Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості у розмірі 7 158 гривень 46 копійок, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00047839. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору та відповідно до п. 1 спеціальної частини кредитного договору, банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 5000 гривень 00 копійок, в порядку і на умовах, визначених договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід'ємну частину цього договору. За користування кредитом відповідач, відповідно до п. 1.5. кредитного договору та відповідно до спеціальної частини кредитного договору, зобов'язувався сплачувати 15 відсотків річних. Проте відповідач порушив свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення кредитний коштів та сплати процентів за користування кредитом, як це передбачено п. 2.5.2 кредитного договору. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00047839 від 29 червня 2011 року, станом на 26 березня 2014 року становить 7 158,46 гривні, в тому числі: заборгованості за кредитом - 4 271,60 гривень, відсотків за користування кредитом - 899,44 гривень, комісія за РО - 1 495,97 гривень, неустойка - 491,45 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи 29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00047839 (а.с. 6-13). Відповідно до умов Спеціальної частини даного договору, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 гривень, з терміном повернення - 29 червня 2013 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 17,00 % річних та комісії за управління кредитним рахунком - 1,75 % від суми кредиту. Згідно п.п. 1.1. п. 1 Загальної частини даного договору, укладений сторонами договір є комплексним, відповідно до положень ст.ст. 3, 6, та 628 Цивільного кодексу України, і містить як норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов'язані з кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем. Відповідно до п.п. 1.2. п. 1. Загальної частини договору, банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладенні в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 1.5., 1.6. п. 1 Загальної частини договору, за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п. 3 Спеціальної частини договору (номінальна ставка). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п. 4 Спеціальної частини договору. Відповідно до п. 3.3. п. 3 Загальної частини договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язанні відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.5. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. п. 4.3. п. 4 Загальної частини договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховуються від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором на обслуговування № BLaЖГА00047839 від 29 червня 2011 року, відповідач станом на 26 березня 2014 року має заборгованість - 7 158,46 гривні, в тому числі: заборгованості за кредитом - 4 271,60 гривень, відсотків за користування кредитом - 899,44 гривень, комісія за РО - 1 495,97 гривень, неустойка - 491,45 гривень. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2014 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про повернення кредитних коштів. В той же час, дана вимога залишилася поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позовну заяву надано не було, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved