Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач у січні 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила позбавити його батьківських прав щодо їх спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до його повноліття. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона разом з відповідачем від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося, тому розірвали шлюб та з 2014 року проживають окремо. З цього часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, не надає посильної трудової допомоги на утримання, не цікавився життям та станом здоров'я сина, свідомо ухиляється від його виховання у зв'язку з чим вихованням сина займається виключно позивач. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 31 січня 2018 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 30.03.2018 та 04.06.2018 не з'являвся, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявок в судові засідання суду не повідомляв. Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві в судовому засіданні позов в частині позбавлення батьківських прав підтримала та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 серпня 2012 року, серія [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Згідно довідки виданої Дошкільним навчальним закладом № 208 від 06.01.2018 малолітній [PERSON] відвідує вказаний заклад з 2014 року. Мати дитини вирішує всі питання щодо його навчання, бере активну участі у вихованні. Батька дитини жодного разу у зазначеному закладі не бачили, не був присутній на святах, успіхами дитини не цікавиться (а.с.10). Актом обстеження житлово-побутових умов від 26.02.2018 встановлено, що позивач проживає разом з малолітнім сином [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS]. У вказаній квартирі створені необхідні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини (а.с.22). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком, наданим Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 29 березня 2018 року № 104-2798, також встановлено, що дитина проживає з позивачем. Відповідач з 2014 року не виконував обов'язків батька по вихованню сина, не цікавився життям та станом його здоров'я, не намагався спілкуватися з ним, не надавав необхідної матеріальної допомоги (а.с.28-29). Також у вищезазначеному висновку вказано, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №6 від 29 березня 2018 року). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні був заслуханий свідок брат позивача [PERSON], який зазначив, що позивач займається вихованням дитини сама, а відповідач з дитиною взагалі не спілкується та не бачиться. У судовому засіданні також була заслухана свідок [PERSON], яка є подругою позивача, та яка стверджувала, що вона більше чотирьох років не бачила відповідача, матеріальної допомоги від останнього позивач не отримувала, та до дитини батько не приходить. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавився життям та станом його здоров'я, не намагався спілкуватися з ним, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо відхиляється від виховання дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред'явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є доцільним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України на користь держави з відповідача необхідно стягнути судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитини»,

Outcome: approved