. У зв`язку із невиконанням вимоги позивача про дострокове розірвання договорів, з відповідача необхідно стягнути пеню у розмірі 3 % від суми договору відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на те, що внаслідок укладення 17 листопада 2014 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ ФК «ФІНІЛОН» договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договорами, які є предметом спору у справі, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей час не несе жодних зобов`язань за такими договорами, а ТОВ ФК «ФІНІЛОН» є новим боржником за договорами у відповідності до умов договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року. У зв`язку з тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є боржником за договорами банківських вкладів, то відсутні підстави для нарахування та стягнення з банку відсотків нарахованих позивачем за цими договорами. Оскільки вкладник звернувся з вимогою про розірвання договорів та повернення коштів у повному обсязі 16 січня 2020 року, то відсутні підстави для нарахування 3 % річних з 28 грудня 2013 року. Стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ не передбачено ні договором, ні законом, а відтак вказане свідчить про безпідставність вимог позивача. Крім того, оскільки вкладник звернувся з вимогою про розірвання договорів та повернення коштів у повному обсязі 16 січня 2020 року, то відсутні підстави для нарахування пені з 17 лютого 2019 року. Оскільки вкладник звернувся з вимогою про розірвання договорів та повернення коштів у повному обсязі 16 січня 2020 року, то відсутні підстави для нарахування інфляційних збитків з 28 грудня 2013 року. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач не надав своєї згоди на переведення боргу. Пункт 13 договорів вкладу передбачає своє застосування при фактичному поверненні вкладу, однак відповідачем не розірвано договори банківські вклади на ім`я [PERSON] та не повернуто грошові кошти за вкладами. Відповідачем також не підтверджено здійснення переводу коштів на інший рахунок. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 17 листопада 2014 року не несе зобов`язань за договорами банківського вкладу які є предметом спору, а ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» є новим боржником за даними договорами. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, а представник відповідача просив відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 28 грудня 2013 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір № SAMDNWFD0070048115400 Вклад «СТАНДАРТ», відповідно до умов якого позивачем внесено на депозитний рахунок 25 050, 00 дол. США, що підтверджується квитанцією від 28 грудня 2013 року № 24302302. На внесені грошові кошти нараховується 10 % річних відповідно до умов договору. 28 грудня 2013 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір № SAMDNWFD0070048115100 Вклад «СТАНДАРТ», відповідно до умов якого позивачем внесено на депозитний рахунок 25 050, 00 дол. США, що підтверджується квитанцією від 28 грудня 2013 року. На внесені грошові кошти нараховується 10 % річних відповідно до умов договору. 28 грудня 2013 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір № SAMDNWFD0070048114900 Вклад «СТАНДАРТ», відповідно до умов якого позивачем внесено на депозитний рахунок 80 000, 00 грн, що підтверджується квитанцією від 28 грудня 2013 року. На внесені грошові кошти нараховується 19 % річних відповідно до умов договору. 20 січня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримало вимогу [PERSON] про розірвання договорів банківського вкладу від 28 грудня 2013 року та повернення грошових коштів. Листом від 04 лютого 2020 року № 20.1.0.0.0/7-200121/2244 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило [PERSON] про неможливість виконання його вимог, оскільки звернення надійшло до банку у вигляді листа, відправленого поштовим зв`язком, банк не має можливості надати запитувану інформацію. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Першочергово суд враховує, що надані стороною позивача договори банківського вкладу та квитанції від 28 грудня 2013 року, оформлені відповідно до Інструкцій про касові операції в банках України та Інструкції про ведення касових операцій банками України, є належним підтвердженням укладення з відповідачем договору банківського вкладу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14. Відповідно до пункту 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. У пункті 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. Відповідно до пункту 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб, на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. У пункті 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі вимога) банк зобов`язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім`я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов`язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, а також застосовуючи правила частини другої статей 12, 43, 49 ЦПК України, не надало суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладалися зазначені договори банківського вкладу, не надходили грошові кошти до банку, а так само доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням тощо. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260, оскільки згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Як встановлено судом, на звернення [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів банк зобов`язання з повернення коштів не виконав. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні зобов`язання за договорами банківського вкладу від 28 грудня 2013 року № SAMDNWFD0070048115400 Вклад «СТАНДАРТ», SAMDNWFD0070048115100 Вклад «СТАНДАРТ», № SAMDNWFD0070048114900, факт укладення яких та внесення позивачем грошових коштів підтверджені належними доказами, термін дії договору не закінчився в силу автоматичної пролонгації відповідно до пункту 7 договору, що, в свою чергу, не спростовано стороною відповідача, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення тіла депозиту, відсотків за депозитом, а також пені. За договором банківського вкладу у національній валюті додатково стягненню підлягають інфляційні втрати. Необґрунтованими є доводи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що належним боржником перед [PERSON] є ТОВ «ФК «ФІНІЛОН», на яку банком було переведено борг згідно умов договору про переведення боргу від 17.11.2014 року, оскільки відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Матеріали справи згоди [PERSON] на заміну боржника АТ КБ «ПРИВАТБАНК на ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» не містять, в зв`язку із чим доводи банку про те, що вони не є стороною за договорами банківського вкладу, укладеними між ними та позивачем 28.12.2013, та не несуть перед нею відповідальності, є необґрунтованими та безпідставними. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, як недоведені та необґрунтовані.

Outcome: partial