Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідача було зараховано до аспірантури Харківського університету ім. В.Н. Каразіна на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю №10.01.04 - література зарубіжних країн по 14.11.2016 року. Університет виконав свої зобов'язання щодо наукової підготовки відповідача та виплати йому стипендії. Наказом від 18 грудня 2014 року відповідача було відраховано з аспірантури з відривом від виробництва за власним бажанням з 30 грудня 2014 року. Однак на момент відрахування аспірантом не було виконано індивідуальний план роботи, тому вона зобов'язана відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 19 243,19 грн. В добровільному порядку відповідач кошти не сплатила. Тому просить стягнути з неї вказану суму боргу та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представники проти позову заперечили. Представник третьої особи підтримує позов. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Прокудіної Н.Г. від 25 вересня 2017 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду на 20 листопада 2017 року. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 9 листопада 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, призначено на 5 грудня 2017 року. Протокольною ухвалою головуючого судді від 5 грудня 2017 року розгляд відкладено до 10 січня 2018 року за клопотанням представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що наказом Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна від 8 листопада 2013 року №0302-3/588 [PERSON] було зараховано до аспірантури Харківського університету ім. В.Н. Каразіна на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю №10.01.04 - література зарубіжних країн по 14 листопада 2016 року, що підтверджується витягом з наказу (а. с. 10). 26 листопада 2013 року між сторонами була укладена угода №0302-090 на три роки з 26 листопада 2013 року по 15 листопада 2016 року (а.с.11). Відповідно до особистої заяви [PERSON] від 23 січня 2014 року (а.с.12) згідно наказу Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна №0302-3/065 від 4 лютого 2014 року було надано академічну відпустку з 1 лютого 2014 року по 25 червня 2014 року у зв'язку з отриманням гранту на навчання в коледжі Європи у Натоліні (Варшава) (а.с.13). За заявою [PERSON] від 18 червня 2014 року (а.с.14), наказом Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна №0302-3/680 355 від 04 липня 2014 року відповідача було допущено до навчання в аспірантурі з відривом від виробництва після закінчення академічної відпустки. Термін закінчення аспірантури - 9.04.2017 року (а. с. 15). Протоколом №2 засідання кафедри історії зарубіжної літератури і класичної філології від 25 вересня 2014 року, станом на 25 вересня 2014 року індивідуальний план роботи аспірантки [PERSON] визнано не виконаним (а.с.80-81). 18 грудня 2014 року відповідач звернулася з письмовою заявою про відрахування її з аспірантури з 30 грудня 2014 року за власним бажанням (а.с.22). Наказом Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна №0302-3/680 від 18 грудня 2014 року [PERSON] відраховано з аспірантури 30 грудня 2014 року за власним бажанням (а. с. 23). Згідно довідки №0103-1998 [PERSON] за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2014 року виплачена стипендія в розмірі 19243 грн. 19 коп. (а. с. 24). 13 квітня 2017 року університет відправив лист відповідачу про відшкодування вказаної суми (а.с.25). Як вбачається з акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна №03-11/04 під час проведення в університеті ревізії фінансово-господарської діяльності за період з 1 березня 2014 року по 31 грудня 2016 року було встановлено, що відрахування аспіранта [PERSON] призвело до недоотримання коштів державним бюджетом на загальну суму 19243,19 грн. (а. с. 26-33). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ від 01.03.199 року № 309згідно якого аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Однак, як вищезазначеним Положенням, так і угодою, укладеною між сторонами не передбачено відшкодування вартості навчання в разі звільнення аспіранта за власним бажанням. В даному ж випадку відповідач була відрахована з університету за власним бажанням. Доводи представників позивача та 3-ї особи щодо не виконання відповідачем індивідуального плану роботи без поважних причин не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки як вже було зазначено, обов»язок аспіранта по відшкодуванню вартості навчання виникає лише у випадках, чітко визначених у Положенні про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів та угоді, укладеній між сторонами і цими документами не передбачене відшкодування витрат на навчання у випадку не виконання індивідуального плану роботи без поважних причин. Таке відшкодування можливе у випадках відрахування аспіранта з причин не виконання індивідуального плану роботи без поважних причин. В даній справі відповідач була відрахована з інших причин. Посилання позивача на вимоги ст. 629 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки угода, укладена між сторонами, не передбачає обов»язку аспіранта відшкодовувати вартість навчання при відрахуванні з навчання за власним бажанням. Посилання на п.2.1,2.3 угоди взагалі є недоречними, оскільки угода, укладена між сторонами, не містить таких пунктів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, а тому в задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed