Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач у січні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що вона з відповідачем з 17.09.2011 року перебуває у шлюбі, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №153. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, аліменти з нього не присуджувалися раніше, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач сам повернувся проживати до своїх батьків у м.Гадяч Полтавської області. Позивачем було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що у відповідача інших дітей не має, стан здоров`я задовільний. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з дати подання заява і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 17.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №153, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно з довідкою Тростянецької міської ради №107 від 08.01.2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2012 року народження (а.с.3). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Виходячи з вимог частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач визначає спосіб стягнення аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, з огляду на наведені норми, утримання дитини може здійснюватись за домовленістю між батьками дитини. За відсутності такої домовленості право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] у частці від його доходу щомісяця є обґрунтованими, оскільки батьки несуть рівний обов`язок щодо утримання дитини до досягнення повноліття. Отже, ураховуючи вік дитини, її базові потреби в одязі, збалансованому харчуванні, лікуванні у разі захворювання, а також очевидні витрати, пов`язані із навчальним процесом, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] є необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 08.01.2020 року. Відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору, який мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved