Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 48904,51 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 21.07.2014 року між ПАТ «Неос Банк», яке, в свою чергу, відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 17.04.2014 року (протокол №49) виступає правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», яке відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 28.04.2010 року (протокол №41) є правонаступником ВАТ «Банк Кіпру», яке відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 19.11.2008 року (протокол №39) виступає правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк» (клієнт), та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора перейшли всі пов'язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора - ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №21/06 від 09.03.2006 року, позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору Акціонерний банк «АвтоЗАЗбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 100000,00 гривень, а останній зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору №21/06 від 09.03.2006 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У ході судового розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, а саме: зменшено розмір заборгованості за кредитним договором до 20904,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник, повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, відповідач надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.03.2006 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №21/06, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 100000,00 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути наданий йому кредит не пізніше 07.03.2011 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.6-8). Відповідно до п.2.2.6 кредитного договору №21/06 від 09.03.2006 року позичальник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 19% річних за строковий кредит та 24% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Розрахунковий період по нарахуванню процентів: з 09.03.2006 року по 20.03.2006 року включно, 30 (31) день з 21 числа минулого по 20 число поточного місяця із розрахунку 365 (366) днів у році, та з 21.02.2011 року по 06.03.2011 року включно. Проценти за кредит позичальник сплачує щомісячно до 26 числа та по закінченні строку дії договору шляхом внесення готівки до каси банку або перерахування коштів на рахунок у безготівковій формі. Крім того, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячно до 26 числа та по закінченні строку дії договору, комісійні за ведення позичкового рахунку шляхом перерахування коштів на рахунок банку. Комісійні позичальник сплачує з розрахунку 0,17% від середньоденних залишків на позичковому рахунку за місяць з урахуванням кількості днів у розрахунковому періоді. Розрахунковий період по нарахуванню комісійних - з 21 числа минулого місяця по 20 число поточного місяця. Згідно п.2.2.7 кредитного договору №21/06 від 09.03.2006 року за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом сплачувати банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. 24.03.2006 року та 12.04.2007 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено додаткові угоди №1 та №2 відповідно до кредитного договору №21/06 від 09.03.2006 року (а.с.9, 10). 21.07.2014 року між ПАТ «Неос Банк» (а.с.33-35), яке, в свою чергу, відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 17.04.2014 року (протокол №49) виступає правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», яке відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 28.04.2010 року (протокол №41) є правонаступником ВАТ «Банк Кіпру», яке відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 19.11.2008 року (протокол №39) виступає правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк» (клієнт), та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено договір факторингу (а.с.20-25). Відповідно до п.п.2.1, 2.2. договору факторингу від 21.07.2014 року банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та сплачує клієнту грошові кошти в розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому договором. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нараховувати проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенні до боржників у разі невиконання ними зобов'язань за кредитним договором по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання договору, але настане в майбутньому. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Відповідно до cт.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до листа вих.№400181 від 25.07.2014 року, відповідача було повідомлено про відступлення права грошової вимоги (а.с.29-30, 32). Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №21/06 від 09.03.2006 року, позичальником згідно якого є [PERSON] При цьому, [PERSON] вимоги кредитного договору №21/06 від 09.03.2006 рокуне виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 21.12.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №21/06 від 09.03.2006 рокув сумі 48904,51 гривень, а саме: 38493,73гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 9332,14гривень - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 327,20 гривень - сума заборгованості за комісією, 751,44 гривень - пеня за один рік (а.с.16). У зв'язку з тим, що на час прийняття рішення судом відповідач частково здійснив погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.80), позивачем було уточнено позовні вимоги та зменшено розмір заборгованості до 20904,00 гривень. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №21/06від 09.03.2006 рокуАкціонерний банк «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 100000,00 гривень. Однак останній порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, несплачених відсотках, комісії, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі, у межах уточнених позовних вимог. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав уточнений позов, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача у межах позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved