Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий альянс «Хлібороб» про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2016 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 0,8187 га, що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно вказаного договору річна орендна плата вноситься орендарем в розмірі 6,0% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 1296,91 грн., не пізніше 31 грудня кожного звітного року. Договір укладено строком до 31.12.2023 року. Проте відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2016, 2017 та 2018 роках та відповідно нехтує терміном сплати орендної плати зазначеним у п. 11 договорах. Враховуючи вищенаведене просив розірвати вказаний договір оренди землі. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв до суду не подавав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача - ТзОВ «Зерновий альянс «Хлібороб», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 1 ст. 223 та частини 1 ст. 280 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на те, що представник позивача не заперечив проти винесення заочного рішення, з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу 02.11.2018 року про проведення судового розгляду на підставі на підставі наявних у ній даних та доказів і постановлення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,8187 га, розташована в с. Надорожна, ур. «Млаки», Тлумацького району, Івано-Франківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 9). 18.02.2016 року між [PERSON] (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий альянс «Хлібороб» (орендар) був укладений договір оренди землі б/н, а саме земельної ділянки площею 0,8187 га (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4-7). Згідно п. 1 договору оренди землі орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку. Відповідно до п. 8 вказаного договору він укладений до 31.12.2023 року. Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 8) до Державного реєстру внесено відомості про державну реєстрацію прав оренди вищевказаної земельної ділянки. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.02.2016 року, що є Додатком № 1 до договору оренди землі, орендодавець [PERSON] здав, а орендар ТОВ «Зерновий альянс «Хлібороб» прийняв земельну ділянку: загальною площею 0,8187 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка перебувала в задовільному стані (а.с. 6). Також стосовно вищевказаної земельної ділянки сторонами було погоджено межі земельної ділянки, про що складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) переданої в оренду ТОВ «Зерновий альянс «Хлібороб» (Додаток № 2 до договору оренди землі, а.с. 7). Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ст. 6 даного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 21 цього закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Пунктом 9 договору оренди землі передбачено, що річна орендна плата вноситься орендарем в розмірі 6,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1296, 91 грн., з якої підлягає утримання до бюджету сума податків та зборів згідно з діючим законодавством. Згідно п. 11 договорів оренди землі орендна плата сплачується щорічно не пізніше 31 грудня кожного звітного року. Всупереч умовам зазначеного договору оренди землі відповідач не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою та по даний час обов'язку щодо сплати орендної плати відповідач не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до довідки Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області від 02.11.2018 року ТОВ «Зерновий альянс «Хлібороб» (відповідач) орендовані земельні ділянки, які знаходяться за межами населеного пункту в адміністративних межах Надорожнянської сільської ради протягом 2015-2018 років не обробляв та не провів виплату орендної плати. Статтею 651 ЦК України, встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритетне значення перед іншими законами у застосуванні даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У відповідності з вимогами ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Згідно вимог п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з урахуванням доведеності обставини щодо несплати відповідачем орендної плати за користування земельними ділянками, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає, що позов слід задовольнити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 146цс12. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати понесені ним по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. ст. 141, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved