Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернулась до суду із позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», [PERSON] , про зняття арештів та виключення відомостей про боржника з реєстру. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що постановою Печерського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ від 12.07.2019 р. виконавчий лист № 2-22/2011 від 22.12.2011 р. повернуто стягувачу. Згідно запису про обтяження № 3729176 (спеціальний розділ) від 07.12.2013р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арештовано все майно позивача. Також, зокрема, накладено арешти на рахунки Позивача IBAN: [NUMBER] (рахунок отримувача [NUMBER] ) та [NUMBER] (рахунок отримувача [NUMBER] ) у AT КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299); IB AN: [NUMBER] у AT «Райффайзен Банк Аваль». Відомості про позивача включені в Єдиний реєстр боржників. 14.11.2019 р. між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено Договір № 14/11-2019/1 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «АКБ «Київ» 14.11.2019 р. відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «ПАРІС» права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. В подальшому 20.12.2019 р. між ТОВ «ФК «ПАРІС» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги № 20/12/2019-3, за яким ТОВ «ФК «ПАРІС» 20.12.2019 р. відступив шляхом продажу [PERSON] права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема [PERSON] є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником [PERSON] 12.06.2020 р. новим кредитором позивача [PERSON] надіслано лист про звільнення (прощення боргу) позивача від обов`язків, передбачених Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. на загальну суму заборгованості 3 694 562,61 грн. На час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно немає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (повідомлений 30.07.2020), у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2011 р. у справі № 2-22/2011 (суддя Маценко Н. П.) у задоволенні первісного позову ПАТ «АКБ «Київ» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту відмовлено, зустрічний позов - задоволено. Визнано недійсним договір про надання кредиту за №52 від 10.04.2006 року, укладеним між акціонерним комерційним банком «Київ» та [PERSON] . Визнано недійсними додаткові угоди за №1 від 10.04.2007 року, за №2 від 09.04.2008 року, та за №3 від 06.02.2009 року до договору про надання кредиту за №52 від 10.04.2006 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.12.2011 р. по справі № 2-22/2011 скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2011 р. у справі № 2-22/2011. Ухвалено нове рішення, яким первісний позов ПАТ «АКБ «Київ» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту задоволено у повному обсязі, у зустрічному позові - відмовлено повністю. Видано виконавчий лист №2-22/2011 від 22.12.2011. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ Шиян О. В. від 26.11.2013 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Удавіцької Є. В. від 26.12.2016 виконавчий документ: виконавчий лист № 2-22/2011 виданий 22.12.2011 повернуто стягувачу. 04.01.2018 головним державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Диких О. О. відкрито виконавче провадження № 55461511 з виконання виконавчого документу: виконавчий лист № 2-22/2011 виданий 22.12.2011. Постановою головного державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Диких О. О. від 12.07.2019 виконавчий документ: виконавчий лист № 2-22/2011 виданий 22.12.2011 повернуто стягувачу на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 14.11.2019 р. між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено Договір № 14/11-2019/1 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «АКБ «Київ» 14.11.2019 р. відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «ПАРІС» права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. В подальшому 20.12.2019 р. між ТОВ «ФК «ПАРІС» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги № 20/12/2019-3, за яким ТОВ «ФК «ПАРІС» 20.12.2019 р. відступив шляхом продажу [PERSON] права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. 12.06.2020 р. новим кредитором позивача [PERSON] надіслано лист про звільнення (прощення боргу) позивача від обов`язків, передбачених Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. на загальну суму заборгованості 3 694 562, 61 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У частині першій статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої, пункту 3 частини другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13). Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. За змістом частин першої та п`ятої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Арешт майна (коштів) боржника застосовується виключно для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Під час розгляду справи судом встановлено, що зобов`язання [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 р. на загальну суму заборгованості 3 694 562, 61 грн припинилося внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором [PERSON] , а відтак подальший арешт майна боржника у виконавчому провадженні є недоцільним, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved