Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння, а тому шлюб між сторонами спору розірвано. В період шлюбу було набуто майно. Позивач вказує, що за час шлюбу нажито грошові кошти в сумі 40600 грн., які знаходяться на банківських рахунках зареєстрованих на ім'я [PERSON] поділити, які в досудовому порядку відповідач відмовляється, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Кошти в сумі 25600 грн., - знаходились на рахунках відповідача в ПАТ КБ «Приватбанку» та 15000 грн., які були внесені ним за договором страхування з ПрАТ «МеtLifе». Позивач в заяві від 19.11.2018р. зменшив позовні вимоги та просив суд у звязку з витребовуваними документами визнати кошти в сумі 17973, 00 грн. внесені [PERSON] за заявою про страхування життя №94341763 - поліс № 100262439 , № 94476247 - поліс, № 100309921, № 94476248 - поліс № 100309922 до ПрАТ ««МеtLifе». в період з 31.08. 2012 року по 22.09.2017 року - спільно нажитими коштами за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON]. Поділити кошти в сумі 17973, 00 грн., виділивши [PERSON] на праві власності кошти в сумі 8986 грн.50 коп. та [PERSON] на праві власності кошти в сумі 8986 грн.50 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 8986 грн.50 коп.., що становлять 1/2 частину спільно нажитого майна. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав відповідно до заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач проти визнання позову заперечував, позов вважає передчасним. Ухвалою суду від 14.03.2019р. частину позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна про поділ коштів в сумі 25 600, які знаходились на рахунках [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанку» а саме №26307613987001 в розмірі 23000 грн, №26302613751715 в розмірі 2000 грн № 26301614294261 в розмірі 600 грн залишено без розгляду. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2017р. розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 31.08.2012р. ( а.с.7) Судом встановлено, що [PERSON] за заявою про страхування життя №94341763 - поліс № 100262439 , № 94476247 - поліс, № 100309921, № 94476248 - поліс № 100309922 до ПрАТ «Меtlife» в період з 31.08.2012 року по 22.09.2017 року сплачено кошти в сумі 17973,00 грн. ( а.с. 136-148 ) ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав. ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч. 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ майна в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. ч.2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеною з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. ч. 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Визначаючись щодо вимог позову суд враховує, що п. 24 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14 ). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Суд враховує, що в судовому засіданні представник позивача підтвердила, що коштів, як відшкодування за договором страхування життя сторони не отримували. Суд бере до уваги, що в даному позові позивач просить суд поділити кошти, що сплачені за договором страхування, а не страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, відтак суд дану вимогу вважає передчасною. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи визнання позивачем- відповідачем та відповідачем позивачем позову суд вважає в задоволенні Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене вище та

Outcome: dismissed