Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Щедре поле» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Драбівська», [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна, в якому просило суд визнати недійсним договір оренди землі від 01.09.2015 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Драбівська» на земельну ділянку 2,2981 га, кадастровий номер: [NUMBER], право оренди землі за яким зареєстровано приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. за номером 11150946 від 12.09.2016 року; скасувати рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 24378789 від 12.09.2015 року; скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер: [NUMBER]), яке зареєстроване приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. за номером 11150946 на підставі договору оренди землі від 01.09.2015 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Драбівська»; стягнути з відповідачів на користь позивача ТОВ «Щедре Поле» сплачений судовий збір та сплачені витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2009 року ТОВ «Щедре Поле» уклало договір оренди землі з [PERSON], за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2981 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Термін дії вищезазначеного договору складає 7 років з дня проведення його державної реєстрації, тобто до 17.11.2016 року. Вказаний договір був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.11.2009 року за № 040978100037. 29 грудня 2015 року між ТОВ «Щедре Поле» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2009 року, реєстраційний номер 040978100037 від 17.11.2009 року, згідно якої сторони встановили строк дії угоди до 31.12.2025 року та збільшили розмір орендної плати до 7% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. В той же час, 01 вересня 2015 року, до закінчення строку дії договору оренди землі між ТОВ «Щедре Поле» та [PERSON], між ТОВ «Агрофірма «Драбівська» та [PERSON] був укладений договір оренди землі тієї ж земельної ділянки терміном дії 7 років до 17.11.2023 року, право оренди землі за яким зареєстровано приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. за номером 11150946 від 12.09.2016 року. В судовому засіданні представник позивача - ТОВ «Щедре Поле» - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача - ТОВ «Агрофірма «Драбівська» - в судове засідання не з'явився. Повідомити його про дату, час та місце проведення розгляду справи не представилось можливим у зв'язку з тим, що за місцем реєстрації ТОВ «Агрофірма «Драбівська» не знаходиться. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В., будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому просила суд розгляд справи провести у її відсутності. Суд, вислухавши доводи представника позивача - ТОВ «Щедре Поле» - [PERSON], заслухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24 грудня 2003 року, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2981 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. 01 жовтня 2009 року між ТОВ «Щедре Поле» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2981 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Термін дії вищезазначеного договору складає 7 років з дня проведення його державної реєстрації, тобто до 17.11.2016 року. Вказаний договір був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.11.2009 року за № 040978100037. 29 грудня 2015 року між ТОВ «Щедре Поле» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 01.10.2009 року, реєстраційний номер 040978100037 від 17.11.2009 року, згідно якої сторони встановили строк дії угоди до 31.12.2025 року та збільшили розмір орендної плати до 7% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. В той же час, 01 вересня 2015 року, до закінчення строку дії договору оренди землі між ТОВ «Щедре Поле» та [PERSON], між ТОВ «Агрофірма «Драбівська» та [PERSON] був укладений договір оренди землі № 52 тієї ж земельної ділянки терміном дії 7 років, до 17.11.2023 року, право оренди землі за яким зареєстровано приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. за номером 11150946 від 12.09.2016 року. Ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року у справі № 6-162ц13, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. На даний час договір оренди землі, укладений між ТОВ «Щедре Поле» і [PERSON], не змінений, не розірваний, не визнаний недійсним, тобто є чинним і обов'язковим до виконання обома сторонами. На підставі вказаного договору відповідач отримував орендну плату за користування земельною ділянкою від орендаря ТОВ «Щедре Поле». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, оскільки станом на 01 вересня 2015 року між ТОВ «Щедре Поле» та відповідачем [PERSON] існував чинний договір оренди земельної ділянки, відповідач не мав права укладати договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Драбівська», чим порушив права первісного орендаря - ТОВ «Щедре Поле», які підлягають захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підстав п. 2 частини другої статті 16 ЦК України. Щодо позовних вимог про скасування рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 24378789 від 12.09.2015 року та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер: [NUMBER]), яке зареєстроване приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. за номером 11150946 на підставі договору оренди землі від 01.09.2015 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Драбівська», суд виходить із такого. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Заінтересована особа не позбавлена можливості звернутися до відповідних органів у порядку, передбаченому чинним законодавством, щодо припинення прав оренди земельної ділянки, або скасування державної реєстрації. Проте, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. не була залучена до участі у справі, як відповідач, а була як третя особа. Такий процесуальний статус унеможливлює прийняти рішення про зобов'язання приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицьку Р.В. скасувати своє рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 24378789 від 12.09.2015 року та скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер: [NUMBER]), на підставі договору оренди землі від 01.09.2015 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Драбівська». Суд також вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача ТОВ «Щедре Поле» сплачених витрат на правову допомогу не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 88 ЦПК визначено правила розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, у частині першій цієї статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Щедре поле» дорученням від 19 лютого 2016 року уповноважило гр. [PERSON] представляти його інтереси в усіх судових органах з усіма правами, наданими законом позивачу. В попередньому судовому засіданні 12 квітня 2016 року гр. [PERSON] був допущений до участі у справі як представник позивача ТОВ «Щедре поле». Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК Україниправову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Заяв від позивача ТОВ «Щедре поле» про допуск гр. [PERSON] як особу, що надає правову допомогу особі, яка бере участь у справі - не надходило, а тому це питання в судовому засіданні не вирішувалося. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляд справ у суді першої інстанції»особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК України.

Outcome: approved