Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

позивач ТзОВ «Росвен Інвест Україна» через представника за довіреністю Реутова М.П. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.03.2012 року між відповідачкою та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500258302, згідно якого відповідачка отримала в банку кредит у розмірі 39999,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості та кінцевим строком його погашення до 02.03.2015 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Однак, взятих на себе зобов`язань за цим договором відповідачка не виконала, що призвело до виникнення заборгованості станом на 23.12.2013 року на загальну суму 64669,85 грн. У той же час змінився кредитор у вказаному зобов`язанні на підставі укладеного між банком і позивачем договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 року, в силу якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором, а тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь вищевказану заборгованість. Ухвалою судді від 23.03.2020 року, після зміни складу суду, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача за довіреністю Реутов М.П. просить у позовній заяві про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 березня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №500258302, згідно якого відповідачка отримала в банку кредит у розмірі 39999,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості та кінцевим строком його погашення до 02.03.2015 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.12.2013 року, за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму 64669,85 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 56969,85 грн. та прострочених відсотках за користування кредитом в сумі 7700,00 грн. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь позивача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 500258302 від 01.03.2012 року, укладеного банком із відповідачкою [PERSON] . Відтак, ТзОВ «Росвен Інвест Україна» набуло статус нового кредитора за вказаним кредитним договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Станом на 23.12.2013 року заборгованість останньої за договором складає 56969,85 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 7700,00 грн. відсотків за користування кредитом, а всього 64669,85 грн. Відтак, ураховуючи невиконання умов кредитного договору відповідачкою та непредставлення нею доказів на погашення заборгованості по кредиту перед позивачем як новим кредитором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача суми отриманих кредитних коштів та нарахованих відсотків за їх користуванням у розмірі 64669,85 грн., Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 1762 грн. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved