Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 12.11.2013 року він видав відповідачу, яка працювала у нього найманим працівником, гроші в сумі 7 980,88 гривень в якості поворотної фінансової допомоги, що підтверджується письмовим доказом - видатковим касовим ордером № 3. Відповідач в грудні 2013 році звільнилася з підприємства, гроші позивачу не повернула. Незважаючи на пред'явлену письмову вимогу про повернення боргу, до цього часу гроші позивачу не повернуті. Просить стягнути на свою користь з відповідача борг в сумі 7 980,88 грн., а також судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, пояснив суду, що договір позики між сторонами був оформлений у вигляді видаткового касового ордеру, оскільки відповідач працювала на той час у позивача. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, пояснила суду, що насправді гроші їй не видавалися, у видатковому касовому ордері позивачем зроблена дописка після його підпису нею, і цей документ взагалі був підписаний відповідачкою під впливом обману. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, івиходячи з наступного. Судом встановлено, що з 01.07.2013 р. до 03.12.2013 р. відповідачка працювала найманим працівником у ФОП [PERSON] Даний факт не заперечується сторонами. Згідно з копією видаткового касового ордеру № 3 від 12.11.2013 року [PERSON] Видано заробітну плату в сумі 1025,88 грн. та зворотну фінансову допомогу в сумі 7980,60 грн. (а.с.7). Як вбачається з письмової вимоги до позичальника, 11.07.2014 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернути зворотну фінансову допомогу (а.с.11). На даний час відповідач зазначену суму позивачеві не повернув. Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2014 року, що набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто на її користь з ФОП [PERSON] середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, компенсацію за невикористану відпустку та моральну шкоду. (а.с.8-10). Як вбачається з висновку від 22.11.2014 року за матеріалами перевірки, вивченими в судовому засіданні, Оперуповноважений СДСБЕЗ СМВ УМВС України в Сумській області перевірив звернення [PERSON] щодо можливих протиправних дій з боку ФОП [PERSON] та вирішив припинити проведення подальшої перевірки. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.. 530 ч. 2 ЦК України якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Форма та зміст видаткових касових ордерів встановлено «Положенням про ведення касових операцій в Україні», затвердженим Постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року. Згідно з Положенням, видатковий касовий ордер (надалі ВКО) - це первинний документ, на підставі якого здійснюється видача готівкових грошових коштів з каси підприємства. Даний документ підписується касиром підприємства або особою, яка виконує його функції, а також керівником підприємства. До ВКО можуть додаватися заяви на видачу готівки або інші документи. Якщо на них стоїть підпис керівника підприємства, то на ВКО його підпис не обов'язковий. Після оформлення, ВКО залишається в касі підприємства і обов'язково реєструється в журналі прибуткових і видаткових касових документів. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що наданий суду видатковий касовий ордер є договором позики між ФОП [PERSON] та [PERSON], пояснив, що сторони дійшли всіх істотних умов договору позики, і хоча в ньому не зазначений строк повернення відповідачем грошової суми, відповідно до вимог ст. 530 ч.2 ЦК України, цим строком слід вважати семиденний строк після пред'явлення письмової вимоги позичальнику. На думку суду, такі пояснення не можна взяти до уваги, оскільки судом встановлено, що договір позики між сторонами не укладався, а видатковий касовий ордер не можна вважати договором позики, оскільки це первинний бухгалтерський документ, який складається на підприємстві з метою ведення бухгалтерського обліку. Це документ, при належному його оформленні, є лише підтвердженням проведення касової операції, і жодним чином не засвідчує факт існування між сторонами договірних відносин. Таким чином, у разі, якщо роботодавець вважає, що найманий працівник не повернув підприємству якійсь кошти, видані згідно з видатковими бухгалтерськими документами, він має право звертатися до суду із відповідним позовом і вирішувати ці вимоги в межах трудового спору. Натомість, представник ФОП [PERSON] в судовому засіданні наполягав на тому, що між сторонами склалися відносини, які регулюються нормами зобов'язального права, посилаючись при цьому на ВКО як на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, а саме: договору позики. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження існування між сторонами договірних відносин та укладення договору позики. На підставі викладеного,

Outcome: approved