Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсною третейської угоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 березня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач надав грошові кошти в сумі 119 000,00 доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути зазначені кошти (кредит), а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,75 % річних за перший рік, подальший розмір процентів підлягає щорічному перегляду згідно з умовами договору. Проте, як стверджує позивач, умови укладеного договору є несправедливими, оскільки договір укладався шляхом приєднання і відповідно позивач не мала змоги запропонувати своїх умов. Умова договору, яка містила третейське застереження, була обов'язковою для позивача і остання не могла від неї відмовитися. До того ж законодавством передбачений регламент третейського суду як невід'ємна частина третейської угоди, який у вищезазначеному договорі був відсутній. Також у третейській угоді не визначено предмет спору, з якого сторони можуть звернутися з позовом до третейського суду, не вказані сторони та їх місцезнаходження, не вказано дату та місце укладення третейського застереження, або посилання на умови договору, які містять відповідні відомості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 березня 2007 року між сторонами було укладено Договір кредиту № 08-038/104 за яким Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 119 000,00 доларів США (а.с.9-13). Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно п. 6.2 вищезазначеного договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючою Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не надавався позивачу разом із кредитним договором, що в свою чергу виключало можливість останнього ознайомитися з його змістом та умовами розгляду справи у третейському суді. Також у третейській угоді не зазначено предмет спору, не вказані сторони та їх місцезнаходження, не зазначено дату та місце укладення третейського застереження. Суд не може погодитися з даними твердженнями представника позивача, оскільки законодавством України не передбачено обов'язку додавати Регламент до застереження. Зазначений регламент є загальнодоступним і перебуває у вільному доступі. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Укладена Третейська угода між сторонами була зазначена у вигляді третейського застереження в договорі, у якому також вказаний предмет спору, сторони, їх місцезнаходження, дата та місце укладення третейського застереження та іншу умови, передбачені законодавством (а.с.9-13). Тому у сторін згідно законодавства не було необхідності передбачати вищезазначені відомості у вигляді окремої письмової угоди. До того ж на момент укладення вищезазначеного договору вимоги ч. 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» ще не мали законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Підставою для передачі спору на розгляд Третейського суду є наявність між сторонами третейського застереження, що міститься в п.6.2 Договору кредиту (а.с.12.). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про третейські суди» сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. Сторони згідно з вкачаним договором домовились про те, що у разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір буде розглядатись суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте ні позивач, ні її представник не надали суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що укладення між сторонами 07 березня 2007 року у Договорі кредиту № 08-038/104 третейської угоди не відповідало вимогам законодавству України, а отже суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. З огляду на вищенаведене, відповідно ст.ст. 203, 215, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 14 ЗУ «Про третейські суди» та,

Outcome: dismissed