Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради (далі УПСЗН) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача житлову субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг у сумі 20737,67 грн. за періоди з 01.04.2018 року по 31.01.2019 року та з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року, посилаючись на неповідомлення відповідачем про зміну складу осіб, які зареєстровані за адресою домогосподарства. В обґрунтування позову зазначив, що на обліку в управлінні перебував [PERSON] як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг. На підставі проведеної перевірки було виявлено, що відповідач, який проживає за адресою: [ADDRESS] , надав недостовірну інформацію про зняття з місця реєстрації його сина, що призвело до надміру нарахованих коштів у сумі 20737,67 грн., тому з метою захисту державних інтересів просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява начальника управління праці та соціального захисту Сокол В. про розгляд справи за відсутності позивача, та враховуючи сплату відповідачем в добровільному порядку 6000 грн., просить стягнути суму в розмірі 14737,67 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнав в повному обсязі. Враховуючи вимоги частини першої\~статті 223 ЦПК України\~та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, відповідача [PERSON] взято на облік як отримувача субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 №848 (редакція Постанови КМУ від 22.09.1997 №1050) сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями повертаються ним за вимогою органу, що призначив субсидію. Пунктом 91 вказаної Постанови встановлено, що у разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання подаються нові заява та декларація. Згідно довідки УПСЗН за відомостями в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг [PERSON] , [INFO] , 16.03.2018 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.11- довідка). За періоди з 01.04.2018 року по 31.01.2019 року та з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року, [PERSON] виплачено надмірно виплачені кошти у розмірі 20737,67 грн. (а.с.8 -\~копія довідки). Повідомленнями №72 та №72-1 від 31 травня 2019 р. [PERSON] повідомлено про повернення переплаченої суми соціальної допомоги (субсидії) та роз`яснено обов`язок повернути переплачену суму на зазначені в повідомленні рахунки (а.с. 4\~копія повідомлення). Згідно заяви від 17.03.2020 року, відповідачем повернуто добровільно 6000 грн. Відповідно до частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України\~передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказана стаття містить загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 5 березня 2018 року у справі № 541/1153/17. Оскільки відповідач надав недостовірні про зняття з місця реєстрації його сина, про що він не міг не знати, внаслідок чого, незаконно отримав соціальну допомогу (субсидію), яка відповідно до вимог закону підлягає поверненню, суд дійшов висновку про задоволення позову. Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень\~ст.141 ЦПК України,\~вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved