Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба швидкого кредитування» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ТОВ «Служба швидкого кредитування» та [PERSON] кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року останній отримав кредит у розмірі 800,00 гривень на споживчі цілі, строком погашення не пізніше 26.09.2012 року, зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом, і зобовязався повернути кредит у визначений договором строк, сплатити проценти та відповідну платню за користування кредитом та виконати інші зобовязання в порядку і в строки, передбачені договором. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору №17247 від 13.09.2012 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.09.2012 року між ТОВ «Служба швидкого кредитування» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 17247, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі на загальну суму 800,00 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 26.09.2012 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 5-6). Згідно з п.3.1 кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року розмір процентів, які повинен сплатити позичальник, становить 2 (два) % за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Відповідно до п.3.3 кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року позичальник зобовязався повернути кредит у розмірі, вказаному у п.1.2. даного договору, а також сплатити проценти у розмірі 224,00 гривень, нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 1 024,00 гривень, у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем. На підставі п.6.1 кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року у разі несвоєчасного повернення позивальником обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п. 6.2 кредитного договору. Пунктом 6.2 кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року передбачено, що за порушення строків повернення кредиту сплачувати кредитодавцю неустойку з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу, за несвоєчасне повернення суми кредиту та/чи плати за користуванням кредиту пеню з розрахунку 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення сплати. Відповідач на підставі п. 2.3. зазначеного кредитного договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 240,00 грн. та пролонгував договір строком до 11.10.2012 року, у подальшому 12.10.2012 року знов сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 240,00 грн. та пролонгував договір строком до 26.10.2012 року. 27.10.2012 року сплачено відсотки 240,00 грн., пролонговано договір до 10.11.2012 року, 13.11.2012 року сплачено відсотки 272,00 грн., пролонговано договір до 27.11.2012 року, 27.11.2012 року сплачено відсотки в сумі 224,00 грн., пролонговано договір до 11.12.2012 року, 13.12.2012 року сплачено відсотки в сумі 256,00 грн., пролонговано договір до 27.12.2012 року, 28.12.2012 року сплачено відсотки в сумі 240.00 грн., пролонговано договір до 11.01.2013 року, 06.02.2013 року сплачено відсотки 640,00 грн.. пролонговано договір до 20.02.2013 року, 21.02.2013 року сплачено відсотки 240,00 грн.. пролонговано договір до 07.03.2013 року, 07.03.2013 року сплачено відсотки 224,00грн.. пролонговано договір до 21.03.2013 року, 29.03.2013 року сплачено відсотки 352,00 грн., пролонговано договір до 12.04.2013 року, 04.05.2013 року сплачено відсотки 576,00 грн., пролонговано договір до 18.05.2013 року, 06.06.2013 року сплачено відсотки 528,00 грн., пролонговано договір до 20.06.2013 року, 05.07.2013 року сплачено відсотки 464,00 грн., пролонговано договір 19.07.2013 року, 06.08.2013 року сплачено відсотки 512,00 грн., пролонговано договір до 20.08.2013 року, 27.08.2013 року сплачено відсотки - 336,00 грн., частково сплатив суму кредиту 350,00 грн., пролонгував договір до 10.09.2013 року, 10.09.2013 року сплатив відсотки 126,00 грн. та пролонгував договір до 24.09.2013 року, 26.09.2013 року сплатив відсотки 144,00 грн. та пролонгував договір до 10.10.2013 року, 10.10.2013 року сплатив відсотки 126,00 грн. та пролонгував договір до 24.10.2013 року, 07.11.2013 року сплати відсотки 252,00 грн. та пролонгував договір до 21.11.2013 року, 07.12.2013 року сплатив відсотки 270,00 грн. та пролонгував договір до 21.12.2013 року, 08.01.2014 року сплатив відсотки 288,00 грн. та пролонгував договір до 22.01.2014 року, 07.02.2014 року сплатив відсотки 270,00 грн. та пролонгував договір строком до 21.02.2014 року, 06.03.2014 року сплатив відсотки 243,00 грн. та пролонгував договір до 20.03.2014 року, 26.04.2014 року сплатив відсотки 459,00 грн. та пролонгував договір до 10.05.2014 року зобовязався повернути кредит разом з відсотками у розмірі 576,00 грн. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 17.08.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 17247 від 13.09.2012 року в сумі 6\~693,24 гривень, а саме: 450,00 гривень сума основного боргу, 897,96 гривень проценти за договором, 5\~345,28 гривень пеня за договором (а.с.9-27). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач надав відповідачу[PERSON] кредит. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору № 17247 від 13.09.2012 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. У звязку з цим, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків по ньому і пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі, та в межах позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved