Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути із них солідарно заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2008 року № 1901/0708/88-184 в розмірі 14488.32 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові, просить стягнути із відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2008 року № 1901/0708/88-184 у розмірі 14488.32 доларів США, з яких 13840.16 доларів США - заборгованість за кредитом, 648.11 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, а також судові витрати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позову не визнав, суду пояснив, що спір про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року № 1901/0708/88-184 у 2015 році вирішувався Теребовлянським районним судом Тернопільської області, який стягнув із [PERSON], [PERSON] солідарно в користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 283535.39 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 272591.04 грн. - заборгованість за кредитом, 9665.15 грн. заборгованість за відсотками, 1279.20 грн. - заборгованість за пенею. Оскільки вказаним рішенням суду було розстрочено його виконання частинами до 20 січня 2017 року, тобто до повного погашення заборгованості, відповідачі станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом судове рішення виконали повністю, тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та невизнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 24 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступниками якого були ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/0708/88-184, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.9 % річних із терміном його повернення до 24 липня 2018 року. Відповідно п.5.1.1 вказаного договору позичальник зобов»язався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в порядку і терміни, передбачені графіком погашення заборгованості, який зазначено у Додатку № 1 і є невід»ємною частиною договору. Судом також встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступниками якого були ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» 24 липня 2008 року укладено договір поруки, відповідно до п.2,3 яких поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, пені, комісій та інших платежів. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року із [PERSON], [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 283535.39 грн., з яких: 272591.04 грн. - заборгованість за кредитом, 9665.15 грн. заборгованість за відсотками, 1279.20 грн. заборгованість за пенею. Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що судом стягнуто із позичальника та поручителя в користь кредитора заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 16 вересня 2014 року. Цим же рішенням розстрочено його виконання шляхом оплати щоквартально рівними частинами боргу в сумі 283525.39 грн., а саме в такі строки: 20 жовтня 2015 року 50000 грн., 20 січня 2016 року 50000 грн., 20 квітня 2016 року - 50000 грн. 20 липня 2016 року - 50000 грн., 20 жовтня 2016 року - 50000 грн. 20 січня 2017 року 33535 грн. 39 коп. до повного погашення заборгованості. Як вбачається із письмової інформації від 15 лютого 2017 року, долученої представником відповідача [PERSON] [PERSON] до справи, 11 січня 2017 року [PERSON] повністю виконано судове рішення, що підтверджується копіями квитанцій ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Загальна сума повернутих кредитору коштів складає 303535.39 грн. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що сума заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року № 1901/0708/88-184, яка складається із 13840.16 доларів США тіла кредиту, виникла за рахунок курсової різниці іноземної валюти (долару США) по відношенню до національної валюти України. Також вказав, що сума відсотків за користування кредитом у розмірі 648.11 доларів США виникла за період з 1 січня 2015 року по 1 січня 2017 року за рахунок часткової недоплати позичальником відсотків за користування кредитними коштами після ухвалення судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року із [PERSON], [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнуто солідарно 272591.04 грн. заборгованості за кредитом (тіла кредиту), суд вважає, що підстав для повторного стягнення із них 13840.16 доларів США заборгованості за кредитом (тіла кредиту) немає, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В той же час суд вважає, що після ухвалення вказаного судового рішення позичальник продовжував користуватися кредитними коштами, у зв»язку із чим йому нараховувались відсотки за користування ними. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 22 травня 2017 року заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 648.11 доларів США. Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК. Аналогічна правова позиція щодо нарахування процентів за користування кредитом після прийняття судом рішення викладена у постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року (справа № 6-79 цс 14), від 21 вересня 2016 року (справа № 6-1252/цс), від 9 серпня 2017 року (справа № 6-2322/цс 16). 15 червня 2017 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] надіслано повідомлення про необхідність погашення заборгованості, яка виникла у [PERSON] за кредитним договором від 24 липня 2008 року, однак ні [PERSON], та [PERSON], заборгованості за вказаним договором не погасили. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, враховуючи зазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що із відповідачів підлягає стягненню солідарно в користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка складає 648.11 доларів США. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для стягнення із відповідачів кредитної заборгованості, який просить застосувати представник відповідача та у зв»язку із цим відмовити у позові, оскільки як встановлено у судовому засіданні заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 648.11 доларів США виникла за період з 1 січня 2015 року по 1 січня 2017 року, строк виконання зобов»язань за кредитним договором визначений до 24 липня 2018 року, а позивач звернувся до суду із позовом у липні 2017 року, тобто у межах строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] порушені права публічного акціонерного товариства комерційний банк «Альфа-Банк», які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-банк».

Outcome: partial