Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просили суд звернути стягнення на квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з нерухомим майном, загальною площею 73.80 кв.м, житловою площею 41.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №KRT0GI0000002793 від 09.01.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності; виселити Відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути з відповідачів судові втрати. Пояснивши свою заяву тим, що 09 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRT0GI0000002793, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 149500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.11.2019 року. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач має станом на 05.06.2013 р. заборгованість в сумі 197246,40 грн., яка складається з наступного: - 133693,05 грн. заборгованість за кредитом; 41594,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4027,11 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору - 17931,49 грн. штраф. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ « Приватбанк» та відповідачі уклали договір іпотеки № KRT0GI0000002793, згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно: а саме квартиру загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, яка розташована за адресою : [ADDRESS], майно належить відповідачам на праві власності на підставі 2/3 ч на підставі Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу , 1/6 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1/6 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 200 248 грн. 00 коп. 07.04.2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд звернути стягнення на квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з нерухомим майном, загальною площею 73.80 кв.м, житловою площею 41.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №KRT0GI0000002793 від 09.01.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності; виселити Відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути з відповідачів судові втрати. 03 грудня 2014 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено у зв'язку з перебуванням [PERSON] у складі Збройних сил України. Ухвалою суду від 24 травня 2017 року відновлено провадження у справі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістили. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що 09 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі ВАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 149500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.11.2019 року. ( а.с.16-17) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ « Приватбанк» та відповідачі уклали договір іпотеки № KRT0GI0000002793, згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно: а саме квартиру загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, яка розташована за адресою : [ADDRESS] ( а.с.19-20). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 22 грудня 2007 року посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Железної О.В. [PERSON] належить спадкове майно яке складається з 1/3 частки трьохкімнатної квартири загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, розташованої на другому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за № 1-3469, спадкова справа № 1223/2007. ( а.с.21). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а.с.22-23) Відповідно розрахунку заборгованості, станом на 05.06.2013 р. заборгованість [PERSON] в сумі 197246,40 грн., яка складається з наступного: - 133693,05 грн. заборгованість за кредитом; 41594,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4027,11 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору - 17931,49 грн. штраф. (а.с. 9-11). Чинним законодавством не передбачений спосіб захисту цивільного права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права укладати від свого імені договори купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем предмету іпотеки. Позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права укладати від свого імені договору купівлі-продажу із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні зазначеному в договорі, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Отже, аналіз положень статей 33, 36-39 Закону дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом пункту 1.3.2 іпотечного договору оціночна вартість предмета іпотеки становила 200 284 грн. і була визначена зі звітом про оцінку майна від 17 грудня 2007 року (а.с. 19). Згідно з пунктом 1.4 зазначеного договору сторони погодилися з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки його вартість визначатиметься на підставі акта незалежної оцінки нерухомого майна або встановлюватиметься за домовленістю сторін. За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду України у справах № 6-3034цс16 від 05.04.17 та № 6-1205цс15 від 23.12.15. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо виселення відповідачів слід зазначити наступне: Положенням ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 109 та ст. 132 ЖК УРСР. Отже особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч. 4 ст. 109 ЖК УРСР). Встановивши, що квартира, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки, придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів (а.с.16), суд застосовує положення статтей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР та приходить до висновку про неможливість виселення відповідача з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-197цс16 від 22 червня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Слід звернути увагу, що під час вирішення спору суду необхідно з'ясувати, чи погоджуються сторони із визначеною в іпотечному договорі вартістю предмета іпотеки станом на час розгляду справи в суді. Якщо з цього питання виник спір, то залежно від того, яка сторона оспорює оцінку, вона зобов'язана довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи, а суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України повинен сприяти в цьому та роз'яснити сторонам їхні права. Сторонами подано заяву про розгляд справи без їх участі, а отже суд позбавлений можливості вирішити вищевказані питання. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позовних вимогах в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідачів і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed