Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогами про стягнення грошового вкладу та нарахованих процентів. Мотивуючи свої вимоги, Позивач посилається на те, що 06 травня 2014 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/24/179025, відповідно до умов якого Відповідач отримав у [PERSON] в якості депозиту кошти в сумі 1300 Доларів США. Строк дії договору становив 10 дні зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 5,5% річних. При цьому згідно з умовами договору Позивач мав право поповнювати вклад, а після закінчення строку дії договору вкладу за відсутності заяви вкладника про повернення коштів, дія договору автоматичного пролонговувалась із збільшенням відсоткової ставки на 0,1% щоразу. Під час дії договору вкладу, як вказує Позивач, ним кількома платежами було поповнено суму вкладу до 15331 доларів США Позивач зазначає, що 17 липня 2014 року він звернувся до банку із заявою про відмову від подальшої пролонгації договору та повернення вкладу з нарахованими відсотками. Не зважаючи на закінчення строку дії договору, як заявляє Позивач, сума вкладу в розмірі 15331 долару США та нараховані відсотки в сумі 115,83 доларів США Відповідачем йому не повернута, у зв'язку з цим Позивач просить стягнути суму заборгованості з Відповідача у примусовому порядку. Представник Позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 06 травня 2014 року між Позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено Договір строкового банківського вкладу №2630/24/179025, відповідно до умов якого Відповідач отримав у [PERSON] в якості депозиту кошти у сумі 1300 доларів США під 5,5% річних на 10 днів. Згідно з п.1.3 Договору якщо Вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії Договору, то Договір вважається продовженим на новий термін на умовах цього договору. Встановлено, що Договір строкового банківського вкладу №2630/24/179025 неодноразово автоматично продовжував свою дію з відповідним збільшенням процентної ставки, а Позивач протягом дії договору поступово збільшував розмір вкладу до 15331 доларів США. 17 липня 2014 року Позивач подав заву про повернення вкладу в повному обсязі в розмірі 15331 доларів США з нарахованими відсотками в сумі 115,83 доларів США. В порушення умов депозитного Договору №2630/24/179025 Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, по закінченню дії договору 15 липня 2014 року на вимогу Позивача суму вкладу в розмірі 15331 долар США та нараховані проценти в розмірі 115,83 доларів США не повернув. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 15446,83 доларів США, що станом на день ухвалення рішення є еквівалентним 215570,89 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Враховуючи, що у добровільному порядку ПАТ «Міський комерційний банк» відмовляється від взятих на себе зобов'язань з повернення коштів, вимоги про захист порушеного права шляхом примусового їх стягнення є обґрунтованими, а тому суд вважає можливим їх задовольнити. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 1336,21 гривень.

Outcome: approved