Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі [PERSON]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.09.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком договір. Відповідно до п.6.5 [PERSON] та правил надання банківських послуг позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором за станом на 31.07.2015 року заборгованість за кредитом склала 160 грн. 69 коп., за процентами за користуванням кредитом 1059 грн. 25 коп., за пенею та комісією 1780 грн. 00 коп., за штрафом (фіксована частина) 250 грн., за штрафом (процентна складова) 150 грн. 00 коп., а всього 3399 грн. 94 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом з понесеними ним судовими витратами у сумі 243 грн. 60 коп. судового збору. Сторони до суду не зявилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. Позивач письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду. Відповідач [PERSON] також надала заяву про розгляд справи у її відсутність, звернувшись до суду з проханням застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 03.09.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством [PERSON] «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та підтверджується заявою позичальника [PERSON] № б/н від 03.09.2008 року, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умовами та правилами надання банківських послуг (далі за текстом [PERSON]), розрахунком заборгованості (а.с.4-5, 6, 7, 8-13). Відповідно до п.3.1 [PERSON] відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту карти, вид яких визначено у заяві та Памятці клієнта, підписанням якої [PERSON] і клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Підписи сторін під заявою свідчать про укладання договірних відносин між сторонами та про досягнення між ними згоди за всіма умовами угоди. Згідно за п.п.3.2, 3.3 [PERSON] сторони домовилися, що клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та надає право Банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта стосовно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Пунктом п.9.12 [PERSON] передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.6.5 [PERSON] позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1 Статуту Банку позивач є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» (а.с.18). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 31.07.2015 року за кредитом складає 160 грн. 69 коп., за процентами за користуванням кредитом 1059 грн. 25 коп., за пенею та комісією 1780 грн. 00 коп. (а.с.4-5). Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору вимоги позивача щодо стягнення цих сум заборгованості є правомірними. Згідно за п.8.6 [PERSON] при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. За станом на 31.07.2015 року позивачем нараховано штрафну санкцію відповідачеві за невиконання останнім зобовязань по договору: 250,00 грн. фіксована частина штрафу та 150 грн. 00 коп. процентна складова штрафу, а всього 400 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Між тим, позовні вимоги Банку не підлягають задоволена через пропуск позивачем строку звернення до суду, який відповідач [PERSON] просить застосувати при розгляді справи. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. [PERSON] та правила надання банківських послуг, що є складовою укладеного між сторонами договору, і які додані до позову та зберігається в матеріалах справи (а.с.8-13), не містять угоди щодо збільшення позовної давності. Отже суд керується загальним строком позовної давності у три роки. Згідно за ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с.7). Останній платіж за кредитом та процентами здійснений відповідачем 17.01.2011 року, що підтверджується розрахунком Банку про заборгованість за укладеним з відповідачем кредитним договором від 03.09.2008 року (а.с.4-5). Позивач звернувся з даним позовом до суду 03.09.2015 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності. Отже позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України підставою для відмови у позові. Враховуючи вищеприведене, на підставі ст.ст.257-259, 261, 267, 509, 526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed