Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», який є правонаступником Закритого акціонерного Товариства «Альфа-Банк», звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначив, що 29.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №490073456, згідно з умовами якого третій особі надано кредит в розмірі 16 175,85 доларів США на придбання автомобіля CHEVROLET, AVEO TC58U, 2008 року випуску зі сплатою 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2015 року. Тоді ж, 29.05.2008 року, на забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №490073456-П, строк дії якого визначається повним виконання боржником своїх зобов'язань. Оскільки боржник не виконував умови кредитного договору, за ним станом на 29.09.2013 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 15 619,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 124 843,47 грн., за відсотками - 2 768,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 22 124,94 грн., та пені, добровільно зменшеної позивачем до 49 357,51 грн., яку позивач бажає стягнути з відповідачки як поручителя. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справу у його відсутність, в якій висловлена згода на розгляд справи в заочному судовому засіданні в разі неявки до суду відповідача. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], будучи повідомленими про час і місце розгляду справи, до судового засідання також не з'явилися, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслали, що не перешкоджає розгляду справи в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Судом установлено, що 29.05.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» і третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір №490073456, відповідно до умов якого Банк надав третій особі кредит у сумі 16 175,85 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном погашення 29.05.2015 року на придбання Транспортного засобу CHEVROLET, AVEO TC58U, 2008 року випуску згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» №5747 від 22.05.2008 року. Повернення кредиту та сплата процентів за його користування мали здійснюватись щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком до Договору та є його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором: у разі сплати у валюті Кредиту - 29 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 308 доларів США, у разі погашення Кредиту у валюті, відмінній від валюти Кредиту, не пізніше 28 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим Договором, з розрахуванням комісійної винагороди за перерахування коштів Продавцю та страховику, яка становить 763,50 грн. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оплатним, консенсуальним, а його предметом виступають грошові кошти, надані Банком позичальникув користування. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК УКраїни передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язань за кредитним договором є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно п.3.4 кредитного договору, який є предметом зазначеного спору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення Кредиту та/або сплати процентів, комісії згідно умов Договору Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (а.с.10). Відповідно до п.6.1 цього договору Банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за Договором у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний день (а.с.12). Як вбачається з Договору та графіку платежів, Договір розрахований на сім років, з кінцевим терміном виконання його умов, визначеним травнем 2015року (арк.спр.15). Умови договору позичальником не виконуються. 29.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] в забезпечення виконання боржником кредитного договору укладено договір поруки №490073456-П, за умовами ст.2 якого боржник поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникають на підставі кредитного договору, а саме щодо повернення Банку кредиту рівними частками у терміни, визначені Договором та Додатком №1 до нього в установлені договором строки, сплати процентів за користування кредитом та пені в звязку з неналежним виконанням зобов'язань. За умовами ст.3 Договору поруки поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник (арк.спр.21). Підпис поручителя в договорі свідчить про згоду з його умовами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що прострочена заборгованість з основного боргу за кредитом становить 15 619,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.09.3013року (дату складення розрахунку) становить 124 843,47 грн., за відсотками - 2 768,04 доларів США або в перерахунку на національну грошову одиницю за офіційним курсом НБУ - 22 124,94 грн., та пені, яка добровільно зменшена позивачем з 448 704,64грн. до 49 357,51 грн. Отже, розрахунок заборгованості та суми дострокового стягнення кредиту, як це передбачено кредитним договором, а також суми підвищених відсотків і пені, що також передбачено договором, зроблений позивачем у тій валюті, у якій був взятий кредит - у доларах США з переведенням цих сум у національну валюту за курсом на 29.09.3013року. Відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статті 47 та 49 Закону Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору позивачем, визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Операції з валютними цінностями банки мали право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Такий дозвіл позивач ПАТ «Альфа-Банк» має, а отже, мав достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів як в національній, так і в іноземній валюті, в тому числі і отримання процентів у відповідній валюті. Оскільки згідно Договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки на умовах, визначених Договором, вимоги позивача про стягнення з Поручителя заборгованості Боржника не суперечать Закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 1962,36грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved