Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому за уточненими вимогами просить з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 81635.62 дол. США та пені у розмірі 496790,54 грн., з яких: 41766,18 дол. США заборгованість по кредиту, 39869,44 дол. США заборгованість по відсотках, 251814,75 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.04.2017р. по 27.04.2018р., 244975,79 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.04.2017р. по 27.04.2018р., 1762,00 грн. судового збору, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 49.60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 1 231 670 грн. (а.с. 1-3, 117-118). Позовні вимоги мотивовані тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 85000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 31.08.2018 року. За користування кредитними коштами в межах терміну дії договору відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 15,00 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін у подвійному розмірі. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору відповідно до договору іпотеки від 22.08.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], прийнято в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 49,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить відповідачу на праві власності, відповідно до договору дарування квартири від 18.03.2003 року, посвідченого Десятою державною нотаріальною у конторою міста Києва 18.11.2003 року за реєстровим №2у-821, зареєстрованого 24.11.2003 року в Київському міському БТІ у реєстровій книзі за реєстровим №3545. В зв'язку з тим, що позичальник тривалий час не виконував свої кредитні зобов'язання, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02.06.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року в розмірі 51047,05 дол. США та 97566,05 грн. та судові витрати в розмірі 3654,00 грн. Однак кредитні зобов'язання залишаються не виконані, заборгованість не погашена. Посилаючись на ст. ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 590 ЦК України та договір іпотеки від 22.08.2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], з метою погашення заборгованості по кредитному договору по кредиту та процентам у розмірі 81635.62 дол.США та пені у розмірі 496790.54 грн. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вимогою щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1231670,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 69-70). 25.09.2018 р. від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких останній заперечує проти позову, зазначивши, що 30.04.2015 року позивач звернувся до третьої особи та відповідача із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року позов був задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року в розмірі 51047,05 дол. США та 97566,05 грн. Будь яких інших судових рішень щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з третьої особи наразі немає, з позовними вимогами до третьої особи про стягнення донарахованих процентів та пені позивач не звертається. У зв'язку з порушенням позичальником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 6.1.2 п.6.1 та п.6.2 Договору кредиту право на дострокове стягнення кредиту, повідомивши про це 04 вересня 2014 року як позичальника, так і поручителя, шляхом направлення письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язань по кредитному договору, яка мала бути виконано зобов'язальною стороною протягом 32 календарних дня з дня отримання вимоги, тобто строк виконання вважається таким, що настав 11.10.2014 р. (а.с. 88-91). 27.09.2018р. представником відповідача [PERSON] [PERSON] суду подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, в якій просить застосувати позовну давність до вимог ПАТ«УкрСиббанк» до [PERSON] щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про надання споживчого кредиту № 11385621000 від 22.08.2008 року та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що 04 вересня 2014 ПАТ «УкрСиббанк» направив на адресу [PERSON] та [PERSON] вимогу про усунення порушень Договору про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року шляхом погашення заборгованості в розмірі 45219,15 доларів США, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку відповідача. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва встановлено, що право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у Позивача у зв'язку з невиконанням Третьою особою вимоги про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитом в повному обсязі 11.10.2014 року. Позивач відповідно до приписів ст. ст. 253, 256, 257, 264, 267 ЦК України мав право звернутися з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки лише до 11.10.2017 року у межах трирічного строку загальної позовної давності, який розповсюджується також і на правовідносини пов'язані з іпотекою. Натомість, всупереч вищенаведеному, у зв'язку з невиконанням взятих на себе третьою особою за кредитним договором обов'язків, позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 08 травня 2018 року, тобто вже за межами регламентованого законом загального строку позовної давності тривалістю у три роки (а.с. 160-164). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2018 р. клопотання представника відповідача [PERSON]\~[PERSON] про залучення до участі у справі третьої особи задоволено та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Службу у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 194,195, 196,197). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2018р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 201,202, 203,204). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати встановлений законом строк позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив письмові пояснення, в яких заперечував проти позовних вимог та зазначив, що у разі задоволення позову призведе до грубого порушення майнових прав та інтересів малолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», яким змінено найменування на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11385621000. Відповідно до умов договору [PERSON] банк надав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 85000,00 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 31.08.2018 року, згідно з Графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних (а.с.21-35). 22.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір поруки №224612, за умовами договору Поручитель зобов'язується відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року. 22.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки №92124, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю іпотекодавця на підставі договору дарування квартири, посвідченого Десятою державною нотаріальною конторою м. Києва від 18.11.2003 року за реєстровим номером 2у-821 та зареєстрованому Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 24.11.2003 р. та записаному в реєстрову книгу за реєстровим номером 3545 (а.с. 36-38). Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Як вбачається із матеріалів справи, позичальник не виконував умов кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 р., ухваленим у цивільній справі № 755/9393/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11385621000 від 22.08.2008 року в розмірі 51047,05 доларів США та 97566 грн. 05 коп., судові витрати по сплату судового збору в розмірі 3654,00 грн. та визнано припиненою поруку встановлену Договором поруки №224612 від 22 серпня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 40-48). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання. Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У судовому рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 р встановлено, що вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена відповідачу та боржнику 04.09.2014 р., відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пунктів 6.1.2 п. 6.1 та п. 6.2 договору кредиту, яка мала бути виконана зобов'язальною стороною протягом 32 календарних днів з дня отримання вимоги, тобто строк виконання вважається таким, що настав 11 жовтня 2014 року. Отже, пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. Позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, однак своїм правом у встановлений строк не скористався. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки 08.05.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, суд убачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв'язку зі спливом її строку, оскільки вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена відповідачу та боржнику 04.09.2014 р., у зв'язку з чим строк виконання кредитного зобов'язання настав 11.10.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом в травні 2018 року та стороною відповідача подана заява про застосування строків позовної давності. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed