Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідач має доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Розпорядженнями голови Нововоронцовської районної державної адміністрації від 18.10.2019 року №230 та №231, малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Нововоронцовської районної державної адміністрації від 24.10.2019 року №239; над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] призначено опікуна [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] . На даний час діти проживають разом з опікуном по [ADDRESS] . З січня 2020 року по теперішній час відповідач життям та навчанням своїх дітей не цікавиться, їх належним вихованням не займається, бажання повертати дітей до себе не виявляє. Висновком органу опіки і піклування Нововоронцовської РДА від 08.10.2020 року №01.01-19-3326/0/20/614-12 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тому, служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області Давиденко А.О. просила позов задовольнити, оскільки відповідач матеріально не утримує дітей, не цікавиться їхнім життям, не робить спроб покращити відносини з дітьми, зазначила, що діти не мають бажання проживати з матір`ю, на даний час, проживаючи у сім`ї [PERSON] з матір`ю не спілкуються. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дітей любить, проте на сьогодні допомагати їм не має можливості, житла у неї немає. Працює офіційно на свинофермі, проте заробітної плати вистачає тільки на власні потреби. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] . Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Суд встановив, що за свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 21.12.2017 року, [NUMBER] від 08.12.2017 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Висновком органу опіки і піклування Нововоронцовської районної державної адміністрації від 08.10.2020 року №01.01-19-3326/0/20/614-12 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16.09.2020 року, відібрано без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , [INFO] , її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Передано малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] службі у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.07.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Нововоронцовського районного віддуліу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №8474 від 12.11.2020 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 36271, 22 грн. Допитана у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що відповідачка життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги їм не надає. Вона не перешкоджала спілкуванню дітей із матір`ю, проте у 2019 і у 2020 році остання лише один раз у рік відвідувала дітей. Діти до неї потрапили занедбані, практично не вміли читати та рахувати. За останній час сину відповідачки зробили складу операцію, підтягнули у школі. [PERSON] жодного разу їй не телефонувала і не цікавилася станом дітей. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтвердила покази [PERSON] . Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Таким чином беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо дітей батьківського піклування, участі у вихованні дітей не бере, не цікавиться їхнім здоров`ям, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16.09.2020 року, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.07.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 16.10.2019 року. Враховуючи викладене, оскільки за рішенням суду вже стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей, у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141ЦПК України та відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial