Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог вказало, що 15 червня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» (далі - ТОВ «СІМПЛ МАНІ») та [PERSON] було укладено кредитний договір №SM-00018779. 25 травня 2019 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20190529, у відповідності до умов якого, ТОВ «СІМПЛ МАНІ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СІМПЛ МАНІ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від ТОВ «СІМПЛ МАНІ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №20190529 від 25.05.2019р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35168 грн. 47 коп. На виконання п.1.3 договору факторингу, згідно вимог ст.ст.512-514 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ «СІМПЛ МАНІ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов?язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. У зв?язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов?язання і після відступлення права грошової вимоги остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунок попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №SM-00018779 від 15.06.2018р. в сумі 35168 грн. 47 коп., з яких: -19445 грн.00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -9310 грн. 32 коп. - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); -0,15 коп. - сума заборгованості за процентами; -6413 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.133 Цивільного процесуального кодексу України позивач зазначив, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи: -судовий збір сплачений за подання позовної заяви в сумі 2102 грн. 00 коп.; -судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1051 грн. 00 коп. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №SM-00018779 від 15.06.2018р. в сумі 35168 грн. 47 коп. та судові витрати. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гаврилов Є.Ю., який діє на підставі довіреності від 05.12.2019р., в судове засідання не з`явився. При цьому до суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою з повідомленням «Укрпошти», яке приєднано до матеріалів справи. Ч.2 ст.275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ч.1 ст.120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки у судове засідання відповідача, а тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений за0коном або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 15 червня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00018779, на підставі якого вона отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується заявою-дорученням [PERSON] про перерахування ТОВ «СІМПЛ МАНІ» на її рахунок вказаної суми та заявою-згодою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «СІМПЛ МАНІ». П.1.1 п.1 вказаного договору передбачено, що кредитодавець зобов?язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до п.п.2.1 сума кредиту за даним договором становить - 15000 грн. 00 коп.; п.п.2.2 плата за оформлення договору складає - 945 грн. 00 коп.; п.п.2.7 річний процент (річна відсоткова ставка) становить 0,001% річних та обчислюється від залишку заборгованості по кредиту, починаючи з дати видачі кредиту за договором та встановлюється у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховуються щомісячно. П.п.3.1 вказаного вище договору визначено, що кредит надається строком на 36 фактичних місяців. Дата повернення кредиту 15 червня 2020 року включно. Таким чином відповідач [PERSON] була ознайомлена, прийняла усі умови договору та зобов`язувалася їх виконувати, про свідчить її підпис на договорі. У відповідності до додатку №1 до договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00018779 від 15.06.2018р. визначено графік платежів, перебіг яких починається з 15.07.2018р. та закінчується 15.06.2020р. З вказаним додатком до кредитного договору відповідач [PERSON] також була ознайомлена, що підтверджується її підписом. Таким чином, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала своїх зобов?язань та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за період з 15.07.2018р. по 15.06.2020р. [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 35168 грн. 47 коп. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України). Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 25 травня 2019 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20190529, у відповідності до умов якого, ТОВ «СІМПЛ МАНІ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СІМПЛ МАНІ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від ТОВ «СІМПЛ МАНІ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №20190529 від 25.05.2019р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35168 грн. 47 коп. На виконання п.п.1.3 п.1 договору факторингу та згідно вимог ст.ст.512-514 ЦК України, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення до нього права вимоги заборгованості відповідача згідно кредитного договору №SM-00018779 від 15.06.2018р. та про подальше перерахування суми боргу на користь нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов?язання і після відступлення права грошової вимоги остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунок попереднього кредитора ТОВ «СІМПЛ МАНІ». Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №SM-00018779 від 05.06.2018р. в сумі 35168 грн. 47 коп., з яких: -19445 грн.00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -9310 грн. 32 коп. - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); -0,15 коп. - сума заборгованості за процентами; -6413 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, позивач вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов кредитного договору; прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту). Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У відповідності до вимог ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов?язку погашення кредиту взагалі». Тобто, при умові, якщо [PERSON] з будь-яких підстав не отримала вищевказане повідомлення про відступлення права вимоги, вона не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов?язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені у кредитному договорі і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобо?язання. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відзив від відповідача [PERSON] до суду не надходив. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитним договором №SM-00018779 від 05.06.2018р. в сумі 35168 грн. 47 коп. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах письмові докази, надавши їм правову оцінку, враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства та практику Верховного Суду України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором кредитним договором №SM-00018779 від 05.06.2018р. в сумі 35168 грн. 47 коп. У позовній заяві позивач зазначив, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 2102 грн. 00 коп. та судових витрати, пов`язаних з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1051 грн. 00 коп. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3976 від 24.06.2020р. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи передбачені ст.140 ЦПК України. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так як позивач не надав письмових підтверджень щодо витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів на суму 881 грн., суд вважає за необхідне відмовити у частині стягнення цих витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved