Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2014 року між ним та відповідачем укладено договір про виготовлення поставку та монтаж метало-пластикових конструкцій в будинку позивача за адресою м. Київ, вул. Садова, 61, а саме: віконно-дверні конструкції, зимовий сад та обшивка колон. Базова сума робіт за договором складає 89\~000 грн. та 12\~000 доларів США. На виконання умов договору позивачем передано відповідачу в якості передплати кошти в загальній сумі 65\~000 грн. та 8\~400 доларів США. Умовами цього договору передбачена пеня за несвоєчасне виконання його умов в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення зобовязання, від вартості не встановлених виробів. Ці роботи відповідач, незважаючи на неодноразові звернення з вимогами виконати умови договору, не виконав та гроші позивачеві не повернув. Такими діями відповідача позивачеві завдана матеріальна шкода в сумі внесених в якості передплати коштів. Просив стягнути на свою користь з відповідача загальну суму заборгованості 673\~829,05 грн., що складається з: збитків в розмірі внесеної передплати 263 648,44 грн., пені в сумі 251\~533,62 грн., трьох відсотків річних за користування коштами в розмірі 11\~304,79 грн., інфляційних витрат в сумі 127\~342,2 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 20\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, пояснили, що на даний час роботи за договором не виконані з вини відповідача, кошти, передані йому в якості передплати, не повернуті. Такими діями позивачу як споживачу робіт (послуг) завдана моральна шкода. Пояснив також, що договір на даний час не розірваний. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, пояснили, що договір про виконання робіт є чинним, а прострочення виконання зобовязань має місце з вини позивача, оскільки ним неодноразово усно змінювалися умови договору, крім того, він не допускає працівників в своє домоволодіння, а тому відповідач позбавлений можливості належним чином виконати умови договору. Зазначили, що відповідач вже виконав за цим договором близько 80% обсягу робіт, тому вважали безпідставними позовні вимоги та просили відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Встановлено, що 15.10.2014 року між ним та відповідачем укладено договір про виготовлення поставку та монтаж метало-пластикових конструкцій в будинку позивача за адресою м. Київ, вул. Садова, 61, а саме: віконно-дверні конструкції, зимовий сад та обшивка колон. Базова сума робіт за договором складає 89 000 грн. та 12 000 доларів США. На виконання умов договору позивачем передано відповідачу в якості передплати кошти в загальній сумі 65 000 грн. та 8 400 доларів США. Умовами цього договору передбачена пеня за несвоєчасне виконання його умов в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення зобовязання, від вартості не встановлених виробів. (а.с.7-10). Додаток № 1 до Договору місить креслення конструкцій (а.с.118-121) Позивач після укладення договору сплатив відповідачу в якості передплати за договором 65\~000 грн. та 8\~400 дол. США, згідно розписки від 16.10.2014 року, що підтвердив у судовому засіданні відповідач (а.с.8). Відповідачем надані у судовому засіданні копії платіжних доручень, видаткових накладних та рахунків на оплату матеріалів та комплектуючих (а.с.123-152). При вивченні та аналізі цих доказів у судовому засіданні встановлено, що деякі з них датовані 08.10.2014, 09.10.2014, тобто до укладення договору між сторонами (а.с.123-125), інші до 09.11.2015 року включно. Як пояснив у судовому засіданні відповідач, ці докази надані ним на підтвердження придбання матеріалів та комплектуючих для виконання умов договору. Позивач у судовому засіданні пояснив, що метало-пластикові конструкції в його будинку відповідачем до цього часу не встановлені. Відповідачем надано суду фото будинку позивача на підтвердження частково виконаних робіт за договором. При вивченні вказаного доказу в судовому засіданні встановлено, що на даному фото відсутні встановлені метало-пластикові конструкції, передбачені умовами договору, а саме: коричневого кольору. Натомість, видно, що встановлені блакитного кольору конструкції, але склопакети в них відсутні, і зверху є накриття від потрапляння до будинку дощу. Таким чином, вказаний доказ, наданий самим відповідачем, спростовує його доводи про те, що роботи згідно договору ним виконані майже на 80%. Ці доводи не підтверджені також і показами свідків з боку відповідача [PERSON], [PERSON] Зазначені свідки пояснили суду, що неодноразово бували на вказаному обєкті, але позивач не завжди бував вдома їздив на лікування, а останнім часом весною 2016 року взагалі перестав допускати працівників на обєкт та не дозволив відвантажити завезений матеріал. Пояснити, на скільки приблизно відсотків вони можуть оцінити готовність обєкту, свідки не змогли. Як вбачається з видаткової накладної від 25.11.2015 року товар алюмінієві віконно-розсувні конструкції на загальну суму 130\~318 грн. згідно з рукописним текстом водія [PERSON] «відвантажено та прийнято, замовник відмовився від підпису». Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що доводи відповідача про те, що він не зміг вчасно згідно з договором виконати свої зобовязання з вини позивача, а також про те, що роботи за договором виконані на 80% , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не підтверджуються відповідними доказами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 258 ЦК України встановлено позовну давність один рік до вимог про стягнення пені (неустойки). Відповідно до ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є строк, потягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обовязки відповідно договору. Підстави для повернення коштів, внесених в якості передплати за договором, передбачені ст. 653 ЦК України, якою визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Встановлено, що договір є чинним, і жодна із сторін не заявила про його розірвання. Відповідачем не надані суду докази про те, що частина робіт виконана, оскільки відповідно до мов договору між сторонами підтвердженням виконання робіт може бути лише акт прийому-передачі. Як пояснили в судовому засіданні сторони, таких актів не складалося. Суду також не надані докази на підтвердження того, що будь-яка із сторін вживала дії повідомити іншу сторону про свою відмову від договору і вимагала б відшкодування збитків. Виходячи з цього, позивач, на думку суду, не може вимагати повернення коштів за цим договором, внесених ним в якості передплати, проте у нього виникло право вимагати стягнення пені за порушення строків виконання зобовязань. Суд не може взяти до уваги доводи відповідача, що прострочення ним виконання зобовязання виникло з вини кредитора, оскільки належних доказів на підтвердження таких доводів суду не надано. В той же час відповідач заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні вимоги щодо стягнення неустойки, і цю заяву суд вважає обґрунтованою, отже, пеня, передбачена умовами договору, підлягає стягненню в межах строку позовної давності один рік та повинна розраховуватися таким чином. Дата початку розрахунку - 10.12.2014 року, тобто один рік до звернення з цим позовом до суду, дата закінчення розрахунку - 25.04.2016 року згідно заявлених вимог. Процентна ставка пені: 2% в день, але не більше 2 ? ставок НБУ. Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Облікові ставки НБУ за період прострочення: 13.11.2014 -14,00% - Постанова НБУ від 12.11.2014р.; 06.02.2015 - 19,50% - Постанова НБУ від 05.02.2015р. 04.03.2015 - 30,00% - Постанова НБУ від 03.03.2015р. 28.08.2015 - 27,00% - Постанова НБУ від 27.08.2015р.; 25.09.2015 - 22,00% - Постанова НБУ від 24.09.2015р.; 30.10.2015 - 22,00% - Постанова НБУ від 29.10.2015р.; 18.12.2015 - 22,00% - Постанова НБУ від 17.12.2015р.; 28.01.2016 - 22,00% - Постанова НБУ від 27.01.2016р.; 03.03.2016 - 22,00% - Постанова НБУ від 03.03.2016р.; Розрахунок пені: Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставкаПеня 10.12.201405.02.201558372 783,4814,00%28,00%16 586,31 06.02.201503.03.201526372 783,4819,50%39,00%10 356,23 04.03.201527.08.2015177372 783,4830,00%60,00%108 464,67 28.08.201524.09.201528372 783,4827,00%54,00%15 442,43 25.09.201529.10.201535372 783,4822,00%44,00%15 728,40 30.10.201517.12.201549372 783,4822,00%44,00%22 019,76 18.12.201527.01.201641372 783,4822,00%44,00%18 424,70 28.01.201602.03.201635372 783,4822,00%44,00%15 728,40 03.03.201621.04.201650372 783,4822,00%44,00%22 469,14 Всього 499 245 220,04 Таким чином, суд вважає, що право позивача на своєчасне виконання зобовязань за договором порушене і підлягає захисту. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в сумі 245 220,04 грн. Крім того, на підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. На думку суду, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки він зазнав моральних страждань внаслідок порушення умов договору відповідачем. При визначенні розміру морального відшкодування суд враховує характер і ступінь моральних страждань, їх тривалість, а саме те, що протягом тривалого часу з моменту укладення договору роботи за договором не були виконані, що створювало ряд незручностей для позивача, і продовжує порушуватися його звичний життєвий уклад, що потребує додаткових зусиль для організації життєвого укладу і завдає йому моральних страждань. Виходячи з принципів справедливості та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 2000 гривень, в іншій частині заявлених вимог відмовити за необґрунтованістю. Суд не вбачає також підстав для стягнення 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання зобовязань. При цьому суд не може погодитися з доводами позивача про те, що оскільки ним передана за договором частина коштів відповідачу в якості передплати, то ці правовідносини переходять в площину грошових зобовязань, і у разі їх прострочення боржником, настають наслідки, передбачені ст.625 ЦК України. Судом встановлено, що жодною із сторін не заявлялася вимога про розірвання договору, тобто він є діючим, отже сторони можуть вимагати лише виконання зобовязань за цим договором, а у разі їх прострочення стягнення неустойки. В цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити у звязку з необґрунтованістю. На підставі ст.. 88 ЦК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що при звернені до суду позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору, судові втирати в сумі 2\~472 гривні 20 коп. необхідно стягнути на користь держави з відповідача.

Outcome: partial