Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Київського апеляційного суду із клопотанням про визначення підсудності позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 30.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, було зроблено відповідний актовий запис за номером 334 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей немає, однак відповідач відмовляється з`явитися до органів РАЦС для розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Спільне життя між сторонами не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, втрачено взаєморозуміння, почуття любові, сторони проживають окремо. Оскільки збереження сім`ї позивач вважає неможливим, останній звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.02.2020 відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена підсудність цивільної справи за позовом за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - Оболонський районному суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2020 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлені строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2020 було відкрито було відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання призначені на 02.06.2020 та 17.07.2020 не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та публікації оголошення на сайті. Згідно вимог ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. До суду від відповідача будь-яких клопотань щодо перенесення розгляду справи, відомостей щодо поважності причин неявки в судове засідання, а також відзиву на позов - не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін , суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 30.08.2013 було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного. Наміру зберігати шлюб сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved