Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 14 листопада 2012 року він працював на посаді начальника адміністративно-господарського відділу в Севастопольському інституті банківської справи, який є структурним підрозділом Університету банківської справи НБУ. 31 липня 2014 року наказом ректора Університету банківської справи НБУ його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із зупиненням діяльності інституту. При проведенні повного розрахунку відповідачем було порушено ст. 116 КЗпП України. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 117 КЗпП середній заробіток за весь час затримки виплати всіх належних сум при звільненні по день фактичного проведення розрахунку в розмірі 14\~978 грн. 28 коп. Крім того, посилаючись на ст. 237-1 КЗпП просить стягнути з відповідача моральну шкоду за затримку виплати премій згідно наказу НБУ від 27 червня 2014 року № 1089-к в розмірі 3\~000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових поясненнях проти позову заперечив, вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими. Зазначив, що на момент звільнення 31 липня 2014 року позивачеві були виплачені усі належні йому суми згідно розрахункового листа за липень 2014 року. При розрахунку середнього заробітку у розмірі 14978 грн. 28 коп. за період затримки виплати всіх належних сум при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме з 01 серпня 2014 року по 06 березня 2015 року, позивач враховує виплачені йому відповідачем дві премії згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 січня 2015 року, яке набрало законної сили 27 січня 2015 року. На виконання даного рішення, наказом № 63-К від 24 лютого 2015 року були призначені та виплачені позивачу 27 лютого 2015 року відповідні премії. Крім того, зазначив, що позивачем були пропущені строки позовної давності при звернення до суду з вказаними ним вимогами. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. Починаючи з 14 листопада 2012 року [PERSON] працював на посаді начальника адміністративно-господарського відділу в Севастопольському інституті банківської справи, який є структурним підрозділом Університету банківської справи НБУ. 31 липня 2014 року наказом ректора Університету банківської справи НБУ №138-К від 24 липня 2014 року позивача було звільнено із займаної посади згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України\~ у звязку зі скороченням штату працівників. 02 жовтня 2014 року Рішенням Зарічного районного суду м. Суми, яке було частково змінено судом апеляційної інстанції (а. с.27-36, 37-42), визнано незаконним та скасовано наказ ректора Університету банківської справи Національного банку України\~№138-К від 24 липня 2014 року, поновлено позивача на роботі в Севастопольському інституті банківської справи Університету банківської справи Національного банку України, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 19 травня 2015 року Рішенням Зарічного районного суду м. Суми, яке було залишено без змін судом апеляційної інстанції (а.с. 60-63, 65) в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Університету банківської справи Національного банку України про зобовязання провести перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року, з урахуванням сплачених премій згідно Наказу Національного банку України №724-к від 12 травня 2014 року та Наказу Національного банку України №1089-к від 27 червня 2014 року, з виплатою недоотриманих сум за результатом перерахунку відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, зазначені судові рішення є обовязковими для суду виключно в частині встановлення фактичних обставин спірних правовідносин, і не поширюються на застосування норм матеріального права. 12 травня 2014 року голова Національного банку України видав наказ № 724-к «Про преміювання працівників НБУ», на підставі якого було видано наказ ректора Університету банківської справи НБУ (м. Київ) № 78-к від 13 травня 2014 року «Про преміювання працівників інститутів Університету банківської справи НБУ (м. Київ)», відповідно до якого за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у звязку зі святкуванням Дня банківських працівників було премійовано керівників та працівників інститутів. Наказом голови Національного банку України № 1089-к від 27 червня 2014 року «Про преміювання працівників НБУ» за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у звязку зі святкуванням Дня Конституції України було премійовано працівників НБУ. Однак [PERSON] зазначені премії виплачені не були, в звязку з чим він звертався до суду за захистом порушених трудових прав. 06 січня 2015 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми, зобовязано Університет банківської справи НБУ нарахувати та виплатити [PERSON] премії згідно з наказами голови НБУ № 724-к від 12 травня 2014 року та № 1089-к від 27 червня 2014 року «Про преміювання працівників НБУ» (а.с. 50-59). На виконання цього рішення у лютому 2015 року [PERSON] було нараховано та виплачено передбачені вищевказаними наказами премії. Дане підтверджується копією платіжного доручення № 405 від 27 лютого 2015 року та списком працівників ( СІБС) для зарахування зарплати за лютий 2015 року. Вважаючи, що розмір цих премій повинен бути врахований при обчисленні його середнього заробітку під час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року, позивач просив зобовязати відповідача провести перерахунок середнього заробітку з урахуванням розміру премій та виплатити недоотримані суми. Розмір середньої заробітної плати визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Відповідно до п. п. 3, 4 розділу 3 цього Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); и) виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо. Правовідносини щодо преміювання працівників в Університеті банківської справи НБУ регламентовані такими нормативними актами НБУ: Положенням про оплату праці працівників навчальних закладів Національного банку України, затвердженим постановою Правління НБУ від 12 квітня 2014 року № 140; Положенням про преміювання працівників навчальних закладів Національного банку України, затвердженим постановою Правління НБУ від 27 червня 2000 року № 263; Положенням про порядок надання матеріальної допомоги та інших соціальних виплат працівникам і пенсіонерам Національного банку України, затвердженим постановою Правління НБУ від 02 липня 2004 року № 309; постановою Правління НБУ «Про розміри матеріальної допомоги та інших соціальних виплат, які надаються працівникам і непрацюючим пенсіонерам НБУ» від 14 червня 2004 року № 259. Відповідно до Положення про оплату праці працівників навчальних закладів НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ від 12 квітня 2014 року № 140 (зі змінами), в Університеті банківської справи НБУ (м. Київ) застосовується почасово-преміальна система оплати праці, яка включає окрім основної заробітної плати такі види преміювання: - щомісячна премія за основні результати роботи працівника як додаткова заробітна плати за своєчасне і якісне виконання робіт, збільшення продуктивності праці, заохочення високопродуктивної й ініціативної праці, стимулювання своєчасного і якісного виконання кожним працівником своїх обов'язків, підвищення умов для прояву творчої активності кожного, розмір якої визначається в залежності від виконання основних показників преміювання; - інші заохочувальні виплати у вигляді премій за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у зв'язку із святковими і пам'ятними датами та за результатами роботи за рік, які можуть бути виплачені з метою заохочення працівників. Згідно з п. п. 4.2, 4.4. Положення про преміювання працівників навчальних закладів НБУ премія за основні результати роботи в Університеті банківської справи НБУ (м. Київ) нараховується щомісяця після отримання наказу НБУ про преміювання керівника навчального закладу, виходячи з виконання обов'язкової умови преміювання, основних показників і показників преміювання відповідного структурного підрозділу та оформляється наказом. Відповідно до пункту 4.7 цього ж Положення, премія за основні результати роботи враховується при обчисленні середнього заробітку для оплати відпустки, компенсації за невикористану відпустку, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, розрахунках розміру пенсії і в інших випадках обчислення середнього заробітку відповідно до чинного законодавства. Як передбачено п. 6.2 Положення, преміювання за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у зв'язку із святковими і пам'ятними датами визначається окремими наказами НБУ і залежить від наявності коштів за відповідними статтями кошторису навчальних закладів НБУ. Згідно з п. 4 Постанови Правління НБУ «Про розміри матеріальної допомоги та інших соціальних виплат, які надаються працівникам і непрацюючим пенсіонерам НБУ» від 14 червня 2004 р. № 259, з метою матеріального стимулювання працівників, соціального захисту непрацюючих пенсіонерів Національного банку Українита відповідно до Положення про оплату праці працівників НБУ можуть сплачуватися премії працівникам НБУ до: - ювілейних дат у розмірі посадового окладу; - святкових і пам'ятних дат у розмірі, визначеному окремими рішеннями НБУ до кожної дати. Як визначено у п. 8 постанови Правління НБУ «Про розміри матеріальної допомоги та інших соціальних виплат, які надаються працівникам і непрацюючим пенсіонерам Національного банку України» від 14 червня 2004 р. № 259, премії до святкових і пам'ятних дат здійснюються відповідно до вимог Положення про порядок надання матеріальної допомоги та інших соціальних виплат працівникам і пенсіонерам НБУ. Відповідно до підпунктів в) та д) пункту 1.1 Положення про порядок надання матеріальної допомоги та інших соціальних виплат працівникам і пенсіонерам НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ від 02 липня 2004 року № 309, до видів матеріальної допомоги та інших соціальних виплат, які виплачуються згідно окремих рішень НБУ віднесено преміювання або придбання подарунку у зв'язку з ювілейними датами (50-, 60-, та 55- річчям (для жінок) тощо з дня народження) та інші виплати. 12 травня 2014 року голова НБУ видав наказ № 724-к «Про преміювання працівників НБУ», яким за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у звязку зі святкуванням Дня банківських працівників наказано преміювати працівників НБУ в розмірах, установлених у додатку до цього наказу. Департаменту персоналу та керівникам територіальних управлінь, структурних одиниць і навчальних закладів здійснити виплату премії та матеріальної допомоги працівникам і непрацюючим пенсіонерам НБУ (п. 4) У додатку № 1 до вказаного наказу встановлено для працівників структурних одиниць, територіальних управлінь та навчальних закладів НБУрозмір преміювання за фактично відпрацьований час диференційовано до 2,0 посадового окладу (тарифної ставки), та передбачено, що працівникам, які працюють за підсумованим обліком робочого часу, розмір преміювання коригується на коефіцієнт відпрацьованого часу у розрахунковому періоді. Наказом голови НБУ № 1089-к від 27 червня 2014 року «Про преміювання працівників НБУ» за виконання на належному рівні завдань і функцій НБУ та у звязку зі святкуванням Дня Конституції України наказано, зокрема, преміювати працівників НБУ в розмірах, встановлених у додатку до цього наказу. Департаменту персоналу та керівникам територіальних управлінь, структурних одиниць і навчальних закладів НБУ здійснити вказані виплати до 10 липня 2014 року . В додатку № 1 до вказаного наказу зазначено, що для працівників структурних одиниць, територіальних управлінь та навчальних закладів НБУ розмір преміювання за фактично відпрацьований час складає диференційовано до 2, 5 посадового окладу (тарифної ставки), та передбачено, що працівникам, які працюють за підсумованим обліку робочого часу, розмір преміювання коригується на коефіцієнт відпрацьованого часу у розрахунковому періоді. Таким чином, преміювання в Університеті банківської справи НБУ у зв'язку із святкуванням Дня банківських працівників, a також преміювання у зв'язку зі святкуванням Дня Конституції здійснювалось окремими наказами Національного банку України та залежало від наявності коштів за відповідними статтями кошторису Університету. Розмір преміюваннякожного працівника Університету (Інституту) визначався відповідно до коефіцієнта фактично відпрацьованого часу в розрахунковому періоді. Під час преміювання застосовувався диференційований підхід до преміювання кожного працівника окремо. Системний аналіз нормативних актів, які регламентують преміювання працівників Університету банківської справи НБУ до святкових і пам'ятних дат, свідчить, що премії до святкових і пам'ятних дат, разом із преміями до ювілейних дат, відносяться до системи матеріального стимулювання соціального характеру та носять разовий характер (визначаються окремими рішеннями до кожної дати). Оскільки премії до святкових і пам'ятних дат, разом із преміями до ювілейних дат, відносяться до системи матеріального стимулювання соціального характеру та носять разовий характер, то зазначені виплати не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, відповідно до підпунктів б) та и) пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Таким чином, передбачені наказами голови НБУ від 12 травня 2014 року і від 27 червня 2014 року премії не є виробничими преміями, носять разовий характер і не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. Оскільки вказані премії не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, то вони не підлягають і включенню до суми, як яка виплачується працівнику у день його звільнення. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посилаючись на статтю 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В рахунок вказаних вище обставин, в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, в п. 9 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, позивач не обґрунтував наявність заподіяної йому моральної шкоди, не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed