Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДІАМАНТБАНК» звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача в справі у своїй позовній заяві зазначив, що 15 лютого 2008 року між Акціонерним банком «Діамант» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк»), та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування №032С, згідно до умов якого позивач в справі надав відповідачці в справі кредит у сумі 10000 гривень 00 копійок, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних. Позивач в справі свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці в справі кредит, що підтверджується випискою з позичкового рахунку останнього. В свою чергу відповідачка в справі, згідно з умовами викладеними в п. 2.2 Кредитного договору, зобов'язалась повертати позивачу в справі кредитні кошти, у тому числі й проценти за користування кредитом та комісію, а також забезпечити повне повернення кредиту. Відповідачка в справі свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим 04 грудня 2009 року на адресу відповідачки в справі було направлено лист - вимогу за вих. № 160 від 03 грудня 2009 року про повне погашення кредиту із зазначенням сум заборгованості та встановленням терміну для добровільного погашення цієї заборгованості. Проте, у встановлений позивачем в справі у листі строк заборгованість за Кредитним договором погашена так і не була. 21 березня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1234/11, яким з відповідачки в справі на користь позивача в справі стягнуто заборгованість за Кредитним договором станом на 17 лютого 2010 року в загальному розмірі: 5039,98 грн., а також судові витрати у розмірі: 171,00 грн. Проте станом на 24 лютого 2015 року вищезазначене рішення суду відповідачкою в справі виконано не було, у зв'язку з цим відповідачка в справі, станом на 24 лютого 2015 року має заборгованість - 2316 гривень 95 копійок яка складається з наступного: - 1708,84 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 18 лютого 2010 року по 24 лютого 2015 рік; - 608,11 грн. - заборгованість по сплаті пені за період з 25 лютого 2014 року по 24 лютого 2015 рік ; Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідачки в справі на користь позивача в справі заборгованість у розмірі - 2316 гривень 95 копійок та витрати за сплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в справі, у судове засідання не з'явився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і місце слухання справи вона була судом повідомлена належним чином, про причини неявки до суду вона не повідомила. Суд, встановив, що доводи представника позивача в справі повністю підтверджені письмовими доказами, а саме, - розрахунками заборгованості, копією договору про встановлення ліміту кредитування № 032С від 15 лютого 2008 року та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому суд вважає, що позовні вимоги представника позивача знайшли своє повне доказове підтвердження під час розгляду цієї справи, а тому вимоги представника позивача повинні бути задоволеними в повному обсязі.

Outcome: approved