Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення надміру нараховану суму житлової субсидії у розмірі 1656 грн. 22 коп. Позов обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] перебував на обліку в УСЗН ММР ЗО з червня 2019 року, як отримувач житлової субсидії, відповідно до поданої заяви 26.06.2019. При заповнені декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії відповідач повідомив про склад зареєстрованих осіб, а також, що ним особисто та членами домогосподарства не було, в тому числі, набуте право власності в іншій законний спосіб, що перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії. Відповідачу було розраховано та призначено житлову субсидію із розрахунку трьох осіб(заявник, його дружина, донька) з 01.06.2019 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 30.04.2020 у наступних розмірах: червень 2019 року 427 грн. 03 коп., липень 2019 року 414 грн. 13 коп., серпень 2019 року 409 грн. 12 коп., вересень 2019 року 405 грн. 94 коп., з жовтня 2019 року по січень 2020 року - 0 грн. Проте, позивачем встановлено, що членом господарства дружиною відповідача, 17 квітня 2019 року було набуте право власності на квартиру іншим законним способом протягом 12 місяців перед зверненням, що перевищує 50 тисяч гривень. 30 січня 2020 року на адресу відповідача [PERSON] було скеровано повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в сумі 1656 грн. 22 коп., проте заходів щодо повернення коштів до бюджету [PERSON] не здійснив. Позивач вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за недостовірність відомостей про майновий стан члена домогосподарства, наданих органу, який приймає рішення про надання житлової субсидії. Просить стягнути з [PERSON] на користь бюджету розмір надмірно виплаченої субсидії у сумі 1656,22 грн. В судовому засіданні представник позивача УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області Мальцева О.М. позовні вимоги підтримала та на задоволенні їх наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що він подарував частину своєї квартири дружині, вона йому коштів за частину квартири не сплачувала, а тому підстави для повернення нарахованої суми субсидії відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до вимог\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.6\~ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно до норм\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Частини 1 та 2\~ст. 15 ЦК України\~закріплюють право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Судом встановлено, що\~26 червня 2019 року відповідач [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.6). Разом з заявою, [PERSON] подав\~декларацію про доходи\~і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.7). У поданій\~декларації про\~доходи [PERSON] , вказуючи відомості щодо осіб, які зареєстровані в квартирі, зазначив окрім себе, свою дружину [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . У розділі V «Інформація про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в іншій законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» декларації відповідач вказав - «ні». На підставі поданих відповідачем вищевказаних документів йому була призначена субсидія, з 01.06.2019 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 30.04.2020 у наступних розмірах: червень 2019 року 427 грн. 03 коп., липень 2019 року 414 грн. 13 коп., серпень 2019 року 409 грн. 12 коп., вересень 2019 року 405 грн. 94 коп., з жовтня 2019 року по січень 2020 року - 0 грн. (а.с.8-15) . Відповідно до договору дарування частки квартири від 17 квітня 2019 року, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у власність дарунок Ѕ частку квартири [ADDRESS] (а.с.18-19). 30 січня 2020 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було скеровано повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в сумі 1656 грн. 22 коп., з посиланням на те, що на підставі висновку проведеної перевірки УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області, виявлено зайво нараховану та виплачено вказану вище суму субсидії, яка виникла внаслідок подання ним недостовірних відомостей. (а.с.21). Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку не повернув суму надміру отриманих коштів державної допомоги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотиви суду та застосовані норми права. Частиною першою\~ст. 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.п. 4 п. 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, Житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: будь хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , 26.06.2019 при складанні декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за визначенням житлової субсидії, не вказав відомості про майно члена сім`ї, а саме про Ѕ частку квартири [ADDRESS] , право власності на яку, 17.04.2019, було зареєстровано на його дружину [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири від 14.04.2019 №611. Такі дії відповідача [PERSON] , на думку позивача, згідно пункту 49 Положення в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, є підставою для його притягнення до цивільної відповідальності у вигляді примусового стягнення надмірно перерахованої (виплаченої) житлової субсидії. Разом з тим, до підпункту 4 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджених Постановою КМУ від 21.10.1995 №848, Постановою КМУ №1282 від 16.12.2020 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, були внесені зміни, та вказаний підпункт викладений в наступній редакції: житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у\~пункті 10\~цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень. Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. \~ \~ \~ \~Частиною 2 статті 5 Цивільного кодексу України встановлено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 є актом цивільного законодавства в силу ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. \~ \~ \~ \~Цивільне правопорушення це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства, або умови договору, і з якою договір або закон пов`язує виникнення цивільно правової відповідальності. Таким чином, оскільки на момент складення відповідачем [PERSON] декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за визначенням житлової субсидії, не внесення особою до декларації відомостей про отримання членом сім`ї протягом останніх 12 місяців нерухомого майна, вартість якого перевищує 50 тис. гривень, в дар, впливало, або могло вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії, таке діяння являлось цивільним правопорушенням, що в свою чергу, у відповідності до п.49 Положення в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, на який посилається позивач, було підставою для несення винною особою цивільної відповідальності. Натомість, на час розгляду даної справи та ухвалення рішення, не внесення особою таких відомостей до декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за визначенням житлової субсидії, не впливає, та не може вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії, та відповідно, вже не є цивільним правопорушенням що тягне цивільну відповідальність. Отже, в силу ст. 58 Конституції України та ст. 5 Цивільного кодексу України, Постанова КМУ №1282 від 16.12.2020 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, має зворотну силу, оскільки нею скасовано цивільну відповідальність особи, за невнесення до декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за визначенням житлової субсидії, відомостей про набуття членом сім`ї особи із складу домогосподарства, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, іншим законним способом, а ніж купівля, права власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку. Таким чином, при вирішенні даної справи, підлягає застосуванню Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 №848 в редакції Постанови КМУ №1282 від 16.12.2020 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі Положення 1282). Оскільки, відповідно Положення 1282, не є підставою для не призначення житлової субсидії, набуття будь ким із складу домогосподарства або членом сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, права власності на квартиру (будинок), іншим, а ніж купівля, законним способом, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги за позовом Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених бюджетних коштів такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed