Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Херсонська\~обласна енергопостачальна\~компанія» звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що між постачальником електричної енергії та споживачем укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №37006929 до якого споживач приєднався шляхом споживання електричної енергії. За вказаним договором енергопостачальник взяв на себе відповідальність постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язувався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленим тарифом у терміни, визначені договором. Указаний договір є типовим договором. Заявник надавав боржникові послуги електричної енергії за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з особового рахунку. Однак відповідач не сплачувала кошти за спожиту енергію в повному обсязі, внаслідок чого її заборгованість перед позивачем становить 2172,84 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2172,84 за спожиту електричну енергію та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що за типовим договором №37006929 Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» взяло на себе відповідальність постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язувався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленим тарифом (6-8). За комерційною пропозицією (ПУП-Побут) додаток 3 до договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, обумовлено ціни (тарифи) на універсальні послуги; проведення розрахунків з урахуванням пільг і субсидій; терміни надання та оплати рахунку; спосіб оплати послуг з розподілу; розмір пені та штрафу за порушення строків оплати; термін дії договору (а.с.9-10). За розрахунком заборгованості з січня 2019 року по липень 2020 року за особовим рахунком [NUMBER] користувач [PERSON] має заборгованість у розмірі 2172,84 грн (а.с.11). За п.5.8, 5.9 вказаного договору, розрахунковим періодом за договором є календарний місяць; розрахунки споживача здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За п. 5.10 Договору, оплата рахунку постачальника має бути здійснена у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Договором визначено, що оплата вартості електричної енергії за договором вважається здійсненою після того, як на спеціальний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів (п.5.9 Договору). Отже, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг, де відповідачем порушено право позивача на отримання вартості послуг, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 2172,84 грн (дві тисячі сто сімдесят дві гривні 84 копійки) підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №2703 від 22.07.2020 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved