Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач ставить питання про визнання за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 20.03.2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємицею за заповітом після померлого [PERSON], після смерті якого вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце сповіщена належним чином. Від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, підтримання позову. Від третьої особи [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Представники Глухівської районної державної нотаріальної контори та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції в судове засідання не зявилися. Зарічний відділ державної виконавчої служби Сумського МУЮ надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, дослідивши матеріали інвентаризаційної та цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 20 березня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,06 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю та витягу з технічної документації та квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] (а.с. 81-82). Син спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадщини, що підтверджується копіями заяв (а.с. 79). Спадщину на земельну ділянку прийняла донька спадкодавця [PERSON] (а.с. 78), яка постійно на час смерті спадкодавця проживала разом з померлим (а.с.81). За життя спадкодавцем був складений заповіт, згідно якого належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], він заповів [PERSON] (а.с. 80). Остання є внучкою спадкодавця [PERSON], щодоводиться наступними доказами. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є [PERSON] (а.с. 160), який в свою чергу є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 161). Згідно відмітки в паспорті [PERSON] з 21 липня 2004 року була зареєстрована в спірній квартирі (а.с. 8). На момент смерті позивач [PERSON] була неповнолітньою, їй було 14 років, що підтверджується копією паспорту (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини з дотриманням вимог, встановлених законодавством. Ні від позивача, а ні від її імені батьками заяв відносно відмови від спадщини не подавалось. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 04 лютого 2016 року позивач звернулася до Глухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач є особою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Однак постановою від 04 лютого 2016 року в видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав на нерухоме майно відомості щодо спірної квартири відсутні (а.с. 150) Згідно договору купівлі-продажу, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №44359 квартира [ADDRESS] була придбана 08 лютого 2002 року [PERSON], та в подальшому подарована [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири. Саме на підставі вказаних договорів проводилася подальша реєстрація квартири [ADDRESS]. Разом з цим дані документи підтверджують належність на праві власності померлому [PERSON] спірної квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Отже позивач по справі, як спадкоємиця за заповітом, має право на спірну квартиру. Однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості оформити спадщину в установленому законом порядку. Іншого порядку визнати за позивачем права власності на спірний житловий будинок чинним законодавством не передбачено. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved