Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт помилки у написанні прізвища [PERSON], [INFO], померлого [INFO], допущеної у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04 листопада 2013 року, вказавши вірне прізвище - «[PERSON]». В обґрунтування заяви посилається на наступне. [INFO] у віці 41 року померла [PERSON] (далі - спадкодавиця), про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №12414. За фактом смерті [PERSON] та на підставі заяви [PERSON] від 26.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Харківській області Євсєєвою О.І. було заведено спадкову справу за реєстровим №60574659. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої належить житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав спадкодавиці [PERSON] як такий, що був прийнятий спадкодавицею у спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та користування будинком після смерті [INFO] її батька - [PERSON], який, в свою чергу, аналогічним чином прийняв зазначений будинок у спадщину після смерті [INFO] своєї дружини, матері спадкодавиці, [PERSON]. В свою чергу, правовстановлюючим документом на вказаний житловий (спадковий) будинок є Договір дарування від 20.03.1981 року, який зареєстрований у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1516 в реєстровій книзі №12 28.04.1981 року, та за яким право власності на будинок належить [PERSON]. Представник заявника посилається на те, що згідно Довідки Бабаївської селищної ради №1378 від 31.07.2017 року [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована з 14.10.1991 року за адресою: [ADDRESS], та знята з реєстрації у зв'язку зі смертю. За життя спадкодавиця [PERSON] була дружиною [PERSON] - рідного батька [PERSON], який помер [INFO] Після смерті чоловіка [PERSON] стала опікуном [PERSON] до досягнення ним повноліття, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради м.Харкова №120-7 від 21.05.2002 р. Отже, [INFO] після смерті [PERSON] за місцем її проживання відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Представник заявника стверджує, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] її спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги відсутні, так як спадкодавиця була незаміжня, дітей не мала, до того ж, із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці звернень не було, а тому спадкування після смерті [PERSON] повинно здійснюватися за законом в порядку черговості, а саме - [PERSON], як спадкоємцем четвертої черги за законом. З 1995 року та до часу відкриття спадщини у день смерті [PERSON] заявник [PERSON] постійно проживав із спадкодавицею у будинку [ADDRESS], разом із спадкодавицею. Таким чином, в силу положень статті 1268 ЦК України, [PERSON], як спадкоємець четвертої черги з законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], вступивши у фактичне володіння та користування спадковим будинком та не заявивши про відмову від спадщини. [PERSON], прийнявши спадщину після смерті [PERSON], 26.04.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Харківській області Євсєєвої О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом-відповіддю приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. №113/02-14 від 26.04.2017р. [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав неможливості документально підтвердити факт проживання із спадкоємицею. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.12.2017 року у справі №635/6916/17 встановлено факт проживання спадкоємця [PERSON], [INFO], однією сім'єю із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Пізніше, 19.03.2018 року, [PERSON] (спадкоємець 4ї черги) повторно звернувся до приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину. Листом-відповіддю приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. №92/02-14 від 19.03.2018 року йому було знову відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановити факт смерті батька спадкодавиці [PERSON] (дідуся спадкоємця) - [PERSON] - через різне написання прізвища дідуся спадкоємця [PERSON] - [PERSON] - «[PERSON]» та «[PERSON]» - у документах, на підставі яких нотаріус повинен встановити родинний зв'язок між особами, які фактично приймали спадковий будинок у спадщину один за одним як спадкоємці першої черги спадкування за законом. Так, у свідоцтві про одруження [PERSON] (батька спадкодавиці [PERSON]) та [PERSON] (матері спадкодавиці [PERSON]) серії [NUMBER] від 05.05.1980 року вірно вказано прізвище дідуся спадкоємця та батька спадкодавиці - «[PERSON]». До того ж, у Свідоцтві про народження спадкодавиці [PERSON] (прізвище при народженні-[PERSON]) серії [NUMBER] від 05.05.1980 року у графі «батько» вірно вказано - [PERSON]. Представник заявника зазначає, що ці документи підтверджують факт родинного зв'язку між [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON], спадкодавицею) та [PERSON] як між батьком та дочкою. Спадковий будинок [ADDRESS] був прийнятий [PERSON] у спадщину після смерті батька [PERSON] [INFO] шляхом фактичного вступу у володіння майном. Однак, через допущену помилку, у Свідоцтві про смерть батька спадкодавиці [PERSON] його прізвище невірно вказано Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради як «[PERSON]». Відомості щодо померлої особи вносилися до Свідоцтва про смерть [PERSON] Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі його паспорта, де вже була допущена помилка. Так, дійсно, у паспорті громадянина України [PERSON] (батька спадкодавиці) серії [NUMBER], виданого 10.12.1999 року Харківським РВ УМВС України у Харківській області, його прізвище помилково вказане як «[PERSON]». Представник заявника зазначає, що станом на теперішній час, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не має об'єктивної можливості виправити допущену помилку V паспорті [PERSON] та видати новий паспорт громадянина України, адже особа-власник паспорта помер. Із наведених вище норм та обставин вбачається, що наразі є неможливим виправити допущену помилку у написанні прізвища [PERSON], батька спадкодавиці [PERSON], у вказаних документах, що унеможливлює подальше оформлення спадщини спадкоємцем за законом [PERSON], та є необхідність встановлення у судовому порядку факту помилки у написанні прізвища [PERSON], [INFO], померлого [INFO], допущеної у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2013 року, вказавши вірним варіант написання - «[PERSON]». Представник заявника звертає увагу суду на те, що ім'я та по-батькові збігаються у всіх вищевказаних документах, що належать [PERSON], батьку спадкодавиці [PERSON]. Посилаючись на те, що для реалізації права на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON], встановленню у судовому порядку підлягає факт помилки у написанні прізвища [PERSON], [INFO], померлого [INFO], допущеної у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2013 року, представник заявника просить задовольнити заяву. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення - підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Євсєєва О.І. повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Представник заінтересованої особи - Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви про встановлення юридичного факту, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [INFO] у віці 41 року померла [PERSON] (далі - спадкодавиця), про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №12414, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За фактом смерті [PERSON] та на підставі заяви [PERSON] від 26.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Харківській області Євсєєвою О.І. було заведено спадкову справу за реєстровим №60574659, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47552334 від 26.04.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої належить житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав спадкодавиці [PERSON] як такий, що був прийнятий спадкодавицею у спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та користування будинком після смерті [INFO] її батька - [PERSON], який, в свою чергу, аналогічним чином прийняв зазначений будинок у спадщину після смерті [INFO] своєї дружини, матері спадкодавиці, [PERSON]. В свою чергу, правовстановлюючим документом на вказаний житловий (спадковий) будинок є Договір дарування від 20.03.1981 року, який зареєстрований у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за №1516 в реєстровій книзі №12 28.04.1981 року, та за яким право власності на будинок належить [PERSON]. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та може здійснюватися за заповітом та за законом (ст.ст.1216,1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, при чому місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а часом відкриття спадщини - день смерті спадкодавця (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Так, згідно Довідки Бабаївської селищної ради №1378 від 31.07.2017 року [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована з 14.10.1991 року за адресою: [ADDRESS], та знята з реєстрації у зв'язку зі смертю. За життя спадкодавиця [PERSON] була дружиною [PERSON] - рідного батька [PERSON], який помер [INFO] Після смерті чоловіка [PERSON] стала опікуном [PERSON] до досягнення ним повноліття, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради м.Харкова №120-7 від 21.05.2002 р. Отже, [INFO] після смерті [PERSON] за місцем її проживання відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, при чому спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Так, згідно положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] її спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги відсутня, так як спадкодавиця була незаміжня, дітей не мала, до того ж, із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці звернень не було. Отже, виходячи із вищенаведених правових норм та обставин у сукупності, спадкування після смерті [PERSON] повинно здійснюватися за законом в порядку черговості, а саме - [PERSON], як спадкоємцем четвертої черги за законом. Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з 1995 року та до часу відкриття спадщини у день смерті [PERSON] заявник [PERSON] постійно проживав із спадкодавицею у будинку [ADDRESS], разом із спадкодавицею. Положення ч.3 ст.1268 ЦК України закріплюють такий спосіб прийняття спадщини, як фактичне: спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття, так як сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців е достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини. Таким чином, в силу положень статті 1268 ЦК України, [PERSON], як спадкоємець четвертої черги з законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], вступивши у фактичне володіння та користування спадковим будинком та не заявивши про відмову від спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Так, згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Належне оформлення права власності на спадкове майно шляхом одержання відповідного свідоцтва сприяє більш повній реалізації прав спадкоємця, як власника, та їх захисту від посягань третіх осіб. Так, [PERSON], прийнявши спадщину після смерті [PERSON], 26.04.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Харківській області Євсєєвої О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом-відповіддю приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. №113/02-14 від 26.04.2017р. [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав неможливості документально підтвердити факт проживання із спадкоємицею. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.12.2017 року у справі № 635/6916/17 встановлено факт проживання спадкоємця [PERSON], [INFO], однією сім'єю із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Пізніше, 19.03.2018 року, [PERSON] (спадкоємець 4-ї черги) повторно звернувся до приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину. Листом-відповіддю приватного нотаріуса Євсєєвої О.І. №92/02-14 від 19.03.2018 року йому було знову відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановити факт смерті батька спадкодавиці [PERSON] (дідуся спадкоємця) - [PERSON] - через різне написання прізвища дідуся спадкоємця [PERSON] - [PERSON] - «[PERSON]» та «[PERSON]» - у документах, на підставі яких нотаріус повинен встановити родинний зв'язок між особами, які фактично приймали спадковий будинок у спадщину один за одним як спадкоємці першої черги спадкування за законом. Так, у свідоцтві про одруження [PERSON] (батька спадкодавиці [PERSON]) та [PERSON] (матері спадкодавиці [PERSON]) серії [NUMBER] від 05.05.1980 року вірно вказано прізвище дідуся спадкоємця та батька спадкодавиці - «[PERSON]». До того ж, у Свідоцтві про народження спадкодавиці [PERSON] (прізвище при народженні-[PERSON]) серії [NUMBER] від 05.05.1980 року у графі «батько» вірно вказано - [PERSON]. Вказані документи підтверджують факт родинного зв'язку між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON], спадкодавицею) та [PERSON] як між батьком та дочкою. Спадковий будинок [ADDRESS] був прийнятий [PERSON] у спадщину після смерті батька [PERSON] [INFO] шляхом фактичного вступу у володіння майном. Однак, через допущену помилку, у Свідоцтві про смерть батька спадкодавиці [PERSON], його прізвище невірно вказано Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради як «[PERSON]». Так, відповідно до п.4 р.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/ 5 (Надалі - Правила), виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, смерті. Згідно п.З р.ІІ Правил для державної реєстрації актів цивільного стану подаються документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України. Таким чином, відомості щодо померлої особи вносилися до Свідоцтва про смерть [PERSON] Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі його паспорта, де вже була допущена помилка. Так, у паспорті громадянина України [PERSON] (батька спадкодавиці) серії [NUMBER], виданого 10.12.1999 року Харківським РВ УМВС України у Харківській області, його прізвище помилково вказане як «[PERSON]». В свою чергу, відповідно до п.2 Порядку оформлення та видачу паспорту громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 15.06.2006 року №600 (чинного на час видачі [PERSON] паспорта у 1999 році), паспорт громадянина України видавався територіальними підрозділами у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) Міністерства внутрішніх справ України за місцем проживання кожному громадянинові України. Наразі ж повноваження щодо видачі паспорта громадянина України мають територіальні підрозділи Державної міграційної служби України за місцем проживання особи. Однак станом на сьогодні територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не має об'єктивної можливості виправити допущену помилку у паспорті [PERSON] та видати новий паспорт громадянина України, адже особа-власник паспорта помер. Із наведених вище норм та обставин вбачається, що наразі є неможливим виправити допущену помилку у написанні прізвища [PERSON], батька спадкодавиці [PERSON], у вказаних документах, що унеможливлює подальше оформлення спадщини спадкоємцем за законом [PERSON], та є необхідність встановлення у судовому порядку факту помилки у написанні прізвища [PERSON], [INFO], померлого [INFO], допущеної у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2013 року, вказавши вірним варіант написання - «[PERSON]». Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. (п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, далі - Постанова). Так, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, наразі для реалізації права на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON], встановленню у судовому порядку підлягає факт помилки у написанні прізвища [PERSON], [INFO], померлого [INFO], допущеної у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2013 року. Тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог представника заявника [PERSON] - [PERSON] З огляду на вищесказане та

Outcome: approved