Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2016 року близько 09-00 годині відповідач, керуючи в м. Полтава по вул. В. Тирнівська автомобілем Івеко д/н [NUMBER], порушив правила дорожнього руху в наслідок чого допустив зіткнення з нерухомим автомобілем ІЖ д/н 14269ХА в салоні якого вона знаходилася. В наслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, їй були завдані легкі тілесні ушкодження, а відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності. В наслідок вказаного ДТП, вчиненого відповідачем, вона тривалий час лікувалася, витративши на це 9107,68 грн. Також зазначила, що в наслідок вказаної ДТП, яка сталася з вини відповідача, йому завдана моральна шкода, яка виразилася у завдані тілесних ушкоджень та фізичному болі, переживаннях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, додаткових матеріальних витратах на лікування, що потягло зміну його життєвих планів. Розмір моральної шкоди визначила у 20 000 грн. Тому просить стягнути з відповідача9107,68 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені по справі судові витрати. В судовому засідання позивач свої вимоги підтримала. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявився. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі поданих суду доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами поданими сторонами, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обовязку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобовязання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобовязана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні. У частині першій статті 60 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обовязків з доказування, а саме кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (зокрема, щодо дій відповідача та причинний зв'язок між діями відповідача та заподіяною шкодою) Судом встановлено, що 17.09.2017 року близько 09-00 годині [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Великотернівська в м. Полтава, у порушення вимог п. 10.1 ПДР перед зміною напрямку руху не впевнився в безпечності виконання цього маневру та здійснив наїзд на нерухомий автомобіль ІЖ д/н14269ХА, в салоні якого в якості пасажиру перебувала позивач. В наслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача та в наслідок порушення останнім вимог п. 10.1 ПДР України ( Постанова КМУ № 1094 від 31.12.1993 року), позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження. Вказаний висновок суджу підтверджуються дослідженими у судовому засіданні копіями Постанови про закриття кримінального провадження та постанови Київського районного суду м. Полтава про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 13,14) Також встановлено, що в наслідок вказаної ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивачу завдана майнова шкода на суму 9107,68 грн., яка складається з витрат на лікування. Вказаний висновок суду підтверджується копією виписок іх медичної картки, висновком судово-медичної експертизи, листками призначень та фіскальними чеками (а.с. 8-12, 15-36) З висновку експерта (а.с. 10) вбачається, що позивачу завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Окрім того, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень відбулося загострення попередніх захворювань позивача. За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;. З огляду на наведені вище обставини та норми закону, суд вважає, що позивач понесла немайнові втрати, повязані із заподіянням їй тілесних ушкоджень, а тому заподіяння моральної шкоди в результаті цього для суду є очевидним. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на характер тілесних ушкоджень, отриманих позивачем, їх наслідки для неї, віку позивача та виходячи з засад розумності та справедливості, ступеня вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, характеру і тривалості її страждань, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, на думку суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 20000 грн. Правовідносини що склалися між сторонами повязані з зобовязаннями що виникають внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки і врегульовані ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 9107,68 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача 1250 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі витрат на оплату правової допомоги адвоката. У звязку із звільненням позивача від сплати судового збору, задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved