Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, посилаючись на те, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11308254000. Відповідно до умов договору, повивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 110 000 доларів США (сто десять тисяч доларів США 00 центів), а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.03.2038 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,7% річних. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.08.2008р. були внесенні зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк». Згідно з положенням Цивільного кодексу України та закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця. 16.04.2010 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої перенесено строки виконання зобов'язань зі сплати прострочених процентів. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 184399 від 29.02.2008 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Відповідачі умови договору належним чином не виконують, про що на адресу відповідачів направлялися письмові вимоги (28.01.2015р.), про погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до ст. 1050 ЦК України та розділу 6 кредитного договору. Однак, вимоги банку залишені без задоволення. У зв'язку з чим, станом на 28.04.2015 року заборгованість [PERSON] по достроковому поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 90 730,01 доларів США (дев'яносто тисяч сімсот тисяч доларів США 01 цент), що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 2 077 587,03 грн. (два мільйони сімдесят тисяч п'ятсот вісімдесят сім грн.03 коп.), з яких: 87 083,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 1 994 075,74 грн. - кредитна заборгованість; 3 647,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 83 511,30 грн. - заборгованість по процентам. Заборгованість [PERSON] по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 28.04.2015 року складає 16 915,85 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять грн. 85 коп.), з яких: 10 512,96 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 6 402,89 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав що зазначені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що належним чином виконує всі умови кредитного договору - належним чином сплачує усі кредитні платежі ще з 2008 року. Крім того виконала вимогу п. 3.4.2. договору, в якому чітко вказано про обов'язок повідомлення щодо зміни своєї адреси фактичного проживання, листування. Позивач був завчасно повідомлений про зміну свого фактичного місця проживання та відповідно адреси листування. Лист був відправлений 06.07.2009 року та вручений 07.07.2009 року за довіреністю співробітнику відділення №782 на прізвище Малдич. Не зважаючи про відоме місце проживання банк в позовній заяві вказує іншу адресу проживання. На неодноразові звернення до банку про з проханням відстрочення кредитних платежів, надання тимчасових кредитних канікул, рефінансування діючого кредиту, індивідуальне зниження процентної ставки по кредиту, банк ніяк не реагував, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому проти позову заперечував та просив відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні (28.10.2015р.) проти позову заперечувала та пояснила, що 28.02.2008 року між [PERSON] та позивачем по справі укладено договір про надання споживчого кредиту № 11308254000, відповідно до якого сума споживчого кредиту становила 110 000 (сто десять тисяч) доларів США 00 центів, що дорівнює еквіваленту 555 500,00 грн. 00 коп. (п'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот грн.) 00 коп., за курсом НБУ на день укладання договору (п.1.1. кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом становила 11,70% річних (п. 1.3.1.крдитного договору). У відповідності до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.03.2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Крім того жодної заяви про наявність будь-якої вимоги щодо погашення заборгованості по кредитному договору відповідачі від позивача не отримували. Таким чином, вимоги позивача щодо дострокового повернення боргу є передчасними та незаконними. На підставі викладеного представник відповідачки [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], в якості позичальника, укладений кредитний договір № 11308254000, згідно якого відповідачу наданий кредит в розмірі 110 000 доларів США (п. 1.1. договору), з кінцевим терміном повернення 01.03.2038 року (п. 1.2.2. договору) та з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,7% річних (п. 1.3.1. договору). За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом. Здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. На забезпечення кредитного договору № 11308254000 від 29.08.2008 року укладено договір поруки № 184399 від 29.02.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], в якості поручителя, відповідно до умов якого, [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору, а відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Відповідно до п. 2.2 договору поруки у випадку не виконання боржником своїх зобов'язань за основним кредитним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). [PERSON] на виконання п. 3.4.2 кредитного договору, повідомила письмово банк про зміну адреси реєстрації та фактичного проживання, а саме: [ADDRESS], яке останнім отримано 07.07.2009 року, що підтверджується відповідними копіями (а.с. 102). 28.01.2015 року позивачем направлено на адресу [PERSON] та [PERSON] вимогу у відповідності до ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та розділу 6 Кредитного договору про погашення простроченої заборгованості. 04.02.2015 року [PERSON] отримано вимогу банку, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 22). Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, в разі застосування банком права, передбаченого п. 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредитом є наступним, а саме: - банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Зважаючи на ці обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд дійшов висновку, що позивачем не надано належного доказу у розумінні ст. 58 ЦПК України, про отримання [PERSON] вимогу банку від 28.01.2015 року, що суперечить п. 6.2. кредитного договору. Отже у позивача не виникло право вимоги про дострокове повернення кредиту у відповідності до ст. 1050 ЦК України. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed