Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся 25.06.2018 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 01.02.2016 року, сума якої складає 22372,20 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2016 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем підписано Заяву № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 21.05.2018 року виникла заборгованість у розмірі 11721,79 грн. Представник позивача [PERSON] ( довіреність №9437-К-Н-О від 03.11.2017 року, чинна до 31.12.2019 року)/а.с.24/ у судове засідання не зявилася, при зверненні до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити , не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] (за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 16.07.2018 р.); судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання», відзива не позов, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2016 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до п. 1.1.7.11 договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же період (а.с.14). У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п. 1.1.7.11 Умов. Таким чином договір від 01.02.2016 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час. Строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідача, не порушений. Умовами і правилами надання банком послуг, які разом із заявою відповідача є договором, передбачено винагороду банку, яка складається з: 1) процентів за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом, 2) плати за випуск та обслуговування платіжної карти, 3) інших комісій і штрафних санкцій якщо такі будуть (а.с. 8-22). Договір є зобовязанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобов'язання вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, комісії відповідно до Заяви та Умов. При оформленні кредитної картки відповідач був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про оформлення картки (а.с. 7). В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. \~ \~ \~ \~ Умовами\~і правилами\~надання банківських\~послуг передбачено,\~що для\~надання послуг\~банк відкриває\~клієнту картковий\~рахунок,\~його вид\~і строк\~дії визначений\~в заяві\~і в\~пам'ятці\~клієнта,\~підписанням якої\~клієнт і\~Банк укладають\~договір про\~надання банківських\~послуг.\~Датою укладання\~договору являється\~дата відкриття\~рахунку,\~зазначена в\~розділі відмітки\~Банку.\~Погашення кредиту\~здійснюється шляхом\~поповнення рахунку\~готівкою або\~у безготівковому\~порядку.\~При порушенні\~строків платежів\~позичальник зобов'язаний\~сплатити штраф\~у розмірі\~500\~грн.\~і 5%\~від суми\~позову.\~Картковий рахунок\~відкритий на\~невизначений строк.\~Строк дії\~картки зазначений\~на лицьовій\~стороні Карти.\~По закінченню\~строку дії\~картки відповідна\~картка продовжується\~Банком на\~новий строк,\~якщо раніше\~(до\~початку місяця\~закінчення строку\~її дії)\~не надійшла\~письмова заява\~Держателя про\~закриття карткового\~рахунку,\~а також\~за умови\~наявності грошових\~коштів на\~картковому рахунку\~для оплати\~послуг з\~виконання розрахункових\~операцій з\~карткового рахунку\~і при\~дотриманні інших\~умов,\~передбачених договором\~(а.с.8-22 ). Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 21.05.2018 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 22372,20 грн., яка за розрахунком банку складається з наступного: заборгованість за кредитом 7875,81 грн., по відсоткам за користування кредитом 341378 грн., заборгованість за пенею 9541,08 грн., заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 1041,53 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5,6). Враховуючи правову природу зобовязань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7875,81 грн., по процентам 3413,78 грн. Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає, що стягнення пені призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частин, тому стягує з відповідача лише штрафи 500,00 грн. (фіксована частина) та 564,48 грн. (процентна складова) з урахуванням зменшеної суми заборгованості за кредитом ( із розрахунку 11289,56 ( тіло кредиту + відсотки) х 5%+= 564,48) , та відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення пені. Таким чином, загальна заборгованість, яку суд стягує з відповідача на користь позивача становить: 12354,07 грн., яка розраховується судом наступним чином: 7875,81 грн. (заборгованість за кредитом) + 3413,78 грн. (заборгованість за відсотками) + 500,00 грн. (фіксована частина), штрафу 564,48 грн. (процентна складова), в іншій частині позову відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial